АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7926/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/690/К/14 Бондарєва О.І.
Категорія № 27 ( І ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - Подолінного Романа Гергійовича ,

представника відповідча - ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначив, що 12.07.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний Договір №DNH4KS30360127, згідно умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7260,20 грн., зі сплатою 25,08% за користування кредитом на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення - 12.07.2007 року.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 11.09.2013 року виникла заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у розмірі 21158,81 грн., , яка складається з - 6 443,60 грн.- заборгованісті по процентам за користування кредитом, 14715,21 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань. Позивач просить суд стягнути вказану заборгованість та витрати у справі у судовому порядку.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KS30360127 від 12 липня 2005 року, яка станом на 11 вересня 2013 року становить 9923,14 грн., з яких 6443,60 грн - заборгованість по відсоткам, 3479,54 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також 229,40 грн - судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про збільшення розміру кредитних коштів на 1495,20 грн. за консультативні послуги ТОВ "Приват кредит", що не було обумовлено умовами договору. Судом не взято до уваги повернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі.

Судом безпідставно не застосовано наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав, з огляду на те, що термін дії договору закінчився у липня 2007 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в задоволеній частині позовних вимог, в іншій частині рішення суду не оскаржується , тому колегією суддів його законність не переглядається.

Судом встановлено, що відповідно до копії кредитного договору 12.07.2005 року між ПриватБанк та ОСОБА_4 укладено Договір №DNH4KS30360127, згідно умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7 260,20 грн., зі сплатою 25,08% за користування кредитом на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення - 12.07.2007 року. ( а.с.5-6).

Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку із чим станом на 11.09.2013 року виникла заборгованість у розмірі 21 158,81 грн., , яка складається з - 6 443,60 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 14 715,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань. ( а.с. 4).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконала обов'язку по погашенню кредитних коштів, в результаті чого утворилась заборгованість з відсотків та пені, стягнув її в межах річного строку відповідно до ст.258 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

А як роз'яснив Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", п.31 (в редакції від 07.02.2014 року): "кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, с уди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,що ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність".

Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, ні відповідач ОСОБА_4, ні її представник не звертався до суду із заявою про застосування строку позовної давності під час судового розгляду. Тому посилання в апеляційній скарзі про його застосування, колегія суддів не приймає до уваги.

Крім того, як убачається з розрахунку заборгованості, станом на липень 2007 року позивач мала прострочену заборгованість за кредитним договором 2116 грн., яка у повному обсязі була погашена відповідачем періодичними платежами до червня 2012 року, про що свідчить відсутність поточної та простроченої заборгованості за тілом кредиту. ( а.с.4)

У зв'язку із чим, висновок суду першої інстанції про не застосування строку позовної давності до спірних правовідносин без належних підстав для цього, є правильним.

Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватись до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: