У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євтушенко О.І.., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, Державного підприємства «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України», треті особи: ОСОБА_7, Міністерство інфраструктури України, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що наказом виконуючого обов'язки генерального директора Державної адміністрації залізничного транспорту України ОСОБА_7 від 23 травня 2014 року № 591/ос його звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що полягало у невиконанні вимог наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниці) від 20 травня 2014 року № 218-Ц/од та створенні перешкод працівникам головного управління контролю та внутрішнього аудиту в проведенні контрольних заходів.

У зв'язку з тим, що зазначений наказ виданий неуповноваженим на те органом, просив визнати його незаконним та скасувати, поновити позивача на посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» (далі - ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України»); стягнути з ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України»

59 146 грн 73 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути з Укрзалізниці 109 620 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 18 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ Державної адміністрації залізничного транспорту України від 23 травня 2014 року № 591/ос «Про звільнення ОСОБА_6.». Поновлено ОСОБА_6 на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України». Стягнуто з ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» на користь ОСОБА_6 59 146 грн 73 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України на користь ОСОБА_6 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що наказом ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» від 21 січня 2014 року № 109-К ОСОБА_6 призначено на посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» з 21 січня 2014 року на підставі наказу Міністерства інфраструктури України від 17 січня 2014 року № 1-0 (а. с. 13−14, т. 1).

Відповідно до вимог п. 7.5 статуту ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України», згідно з яким у разі звільнення директора підприємства обов'язковим є проведення ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства у порядку, передбаченому законодавством України, ОСОБА_6 звернувся листом від 27 січня 2014 року № 54/10-14 до заступника генерального директора Укрзалізниці Чекалова П.Л. з проханням провести відповідну ревізію (а. с. 22, 36, т. 1).

У відповідь на вказаний лист за дорученням заступника генерального директора Укрзалізниці від 28 січня 2014 року № ЦЗЛ-3/79 була створена комісія, за результатами проведеної ревізії складений акт від 19 лютого 2014 року № 3/ЦКРУ-39/ком.Т/в/36051259 «Про результати комплексної ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» за період з 26 липня 2013 року по 01 лютого 2014 року.

Після закінчення ревізії 20 лютого 2014 року позивач зібрав комісію для розгляду матеріалів річної звітності та матеріалів ревізії, аналізу господарської діяльності, розробки заходів щодо покращення діяльності підприємства, що підтверджується протоколом балансової комісії ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» від 20 лютого 2014 року, із зазначенням конкретних термінів виконання, та продовжив вдосконалювати роботу підприємства для отримання прибутку (а. с. 41−53, т. 1).

Наказом Укрзалізниці від 20 травня 2014 року № 218-Ц/од «Про проведення перевірки стану усунення порушень» за підписом генерального директора наказано провести у період з 22 по 23 травня 2014 року перевірку стану усунення порушень, виявлених ревізією, проведеною згідно з наказом Укрзалізниці від 05 лютого 2014 року № 012-ЦЗ/од (а. с. 58, т. 1).

На виконання наказу Укрзалізниці від 20 травня 2014 року № 218-Ц/од за підписом ОСОБА_6 надано вмотивовану відповідь на ім'я начальника головного управління контролю внутрішнього аудиту Романківа І.П. від 22 травня 2014 року № 54/91-14 з проханням перенести проведення перевірки на друге півріччя 2014 року після внесення відповідного доповнення до наказу Укрзалізниці «Про вдосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників залізничного транспорту» щодо посадових окладів ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» та доукомплектування штату підприємства (а. с. 60, т. 1).

Телеграмою директора з організації пасажирських перевезень Укрзалізниці від 22 травня 2014 року № ЦЦЛ-8/36 ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» повідомлено про необхідність прибуття на нараду 22 травня 2014 року о 15 год. з відповідними матеріалами та технічною документацією (а. с. 61, т. 1).

О 15 год. 15 хв. у приміщенні ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» складено акт від 22 травня 2014 року про перешкоджання позивачем проведенню перевірки та про відмову від підпису та ненадання документів (а. с. 63−63, т. 1).

23 травня 2014 року позивачу вручено лист від 23 травня 2014 року № Ц3-1/8/823 за підписом виконуючого обов'язки генерального директора Укрзалізниці про надання письмових пояснень щодо подій 22 травня 2014 року разом із наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України від 23 травня 2014 року № 591/ос про звільнення виконуючого обов'язки директора ДП «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» ОСОБА_6 з роботи 23 травня 2014 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення ним трудових обов'язків, що полягало у невиконанні вимог наказу Укрзалізниці від 02 травня 2014 року № 218-Ц/од та створенні перешкод працівникам головного управління контролю та внутрішнього аудиту в проведенні контрольних заходів (а. с. 12, 62 т. 1).

При цьому письмові пояснення позивача від 23 травня 2014 року щодо подій 22 травня 2014 року розглянуто не було (а. с. 65−66, т. 1).

Згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Таким чином, однією з умов застосування п. 1 ст. 41 КЗпП України є встановлення не тільки самого факту одноразового порушення трудових обов'язків, а й вини працівника у такому порушенні.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що належних і допустимих доказів на підтвердження невиконання вимог наказу від 20 травня 2014 року № 218-Ц/од та створення ОСОБА_6 перешкод працівникам головного управління контролю та внутрішнього аудиту у проведенні контрольних заходів у період з 22 по 23 травня 2014 року у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку не надано, відповідачем порушено передбачений ст. ст. 147−149 КЗпП України порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Розрахунковий центр Міністерства інфраструктури України» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік