РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 червня 2015 року м.Запоріжжя Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Голубкової М.А., при секретарі Ходирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.

В позові зазначено, 24 липня 2013 року водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка від отриманих травм померла.

ОСОБА_2 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу була застрахована у страховій компанії АТ «Страхова Група «ТАС», звернення до страхової компанії з метою відшкодування матеріальної шкоди результатів не дало.

Згідно довідки про причину смерті від 25.07.2013 року, причина смерті ОСОБА_3 множинні переломи кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої померла мати позивача ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду у зв'язку з тратами на поховання, встановлення пам'ятника у розмірі 19 431,22 грн.

Зазначену суму матеріальної шкоди позивач просить суд стягнути з відповідача.

Позивач надав суду заяву якою просив суд розглядати справу у його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач до суду повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2013 року, приблизно о 18.20 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ-1102 реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по проїжджій частині вул. Юності, з боку вул. Радісній у напрямку вул. Сахалінської в м. Запоріжжі. Швидкість руху складала приблизно 70 км/год., що перевищує максимально дозволену на даній ділянці 60 км/год. В той же час в районі будинку № 70 по вул. Юності пішохід ОСОБА_3 на нерегульованому пішохідному переходу, який обладнаний дорожньою розміткою та знаками, почала перетинати проїжджу частину вул. Юності зліва направо по ходу руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 Виявивши пішохода ОСОБА_3, водій ОСОБА_2 не зміг своєчасно зупинити керований ним транспортний засіб та здійснив наїзд на пішохода лівою боковою частиною автомобіля, допустивши порушення вимог п. п. 12.4, 12.9 "б", 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано:

п. 12.4 - в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.; п. 12.9 "б" - водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7…; п. 18.1 - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Власником транспортного засобу, під керуванням якого був ОСОБА_2 є ПАТ «Укртелеком», в момент ДТП ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ПАТ «Укртелеком». Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту була застрахована у страховій компанії ПАТ «Страхова Група «ТАС».

ОСОБА_2 вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вказані обставини визнані сторонами, а тому доказуванню не підлягають відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

За змістом статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у частині 2 пункту 24 постанови «Про практику розгляду судоми цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості.

Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, надмогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять померлих.

Виходячи з положень наведених вище правових норм та обставин справи, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь позивача матеріальну шкоду - витрати понесені на поховання та встановлення пам'ятника у розмірі 19 431,22 грн.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 243грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224, 226 ЦПК України, ч.1 ст. 1201 ЦК України,ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду - витрати понесені на поховання та встановлення пам'ятника у розмірі 19 431,22 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь держави судовий з бір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.А.Голубкова