Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-796/148/15 Головуючий у 1-й інстанції Чех Н.А.
Доповідач Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, приватний нотаріус ОСОБА_9, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу, витребування майна з незаконного чужого володіння.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу, витребування майна з незаконного чужого володіння. Позовні вимоги обгрутовувала тим , що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_10, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1. При оформленні документів на отримання спадщини за законом її син ОСОБА_11 дізнався, що буцімто його покійний батько ОСОБА_10 видав довіреність громадянці ОСОБА_4, а остання 11.11.2008 на підставі підробленої довіреності , підроблених довідок Ф-3 та інших, необхідних для укладення договору купівлі-продажу квартири, документів уклала договір купівлі-продажу вказаної квартири громадянину ОСОБА_5. Легітимність довіреності вона ставить під сумнів, так як влітку 2008 року у її чоловіка ОСОБА_10 було викрадено паспорт. Крім цього, в цей період в квартирі чоловіка проживала стороння особа ОСОБА_13, як тимчасовий мешканець. В цей же період чоловік ОСОБА_10 неодноразово говорив їй про те, що оформить договір дарування квартири на сина - ОСОБА_11 Про смерть чоловіка вона дізналася 13.01.2009, після того як тіло ОСОБА_10 було кремовано ОСОБА_13, який не є родичем ОСОБА_10 Її (позивача) син ОСОБА_11 подав позов до суду і на той час спірна квартира була виставлена ОСОБА_5 на продаж. У зв'язку з цим судом було накладено арешт на спірну квартиру. Згодом стало відомо, що 18.02.2009 ОСОБА_5 на підставі підроблених документів уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_6 Після того, як її (позивача) син дізнався про смерть батька, він звертався до правоохоронних органів, розпитував сусідів та намагався встановити дійсні обставини смерті батька та обставини шахрайського заволодіння квартирою. Подавши 05.03.2009 цивільний позов до суду, піднімаючи питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, спонукали шахраїв втретє перепродати квартиру. 30.04.2009 ОСОБА_6 на підставі підроблених документів уклав договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_2 Перед вказаним продажем спірної квартири ОСОБА_2 сусіди донесли інформацію про незаконне заволодіння квартирою. По вказаним фактам незаконного заволодіння спірною квартирою Прокуратурою Дніпровського району міста Києва було порушено кримінальну справу, яка перебуває на розгляді в суді. Відповідно до свідоцтва про смерть її (позивача) син ОСОБА_11, який подавав позов до суду, помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Правонаступником за спадщиною залишилася вона (позивач) - мати померлого ОСОБА_11 Враховуючи викладене, як позивач за процесуальним правонаступництвом, просила суд визнати довіреність, договори купівлі-продажу спірної квартири недійсними та витребувати майно - спірну квартиру з незаконного чужого володіння ОСОБА_2

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, приватний нотаріус ОСОБА_9, Головне управління юстиції в місті Києві про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі- продажу, витребування майна з незаконного чужого володіння задоволені.

Визнано довіреність від 16.07.2008, зареєстровану в реєстрі за № 676, видану від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, - недійсною (нікчемною) з моменту вчинення цього правочину.

Визнано недійсним (нікчемним) з моменту вчинення правочину договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2982 та укладений між громадянами ОСОБА_4 від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності від 16.07.2008 та ОСОБА_5.

Визнано недійсним (нікчемним) з моменту вчинення правочину договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 18.02.2009, посвідчений державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-381, та укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнано недійсним з моменту вчинення правочину договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.04.2009 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №930, та укладений між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Витребувано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 з незаконного чужого володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, з кожного з них - по 856 грн. 12 коп. на користь ОСОБА_3.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрутованість, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. Зокрема зазначав, що суд першої інстанції з урахуванням висновків експертів, проведених у рамках кримінальної справи, а також копії постанови органів міліції щодо звернення ОСОБА_10 з приводу відсутності паспорту, помилково дійшов до висновку, що власник спірної квартири ОСОБА_10 не уповноважував ОСОБА_4 на продаж його квартири, спірна квартира вибула із власності ОСОБА_10 не з його волі, всі спірні правочини - довіреність, договори купівлі-продажу є нікчемні, недійсні та спірна квартира має бути витребувана у останнього покупця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Положенням ч.3 ст. 303 ЦПК України визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 у повному об'ємі суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте, повністю погодитись із висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.05.1998 (1/3 частина), свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.1998 (1/6 частина) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.07.2006 (1/2 частина). Вказана квартира двокімнатна, загальною площею 43,80 кв.м., житловою - 26,90 кв.м.

16 липня 2008 була складена довіреність, посвідчена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якої ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_4 продати на свій розсуд належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1. Для цього ОСОБА_10 надав ОСОБА_4 право заявляти від його імені різні клопотання, підписувати від його імені договір купівлі-продажу та інші необхідні документи та заяви, одержувати належні йому гроші, бути його представником у всіх організаціях та установах у зв'язку з виконанням цієї довіреності, в тому числі отримувати довідку-характеристику БТІ, довідку про відсутність заборони на відчуження цієї квартири та одержувати інші необхідні документи і довідки, а також виконувати всі необхідні дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності. В даній довіреності зазначено ідентифікаційний номер ОСОБА_10 З копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_10 слідує, що нотаріусу ОСОБА_7 був наданий дублікат цієї довідки, виданий 17.03.2008 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2982, ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності від 16.07.2008 продала квартиру АДРЕСА_1 (спірну) ОСОБА_5 за 50 000 грн. До державного реєстру правочинів вказаний договір купівлі-продажу внесений 09.02.2009 року. В БТІ вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований 11.02.2009 за реєстровим номером 1126.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.02.2009, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-381, ОСОБА_5 продав спірну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 за 370 000 грн. З наданого до справи пакету документів, на підставі яких було оформлено вказаний договір купівлі-продажу, слідує, що нотаріусу надавався дублікат довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_6, який видавався в 2005 році. Правовстановлюючий документ на спірну квартиру продавця ОСОБА_5, який надавався нотаріусу, був дублікат договору купівлі-продажу спірної квартири від 11.11.2008. З довідки БТІ від 16.02.2009 слідує, що право власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 було зареєстроване на підставі дублікату договору купівлі-продажу спірної квартири від 11.11.2008 , виданого приватним нотаріусом ОСОБА_8 09.02.2009. З копії довідки Ф-3, виданої 13.02.2009 ЖРЕО-417, слідує, що в спірній квартирі ніхто не зареєстрований, власником особового рахунку є ОСОБА_10

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №930, ОСОБА_6 продав спірну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за 53 000 доларів США. Даний договір був внесений до Державного реєстру правочинів 30.04.2009 та був зареєстрований в БТІ 08.05.2009.

Згідно наданої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. З копії свідоцтва про народження слідує, що ОСОБА_10 мав сина ОСОБА_11, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4. Мати ОСОБА_11 - ОСОБА_17.

Після смерті ОСОБА_10 до суду звернувся його син ОСОБА_11 з позовом про визнання довіреності від імені його батька на ім'я ОСОБА_4 та договору купівлі-продажу спірної квартири, що на момент смерті належала батьку, недійсними. Встановлено та підтверджено матеріалами спадкової справи №688 (а.с. 160-164 т.1), що ОСОБА_11 звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори 27.01.2009 з нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини його померлого батька ОСОБА_10. Нотаріальною конторою 07.07.2009 була заведена спадкова справа померлого ОСОБА_10, яка була зареєстрована в Спадковому реєстрі 07.07.2009. Згідно до Витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.07.2009 - за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Із копії спадкової справи слідує, що єдиним спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори і претендує на спадщину, є син померлого ОСОБА_11, який і звернувся до суду за захистом порушеного права щодо спадкового майна після смерті батька.

З копії постанови ДІМ ТВМ-4 Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві від 03.09.2008 слідує, що ще за життя, 26.08.2008 до Дніпровського РУГУ МВС України звертався ОСОБА_10 з заявою, в якій вказав, що 15.08.2008 о 17.00 годин за місцем проживання (АДРЕСА_1) він виявив відсутність паспорта на своє ім'я. В постанові зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що останній раз паспортом ОСОБА_10 користувався на протязі дня, а саме, коли заходив на поштове відділення. Крім цього, в цей день він користувався громадським транспортом, де і при яких обставинах був втрачений паспорт ОСОБА_10 повідомити не зміг. При перевірці столу знахідок ГУ МВС України в місті Києві, речей, а саме - паспорту на ім'я ОСОБА_10, до них не надходило. В порушенні кримінальної справи було відмовлено, так як прийнятими мірами розшуку встановити місцезнаходження паспорту ОСОБА_10 не надалось можливим.

Відповідно до висновку Голосіївського РУГУ МВС України в місті Києві від 02.02.2009 до них з заявою звертався ОСОБА_5 з приводу того, що 10.02.2007 о 19.00 годин по проспекту Науки, 2/1 в місті Києві він виявив відсутність посвідчення водія і паспорта на своє ім'я. Зверненням була мета - надання допомоги у відновленні втрачених документів. В ході проведення перевірки позитивних результатів не було досягнуто.

Встановлено, що паралельно з розглядом вказаної цивільної справи слідчими органами проводилося слідство по кримінальній справі на підставі заяви ОСОБА_11 щодо незаконного заволодіння квартирою його батька ОСОБА_10 Кримінальна справа на час розгляду цивільної справи перебуває на розгляді в суді.

В рамках проведення слідчих дій по вказаній кримінальній справі були проведені експертні дослідження та складені наступні висновки:

Висновок експерта №111/тдд від 19.04.2010, складений судовим експертом НДЕКЦ при ГУ МВС України в місті Києві (Відділ криміналістичних досліджень сектор технічного дослідження документів та почерку) на підставі постанови слідчого. Згідно даного висновку підписи та написи на договорі купівлі- продажу спірної квартири від 11.11.2008, напис та підпис в заяві від 11.11.2008, напис та підпис на заяві ОСОБА_4 від 11.11.2008 - від імені "ОСОБА_5" виконані не ним - ОСОБА_5, а іншою особою. Аналогічний висновок і стосовно договору купівлі-продажу спірної квартири та інших документів від 18.02.2009 - підписи від імені ОСОБА_5 виконані не ним - ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.29-53 т.2).

Висновок №1008 від 30.04.2010, складений експертом КНДІСЕ на підставі постанови слідчого. Згідно даного висновку підпис від імені ОСОБА_10 у графі "підпис" в довіреності серії ВКО №824048 від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4 від 16.07.2008, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, виконаний не ОСОБА_10, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_10

З зазначених вище висновків експертів слідує, що довіреність від імені ОСОБА_10 від 16.07.2008 видавалася не ОСОБА_10, останній спірну довіреність не підписував.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалася на те, що наміру у покійного ОСОБА_10 продавати належну йому квартиру не було, довіреність на ім'я ОСОБА_4 не видавав, квартира відчужена всупереч його волі.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у ОСОБА_10 (учасника правочину по довіреності) волевиявлення на його вчинення, суд виходить з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, судом першої інстанції було з'ясовано, що на вчинення правочину та видачі довіреності представнику ОСОБА_4 ОСОБА_10 волевиявлення не мав, намір щодо продажу квартири відсутній, довіреність не підписував. А відтак, такий правочин є нікчемним і будь-якої юридичної сили не має.

Таким чином, усі подальші правочини, укладання яких було на підставі першочергового правочину - вказаної спірної довіреності від 16.07.2008, є недійсні. Враховуючи те, що згідно висновку експерта підписи від імені ОСОБА_5 (як покупця) на договорі купівлі-продажу спірної квартири від 11.11.2008 та підписи від імені ОСОБА_5 (як продавця) на договорі купівлі-продажу спірної квартири від 18.02.2009 - не належать ОСОБА_5 (виконані не ним), то вказані спірні договори купівлі-продажу, які як зазначено вище є недійсні з підстав нікчемності довіреності від 16.07.2008, є нікчемними. Викладене вище дає підстави і для визнання останнього спірного договору купівлі-продажу квартири від 30.04.2009, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_18 недійсним.

Судом належно встановлені вище фактичні обставини, які мають правове значення для вирішення справи та правильно застосовано норми ст.ст. 203, 215, 388 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є недійсними довіреність від 16.07.2008, зареєстровану в реєстрі за № 676, видану від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, - недійсною (нікчемною) з моменту вчинення цього правочину, договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №2982 та укладений між громадянами ОСОБА_4 від імені ОСОБА_10 на підставі довіреності від 16.07.2008 та ОСОБА_5.

Такий висновок суду є правильним, тому рішення в цій частині слід залишити без змін. Оскільки ці правочини були вчинені поза волею власника з метою незаконного заволодіння майном, яке належало покійному.

Визнаючи недійсними укладені в подальшому договори купівлі-продажу квартири від 18.02.2009, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-381, та укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та договір від 13.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №930, та укладений між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_2 суд виходив із того, що оскільки визнано недійсним перший договір, то не мають правових підстав для подальшого існування інші договори купівлі-продажу.

Однак погодитись із таким висновком суду не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України).

Позивач звернулася з позовом про визнання недійсними довіреності та договорів купівлі-продажу квартири з підстав невідповідності їх вимогам закону.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Оскільки між позивачем та останнім володільцем квартири існують речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру, то і способом захисту є відповідний цим правовідносинам речово-правовий - витребування майна (ст. 388 ЦК України).

Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 10 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9, норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Правовою підставою для звернення до суду позивач зазначила саме ст. 388 ЦК Україною, що регулює правовідносини, що виникли між позивачем та останнім покупцем спірного житла.

Таким чином, в частині вирішення позовної вимоги про визнання укладених після першого договорів купівлі-продажу квартири недійсними, судом застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, що відповідно є підставою для скасування судового рішення суду першої в частині визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 18.02.2009, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-381, та укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.04.2009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №930, та укладений між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду є законним та обгрутованим і правових підстав до його скасування не вбачається.

За правилами ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги - мати, щодо майна померлого сина ОСОБА_11 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_2), який в свою чергу є сином власника спірної квартири ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3). З матеріалів спадкових справ встановлено, що і ОСОБА_11, і ОСОБА_3 зверталися до нотаріусів з заявами про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк; є спадкоємцями першої черги за законом; інших спадкоємців не встановлено.

За таких обставин, судом правильно визнано за ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та витребувано на підставі ст. 388 ЦК України спірну квартиру з незаконного чужого володіння в ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року в частині визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 18.02.2009, посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-381, та укладений між громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.04.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №930, та укладений між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_2; скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: