АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1248/15 Справа № 199/7226/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2, третя особа Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди. Позивач вказував на те, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було проведено ревізію його фінансово-господарської діяльності за період з 01 жовтня 2011 по 31 грудня 2013 та завершений місяць 2014 року, якою було встановлено, що колишнім директором виконавчої дирекції ОСОБА_2 у вихідні (неробочі) дні використовувався службовий автомобіль «Skoda Octavia Elegans» реєстраційний номер НОМЕР_1 без відповідних наказів та розпоряджень по виконавчій дирекції, що призвело до зайвого використання бензину на суму 497,01 грн., котра була сплачена за рахунок коштів Фонду соціального страхування для придбання 56 літрів пального.

Посилаючись на порушення відповідачем п.3 ст.8, п.п.1,3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та наказу директора виконавчої дирекції від 05 січня 2003 №2-а, позивач просив стягнути на свою користь вказану суму з відповідача на підставі ст.1166 ЦК України.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 02 липня 2001 року по 04 січня 2013 року перебував з позивачем в трудових правовідносинах. В період роботи директором Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідач користувався службовим автомобілем «Skoda Octavia Elegans» реєстраційний номер НОМЕР_1.

В 2014 році Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача, якою встановлено, що відповідач використовував службовий автомобіль у вихідні (неробочі) дні без відповідних наказів та розпоряджень, що призвело до зайвого використання бензину у розмірі 56 літрів на суму 497,01 грн., котра була сплачена за рахунок коштів Фонду соціального страхування.

Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ КЗпП України, Положенням про матеріальну відповідальність робочих і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, затвердженим Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року (далі - Положення).

Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників (ст.130 КЗпП України, розділ І Положення), так і розмір такої матеріальної відповідальності (ст.ст.132-135 КЗпП України, розділи ІІ-ІV Положення).

Зміст ч.1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 цього Кодексу).

При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги.

Обгрунтовуючи позовні вимоги Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у позовній заяві зазначило правові підстави й просило задовольнити позов згідно зі ст.1166 ЦК України. Змінити правові підстави позову позивач не виявив бажання, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, вказавши, що це не позбавляє позивача права на пред'явлення вимог в порядку, встановленому КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що на даний момент відповідач уже не знаходиться в трудових правовідносинах з позивачем, не є підставою для її задоволення, оскільки відповідальність за ст.1166 ЦК України - це відповідальність за шкоду, яка спричинена в результаті делікту, а правовідносини сторін основані на трудовому договорі.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.