АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6150/15 Справа № 173/94/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 16 червня 2004 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Вони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Протягом останніх 4 років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має різні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями та за його ініціативи між подружжям постійно виникають сварки, свідком яких є також донька, що негативно впливає на її психічний стан. Окрім того відповідач часто вживає алкогольні напої. Вважає неможливим підтримання подальших сімейних відносин. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем (а.с.2-4).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року у позовні вимоги задоволено (а.с.42-44).

В апеляційній скарзі (а.с.48-49) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- судом неповно зясовано фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу;

- судом проігноровано наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- суд безпідставно стягнув судові витрати по справі з відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між сторонами зареєстровано шлюб, за час якого народилась спільна дитина; внаслідок погіршення стосунків сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство останні 4 роки, що неуможливлює подальше збереження шлюбу та суперечить інтересам поивача та не відповідає принципу добровільності шлюбу.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, відповідач просиd надати сторонам строк для примирення три місяці (а.с.23).

Таке клопотання судом першої інстанції було задоволено частково: ухвалою суду від 26.02.2015 року надано строк для примирення сторін на два місяця (а.с.28).

Вжиті судом першої інстанції заходи щодо збереження сім'ї до примирення сторін не призвели.

Тому доводи апеляційної скарги щодо поспішності вирішення питання про розірвання шлюбу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до ч.2 ст.3 ЦПК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Як встановлено судом першої інстанції, і це не заперечує відповідач, сторони тривалий час проживають окремо, сумісне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують.

Отже, як осередок суспільства, сім'я позивача та відповідача припинила своє існування.

Примушення до знаходження у шлюбі діючим законодавством не передбачене.

В апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції про неможливість збереження сімї відповідачем не спростовані.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності визначення місця проживання дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це питання не перешкоджає виріщенню справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача судових витрат нє є підставою для скасування судового рішення про розірвання шлюбу.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: