Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/815/15 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Онищенко Е.А.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Квазар» на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом фермерського господарства «Кривохатько В.В.» до ОСОБА_4, відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції, ОСОБА_5, СФГ «Квазар» про звільнення майна з-під арешту та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ФГ «Кривохатько В.В.» звернулось до суду із заяву про забезпечення позову до ОСОБА_4, відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції, ОСОБА_5, СФГ «Квазар» про звільнення майна з-під арешту та визнання права власності, у якій просив суд заборонити вчиняти будь-які дії відносно посіва соняшника на земельній ділянці площею 6,2899 га кадастровий №:03:003:0056, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району та належить на праві власності ОСОБА_4, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа №2-602/08 від 18.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу державним виконавцем описано та заарештовано посіви соняшника на вказаній земельній ділянці, проте зазначені посіви належать на праві власності ФГ «Кривохатько В.В.», оскільки вони його засівали на земельній ділянці, що перебуває у їх користуванні на підставі договору оренди з ОСОБА_4

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року заяву задоволено. Заборонено вчиняти будь-які дії відносно посіву соняшника на земельній ділянці площею 6,8299 га, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району та належить на праві власності ОСОБА_4 до розгляду вказаної цивільної справи за позовом ФГ «Кривохатько В.В.» до ОСОБА_4, ВДВС Вільнянського РУЮ Запорізької області, ОСОБА_5, СФГ «Квазар» про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, визнання права власності по суті.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, СФГ «Квазар» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу суду та повернути заяву про забезпечення позову позивачу без розгляду, або відмовити у задоволенні заяви.

В судовому засіданні апеляційного суду представник СФГ «Квазар» підтримав доводи скарги та просив їх задовольнити. Представник позивача не визнав доводи скарги та заперечив проти її задоволення.

Дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

За роз'ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховноо Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виборює право власності на посіви соняшника, посилаючись на те, що вказаний посів знаходиться на земельній ділянці площею 6,8299га, яка належить ОСОБА_4 на праві власності та знаходиться за договором оренди у користуванні ФГ «Кривохатько В.В.», який, як зазначає позивач, здійснював посів соняшника та вважає себе власником цих посівів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд врахував майновий характер та підстави спору між сторонами, предметом якого є посіви соняшника, щодо яких ФГ «Кривохатько В.В.» позивається про виключення його з акту опису та звільнення з під арешту. Суд дотримався норм процесуального права, з'ясувавши що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали являються не прийнятними з огляду на те, що у вказаному спорі СФГ «Квазар» є особою, яка залучена державним виконавцем до участі у виконавчому провадженні як суб'єкт господарювання, який має навички по збиранню врожаю (а.с.13). Отже апелянт не являється ні стягувачем, ні боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого описано та арештовано спірні посіви соняшника, право власності на які позивається ФГ «Кривохатько В.В.». Посилання апелянта про те, що він фактично діє в інтересах стягувача ОСОБА_5 не може бути взято до уваги, оскільки не ґрунтується на відповідних правових підставах представляти інтереси стягувача. До того ж ОСОБА_5 не зверталась з апеляційною скаргою та не приєднувалась до відповідної скарги СФГ «Квазар».

Твердження апелянта про те, що вжитті заходи забезпечення позову передбачають знищення врожаю соняшника також не може бути прийнято до уваги, оскільки як пояснив сам представник апелянта у судовому засіданні врожай соняшника вже зібрано.

Інші доводи скарги зводяться до оцінки апелянтом доказів позову, а саме набуття ОСОБА_4 права власності та ФГ «Кривохатько В.В.» права користування на земельну ділянку лише у 2014 року, тому вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони є предметом аналізу під час розгляду справи по суті і не спростовують вирішеного питання про забезпечення позову. Посилання на порушення норм процесуального права щодо оплати судового збору не є такими, що вплинули на правильність вирішення питання забезпечення позову.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст.312 ЦПК України для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому відхиляє апеляційну скаргу СФГ «Квазар».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

Керуючись ст.ст. 307, 312 п.1 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу селянського фермерського господарства «Квазар» відхилити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року

по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: