пСправа № 630/12/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Санжаровського С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» в особі Люботинського РВЕ про захист прав споживачів,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати АК «Харківобленерго» в особі Люботинського РВЕ укласти з ним договір на користування електричною енергією, як то визначено ч.ч. 1,3 ст. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 із змінами і доповненнями, дія якого починається з дня його звернення до начальника Люботинського РВЕ Салиги С.В., а саме з 10 грудня 2014 року, а також визнати незаконним нарахування боргу на його ім'я (згідно рахунку від 01 грудня 2014 року) з порушенням ч.ч. 1, 3 ст. 3 Постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (із змінами і доповненнями), а саме без укладення з ОСОБА_1 договору на користування електроенергією.

Позов обґрунтований тим, 10.12.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про укладення договору на користування електричною енергією, оскільки попередній договір від 14.05.2006р. втратив чинність, однак йому було запропоновано укласти договір, в якому зазначалась наявність заборгованості. Позивач вважає, що не має заборгованості перед відповідачем, оскільки не міг споживати електричну енергію у такому розмірі. Договір укладений між сторонами 16.09.2014р., відсутній в єдиній базі договорів відповідача, крім того був підписаний позивачем не заповнений, а другий примірник не вручений позивачу, тому останній вважає його не чинним. Виходячи з викладеного позивач вважає, що відповідач неправомірно нарахував заборгованість, в зв'язку з чим неправомірно відмовляється від укладення договору, тому позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що позивач регулярно оплачував спожиту електроенергію, що підтверджується квитанціями. Двосторонній акт, в якому зафіксовані показання лічильника станом на 29.11.2014р., складений з порушеннями, оскільки заповнені не всі його поля. Разом із тим, показання лічильника, які у ньому зазначені відповідають дійсності та є правильними. Лічильник електроенергії знаходиться в гаражі позивача, який закритий для сторонніх осіб. Враховуючи, що позивач не міг спожити кількість електроенергії, про яку зазначає відповідач, представник позивача має сумнів щодо правильності роботи лічильника, в зв'язку з чим позивач 16.03.2014р. звернувся до відповідача із заявою про його заміну.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що договір про надання послуг з енергопостачання, укладений між сторонами 14.05.2006р. діяв до 16.09.2014р., коли був укладений новий договір. Позивач неодноразово не допускав контролера до лічильника та вона не мала змоги самостійно зняти показання лічильника. Стосовно правильності роботи лічильника позивач до енергопостачальної організації не звертався, в зв'язку з чим експертиза лічильника не проводилась.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

14 травня 2006 року між АК «Харківобленерго» в особі Люботинського РВЕ та ОСОБА_1 був укладений договір про користування електричною енергією (о.р. 61042) (а.с. 12-15), за умовами якого Енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Пунктом 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (далі - Правила), встановлено, що Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами (п. 9 Правил).

Згідно п. 21 Правил знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Відповідно до відомості зняття показань приладів обліку за 2014 рік (а.с. 90-101) востаннє контролером особисто були зняті показання лічильника 16.08.2014р., які на той час складали 004517 кВт/год. Після цього показання фіксувались контролером зі слів споживача ОСОБА_1

29 листопада 2014 року працівником Люботинського РВЕ Ізвековим В.І. були зняті показання лічильника, які складали 013569 кВт/год. Дані показники представником позивача в судовому засіданні не оспорювались та визнані правильними.

Таким чином судом встановлено, що різниця у показаннях лічильника між 16.08.2014р. та 29.11.2014р. становить 9052 кВт/год.

За результатом зняття показань приладів обліку 29.11.2014р. позивачу було нараховано вартість спожитої електроенергії у розмірі 11211,06 грн. (а.с. 11).

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Люботинського РВЕ АК «Харківобленерго» із заявою про укладення договору про користування електричною енергією, оскільки дія попереднього договору від 14.05.2006р. закінчилась 14.05.2010р., а договір від 16.09.2014р. не був виявлений працівниками енергопостачальної організації у єдиній базі договорів.

Під час укладення договору 10.12.2014р. представником відповідача позивачу було повідомлено, що він має заборгованість за спожиту електроенергію, в зв'язку з чим позивач відмовився укладати договір, вважаючи, що не має заборгованості.

Відповідно до п. 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Враховуючи, що судом встановлено, що жодна зі сторін договору про користування електричною енергією від 14.05.2006р. не заявляла про розірвання договору, він залишається чинним до моменту переукладення договору або до надходження у порядку, встановленому договором та Правилами, заяви про його розірвання.

Судом також встановлено, що працівниками енергопостачальної організації були особисто зафіксовані показання лічильника 16.08.2014р. та 29.11.2014р. та різниця між цими показаннями склала 9052 кВт/год.

При цьому, правильність зняття показань приладів обліку як 16.08.2014р., так і 29.11.2014р., позивачем та його представником не оспорювалась.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка контролер ОСОБА_4 пояснила, що востаннє мала доступ до лічильника у серпні 2014 року та особисто зняла його показання. Після цього ОСОБА_1 її до лічильника не допускав. 16 вересня 2014 року вона приходила до позивача для укладення договору, який заповнила на вулиці та позивач його підписав. До лічильника в цей день позивач її не допустив, тому показання в договорі були зазначені з його слів. Другий примірник договору із підписом начальника Люботинського РВЕ був вручений позивачу у жовтні 2014 року.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 29.11.2014р. ним було проведено перевірку підстанції за скаргами споживачів на слабку напругу. Були зняті заміри навантаження по окремим будинкам та у будинку позивача напруга була значно вище, ніж у сусідніх будинках. Того ж дня близько 7 години свідок прийшов до ОСОБА_1 для зняття показань лічильника, що і було зроблено, а за результатами зняття показань був складений двосторонній акт, який позивач підписав. Також свідок зазначив, що перевіряв наявність факту втручання у роботу лічильника, але нічого не знайшов, пломби були у порядку, жучки відсутні.

Таким чином судом встановлено, що відповідач правомірно нарахував позивачу вартість спожитої електроенергії відповідно до різниці показань лічильника, знятих 16.08.2014р. та 29.11.2014р.

Згідно тексту типового договору про користування електричною енергією, що є додатком до Правил, у його п. 18 зазначається існуюча заборгованість, в зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що твердження відповідача під час укладення договору 10.12.2014р. про наявність заборгованості, про що має бути зазначено в договорі, є також правомірними.

Суд відхиляє твердження представника позивача про неправильну роботу лічильника, оскільки жодних належних та допустимих доказів цим твердженням позивачем та його представником суду не надано, клопотання про проведення експертизи лічильника представник позивача не заявив.

При цьому, заява позивача до відповідача про заміну лічильника від 16.03.2015р. не є належним підтвердженням неправильної роботи лічильника, оскільки викладені в ній обставини є припущеннями позивача, які не мають належного підтвердження.

Суд також відхиляє посилання представника позивача про порушення порядку складання двостороннього акту від 29.11.2014р., оскільки представник позивача в судовому засіданні підтвердила правильність показань, які у ньому відображені.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що дії АК "Харківобленерго" в особі Люботинського РВЕ щодо нарахування заборгованості та відмови укладення договору без зазначення боргу були правомірними, в зв'язку з чим позов є необґрунтованим, тому в його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до АК «Харківобленерго» в особі Люботинського РВЕ про захист прав споживачів.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді заборони АК «Харківобленерго» в особі Люботинського РВЕ відключати від електропостачання будинок за адресою АДРЕСА_1, застосовані ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 13 січня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст рішення виготовлений 20.03.2015р.