Провадження № 2/161/210/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 виконував певні будівельні роботи на об'єкті в АДРЕСА_1, на що позивачем надавались кошти для закупівлі будівельних матеріалів і в якості передоплати за виконання домовленого переліку робіт. Також відповідач зобов'язався оформити документацію на будинок в АДРЕСА_1, на що отримав від позивача 7 000,00 грн.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини, за яких відповідач зобов'язався за кошти позивача виконати певні роботи (закупити будівельні матеріали, виконати будівельні роботи, виготовити документацію). Однак, дані зобов'язання відповідачем виконано частково, матеріали на виготовлення воріт не закуплено, документи на будинок не оформлено. Усну вимогу позивача про повернення коштів за невиконане зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, що в свою чергу спонукало ОСОБА_1 звернутися до Луцького РВ УМВС України у Волинській області.

Луцьким РВ УМВС України заяву ОСОБА_1 розглянуто, під час слідства підтверджено вище зазначені факти, визначено заборгованість ОСОБА_2 в розмірі 11 360,00 грн. та порушено проти відповідача кримінальну справу за ст. 190 ч. 1 КК України.

Разом з тим, 27.10.2013 року ОСОБА_2 розпискою зобов'язався до 12.11.2013 року закрити питання щодо оформлення права власності на будинок в АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 та на заборговану 1 000,00 грн. встановити дальні ворота.

Однак, на час подання позову до сулу відповідачем зобов'язання не виконані, кошти в сумі 11 360,00 грн. не повернуті, не оформлені документи на будинок в АДРЕСА_1

Крім того, розпискою від 17.11.2013 року відповідачу було надано ОСОБА_1 ще 1 000,00 грн. на матеріал для ближніх воріт, які за власною ініціативою відповідач обіцяв встановити безкоштовно, в якості компенсації за доставлені неприємності позивачу. Строк виконання розпискою визначено до 23.11.2013 року . Зобов'язання згідно даної розписки відповідачем повторно не виконано, ворота не встановлені, кошти не повернуті.

Враховуючи викладене, у зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань та несплатою боргу в розмірі 11 360,00 грн., позивач 25.04.2014 року звернувся до відповідача з вимогою про сплату коштів, наданих відповідачу на оформленн документів на будинок в АДРЕСА_1, закупівлю матеріалів, виконання робіт та всатнволення дверей в розмірі 12 360,00 грн. в строк до 01.06.2014 року. Борг в розмірі 12 360,00 грн., який виник перед позивачем, відповідач так і не сплатив.

Оскільки відповідач отримав вимогу 03.05.2014 року, тому позивач вважає, що має право вимагати нарахування на борг в сумі 12 360,00 грн. суми індексу інфляції та 3% річних за період з 03.05.2014 року по 17.11.2014 року (198 днів). Всього сума заборгованості становить: 12 360,00 грн. + 201,15 грн. (3% річних) + 1 458,05 грн. (інфляційні нарахування) = 14 019,20 грн.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з ОСОБА_2 в його користь суму боргу в розмірі 14 019,20 грн. та судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача 9 00,00 грн. заборгованості за борговими розписками.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, згідний сплатити заборгованість в розмірі 9 000,00 грн.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 610, 625, 625, 655, 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, ОСОБА_2 виконував будівельні роботи на об'єкті в АДРЕСА_1, на що позивачем надавались кошти для закупівлі будівельних матеріалів і в якості передоплати за виконання домовленого переліку робіт. Також відповідач зобов'язався оформити документацію на будинок в АДРЕСА_1, на що отримав від позивача 7 000,00 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини, за яких відповідач зобов'язався за кошти позивача виконати певні роботи (закупити будівельні матеріали, виконати будівельні роботи, виготовити документацію). Однак, дані зобов'язання відповідачем виконано частково, матеріали на виготовлення воріт не закуплено, документи на будинок не оформлено. Усну вимогу позивача про повернення коштів за невиконане зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, що в свою чергу спонукало ОСОБА_1 звернутися до Луцького РВ УМВС України у Волинській області.

Луцьким РВ УМВС України заяву ОСОБА_1 розглянуто, під час слідства підтверджено вище зазначені факти, визначено заборгованість ОСОБА_2 в розмірі 11 360,00 грн. та порушено проти відповідача кримінальну справу за ст. 190 ч. 1 КК України.

Разом з тим, 27.10.2013 року ОСОБА_2 розпискою зобов'язався до 12.11.2013 року закрити питання щодо оформлення права власності на будинок в АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 та на заборговану 1 000,00 грн. встановити дальні ворота (а.с. 10).

Однак, на час подання позову до сулу відповідачем зобов'язання не виконані, кошти в сумі 11 360,00 грн. не повернуті, не оформлені документи на будинок в АДРЕСА_1

Крім того, розпискою від 17.11.2013 року відповідачу було надано ОСОБА_1 ще 1 000,00 грн. на матеріал для ближніх воріт, які за власною ініціативою відповідач обіцяв встановити безкоштовно, в якості компенсації за доставлені неприємності позивачу (а.с. 9). Строк виконання розпискою визначено до 23.11.2013 року. Зобов'язання згідно даної розписки відповідачем повторно не виконано, ворота не встановлені, кошти не повернуті.

Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розписками відповідача (а.с. 9-10).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між позивачем та відповідачем укладений договір позики.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення у розписках визначений 23 листопада 2013 року.

Ні 23.11.2013 року, як це було передбачено договором позики - розписками боржника, ні на час звернення до суду, відповідач свого зобов'язання не виконав, позичених грошей не повернув. Станом на час розгляду справи судом позика в повній сумі не повернута.

Згідно ч.1 п.3 ст. 3 Цивільного кодексу України за суб'єктом цивільного права зберігається можливість укладати договір і визначати його зміст, на свій розсуд, відповідно до домовленості, що і було зроблено в даному випадку між позивачем та відповідачем.

Крім того, оскільки оригінал договору позики знаходиться у позивача, то дане зобов'язання вважається не виконаним боржником як зазначено ст. 545 ЦК України.

Отже, відповідач порушив вимоги ст.ст. 610, 625, 625, 655, 692 ЦК України, оскільки позику вчасно не повернув належні ОСОБА_1 кошти.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 визнав суму заборгованості за розписками в розмірі 9 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 9 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 533, 610, 625, 655, 692, 1046-1049 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі - 9 000,00 (дев'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук