Дата документу 27.01.2015
Справа № 334/9916/14-ц
Провадження № 2-п/334/7/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубина Л.А., за участю секретаря Філіпповій Ю.В., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, -

У с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 року, ухваленому у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Крім того, вона не зявилася до судового засідання, т.я. переплутала дату судового засідання.

Судом не було застосовано строки позовної давності, а заявити про них вона не могла, т.я. була відсутня у судовому у засіванні.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення і скасувати його.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» проти задоволення заяви заперечує, вважає, що відсутні підстави для її задоволення. Просить у задоволенні заяви відмовити

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку або залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

12.12.2014 року судом ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Справа була розглянута за відсутності відповідача, т.я. остання у судові засідання 01.12.2014 року і 12.12.2014 року не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду ( а.с.26-а-27,28,34).

Причини неявки відповідач суду не сповістила, а тепер доводить, що вона переплутала дати судових засідань, але такі доводи суд вважає непереконливими, і це не може бути визнано як поважна причина неявки до суду.

Суд вважає, що відповідач у справі була повідомлена про час і місце судового розгляду, а тому суд мав достатні підстави приймати у справі заочне рішення.

Після прийняття заочного рішення його копія була надіслана відповідачу, але у матеріалах справи відсутні відомості чи отримане це рішення відповідачкою.

У судовому засіданні адвокат відповідачки стверджував, що рішення не отримано і до часу розгляду даної заяви, разом з тим, заява про перегляд заочного рішення подана до суду 24.12.2014 року, а отже, суд позбавлений можливості перевірити чи подано дану заяву у строк , визначений ст. 228 ЦПК України.

Щодо доказів, на які посилається ОСОБА_2 і її адвокат, і які на їх думку, мають істотне значення для правильного вирішення справи, то їх доводи зводяться до оцінки судом доказів у справі, будь-яких інших доказів, які мають істотне значення для вирішення спору суду не надано і на них не посилаються.

ОСОБА_2 і її адвокат вказують, що судом не було застосовано строки позовної давності, які на їх думку, спливли до подачі позову.

Але відповідно до ст. 267 ЦК України строки давності можуть бути застосовані судом лише за заявою сторони у справі до постановлення рішення.

Даним обставинам суд також надав оцінку у своєму рішенні.

Суд вважає, що судом при розгляді справи розглянуто повно і всебічно надані позивачем докази та їм надана належна оцінка, і докази на які посилається ОСОБА_2 не спростовують висновків суду.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення, а отже , заяву необхідно залишити без задоволення

Керуючись ст. ст. 228,231,232 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 12.12.2014 року, ухваленому у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено у загальному порядку, установленому цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя: Дубина Л. А.