Справа № 362/3598/14-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М.М.
Провадження № 22-ц/780/487/122-ц/780/487/15 Доповідач у 2 інстанції ФінагєєФінагєєв
Категорія 18 27.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області та заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області про стягнення заборгованості за договором підряду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором підряду та просили суд стягнути з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь позивачів суму заборгованості з урахуванням курсової різниці в розмірі 3 774 984, 13 грн., розмір інфляційних витрат в сумі 962 481,62 грн., три проценти річних в розмірі 286 832,22 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 серпня 2006 року між ними та відповідачем було укладено договір підряду, за яким замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивачі) забезпечує виконання будівельних робіт пов'язаних із будівництвом та оснащенням Фельдшерського-акушерського пункту площею 180 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Позивачі стверджують, що вони виконали умови договору підряду, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт, однак відповідачем зобов'язання за договором підряду не виконує, оплату за виконані роботи не здійснює, а тому вони змушені звернутися за захистом до суду.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором підряду в розмірі 1 256 074,49 гривень. Стягнуто з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором підряду в розмірі 1 256 074,49 гривень. Стягнуто з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором підряду в розмірі 1 256 074,49 гривень. Стягнуто з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором підряду в розмірі 1 256 074,49 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову у задоволенні позовних вимог, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не вірно застосував до правовідносин норми договору підряду, оскільки сторонами було укладено договір будівельного підряду, який в силу закону є не укладеним, оскільки не було досягнуто згоди усіх істотних умов договору. Крім того, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували фактичний обсяг та вартість робіт, оскільки взагалі відсутня проектно-кошторисна документація.

В апеляційній скарзі заступник прокурора в інтересах держави ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову у задоволенні позовних вимог, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2012 року, де було предметом розгляду підстави визнання договору підряду недійсним, не надано правову оцінку квитанціям, долученим до матеріалів справи та чи здійснювалось будівництво відповідно до затвердженої проектної документації.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4. та Крушинською сільською радою Васильківського району Київської області було укладено договір підряду (Договір), за яким замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивачі) забезпечує виконання будівельних робіт пов'язаних із будівництвом та оснащенням Фельдшерського-акушерського пункту площею 180 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі роботи з газо-, електро- та водопостачання, обладнання стоматологічного та терапевтичного кабінетів.

Пунктом 5 Договору передбачено, що договірна ціна робіт визначається на основі приблизного кошторису, є приблизною і складає 2 000 000,00 ( два мільйони) гривень.

Згідно пункту 7 Договору, уточнення приблизної договірної ціни буде здійснюватися за фактичними витратами Підрядника.

Відповідно до пункту 16 Договору, вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначаються із урахуванням обсягів виконаних робіт, фактичних витрат Підрядника та курсу долара США на момент здійснення розрахунків.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Вимогами ст. 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України, передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Згідно кошторисного розрахунку на загально будівельні роботи Фельдшерського-акушерського пункту, затвердженого замовником - сільським головою ОСОБА_6 сума робіт склала 999 986 грн.

Відповідно до додатку кошторисного розрахунку на загально будівельні роботи Фельдшерського-акушерського пункту, затвердженого замовником - сільським головою ОСОБА_6 сума робіт склала 1438 986 грн.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Факт виконання умов Договору підрядниками підтверджується актом приймання-передачі робіт від 20 червня 2008 року відповідно до Договору підряду від 23 серпня 2006 року, складеного на виконання пункту 18 Договору, в якому також зазначено, що роботи виконано якісно, в повному обсязі та в строки, визначені умовами зазначеного вище Договору, при цьому у Замовника претензій до якості та обсягу виконаних робіт не має.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконав умов договору та не оплатив виконану роботу за договором, суд дійшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу, що фактично погоджена відповідачем, з урахуванням штрафної санкції у вигляді 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов'язання.

В той же час, задовольняючи вимоги про стягнення з відповідача 962 481,62 грн. інфляційних втрат, суд першої інстанції порушив ряд норм матеріального права, що регулює дані відносини.

Як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Відповідно до пункту 16 Договору, вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначаються із урахуванням обсягів виконаних робіт, фактичних витрат Підрядника та курсу долара США на момент здійснення розрахунків, що передбачено ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Таким чином, вимоги про стягнення інфляційних витрат з урахуванням наведених норм, задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги Крушинської сільської ради в частині, що суд першої інстанції в судовому рішенні не вірно застосував норму матеріального права, а саме, застосував норми, що регулюють договір підряду в той час як сторонами укладеного договір будівельного підряду, колегія суддів не може взяти до уваги з наступних підстав.

Статтею 875 ЦК України визначено, що - за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином застосування судом до спірних правовідносин загальних положень ЦК України, що регулюють питання договору підряду, відповідає вимогам ст. 875 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги Крушинської сільської ради в частині того, що договір підряду, на підставі якого суд стягнув з відповідача кошти на користь позивачів є не укладеним, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються на явними у справі доказами.

Так, з наданого суду договору підряду від 23 серпня 2006 року вбачається, що він укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, а тому посилання апелянта на не укладення договору є безпідставним та спростовується в тому числі твердженнями самого апелянта.

Так на а.с. 141 т. 1 апелянт стверджує, що між сторонам був укладений договір будівельного підряду. В той же час на а.с. 142 т. 1 апелянт стверджує, що договір є не укладеним.

Посилання апелянта на порушення позивачами умов укладеного договору в частині відсутності у них дозволу на будівництво, ліцензії на такий вид діяльності, проектно кошторисної документації, відсутність виділеної під будівництво земельної ділянки, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки укладений між сторонами договір є чинним, і з підстав не відповідності його закону відповідач його не оскаржував і не просив визнати недійсним.

Напроти, відповідач погодився з його умовами, не заперечував, щоб позивачі на виконання укладеного договору, на території сільської ради, за власні кошти збудували фельдшерсько-акушерський пункт.

Після закінчення будівництва відповідач визнав, що роботи проведені якісно і претензій до збудованого об'єкту не мав. Не заперечував проти будівництва, яке як він стверджує, проводилось без проектно-кошторисної документації та на земельній ділянці сільської ради.

Зазначені апелянтом обставини на думку колегії суддів можуть бути підставою до оскарження укладеного договору, однак відповідач таким правом не скористався.

Крім того, як вбачається з рішення Крушинської сільської ради від 22 жовтня 2009 року сільська ради виділила земельну ділянку площею 0.1 Га в АДРЕСА_1 для будівництва ФАПу.

З наданого суду акту обстеження приміщення фельдшерсько-акушерського пункту в АДРЕСА_1 3 від 22 січня 2015 року вбачається, що зазначений об'єкт збудовано позивачами, в ньому працює фельдшер та приймає громадян. Будівля не перебуває на балансі сільської ради, оскільки будувалась господарським способом без проекту.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачами відповідно до умов укладеного договору підряду, за замовленням Крушинської сільської ради, за власні кошти збудовано фельдшерсько-акушерський пункт в с. Залізне.

За погодженими сільською радою кошторисами вартість будівництва складає: за "сметным расчетом на общестроительные работы фельдшерсько-аккушерського пункта" - 999 986 грн., за "дополнением к сметному расчету - 1438 986 грн.

Зазначені розрахунки погоджені головою сільської ради, про що свідчить його підпис та печатка ради. Фактичне виконання робіт на зазначену суму підтверджується актом прийому передачі виконаних робіт.

Отже, фактична погоджена заборгованість відповідача перед позивачами складає 999 986 +1 438 986 = 2 438 972 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 ЦПК України - особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Використовуючи зазначене право, позивачі визначили заборгованість за договором підряду в сумі 1 593 512.65 грн., що менше суми погодженої сторонами.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин доводи апеляційної скарги Крушинської сільської ради, щодо відсутності обґрунтованих розрахунків вартості проведених робіт не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини визнані сторонами.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Васильківського районного суду Київської області від 04.07.12 року, яким позивачам відмовлено у визнанні договору підряду недійсним, не можуть бути прийняті до уваги.

Як стверджує прокурор, в мотивувальній частині рішення суду від 04.07.2012 року суд зробив висновок, що позивачами не надано доказів підтвердження вимог щодо здійснення будівництва, як то бухгалтерська документація, податкова документація щодо здійснення відповідної господарської діяльності.

Однак, не подання позивачами доказів в одній цивільній справі про визнання правочину недійсним, не свідчить про неможливість подання доказів у справі про стягнення заборгованості за чинним правочином. Як вбачається з апеляційної скарги прокурора рішення суду від 04.07.12 року ухвалене з приводу визнання договору недійсним, в той час як оскаржуване рішення стосується стягнення заборгованості за договором.

Зазначені судові рішення фактично ухвалені з приводу різних предметів позову і з різних підстав, що передбачає і різні предмети доказування.

Таким чином, оцінка судом першої інстанції поданих доказів у справі про визнання правочину недійсним, тобто про інший предмет з інших підстав, не може мати ніякого преюдиціального значення для суду під час розгляду іншої справи про інший предмет з інших підстав.

Посилання прокурора на фактичну зміну судом першої інстанції умов договору підряду щодо оплати за виконані роботи не заслуговує на увагу, оскільки оплата виконаних робіт в грошовому еквіваленті визначена п.п. 5, 6, 7, 15, 16 укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині не відповідності укладеного договору вимогам закону та не належне визначення ціни проведених робіт фактично повторюють доводи апеляційної скарги Крушинської сільської ради і не можуть бути взяті до уваги з підстав викладених вище.

Доводи прокурора в частині реєстрації фельдшерсько-акушерського пункту, збудованого позивачами, на ім'я ОСОБА_7 фактично спростовуються наявним у справі витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2014 року відповідно до якого право власності на зазначений об'єкт не зареєстровано.

Посилання в скарзі прокурора на не володіння та не користування сільською радою збудованим об'єктом, не ґрунтується на наявних у справі доказах та фактично не впливає на обов'язок сільської ради розрахуватися за замовлене нею будівництво. Так, як було зазначено вище відповідно до акту обстеження приміщення фельдшерсько-акушерського пункту в АДРЕСА_1 3 від 22 січня 2015 року вбачається, що зазначений об'єкт збудовано позивачами, в ньому працює фельдшер та приймає громадян.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в частині наявності підстав до повного задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та вимогах закону, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України, є підставою до скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області та заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області про стягнення заборгованості за договором підряду задовольнити частково.

Стягнути з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за договором підряду в розмірі 1 015 454.09 (один мільйон п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривні 09 копійок) кожному.

Стягнути з Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 738.1 (сімсот тридцять вісім гривень 10 копійок) кожному пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.