Справа № 457/1858/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/2601/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА::

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ЦПК не передбачає прямої заборони на накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку суб'єкта господарювання. Вказує, що суд при розгляді даної заяви не врахував співмірність виду забезпечення та позовних вимог. Посилання суду в ухвалі на те, що накладення арешту на рахунки може перешкодити чи навіть зупинити господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» є необґрунтованими, оскільки позивач у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рахунок лише в межах позовних вимог, а не заборони на ведення господарської діяльності. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину.

Забезпечення позову являє собою сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову судом постановлено 11.12.2014 року, а провадження відкрито лише 02.01.2015 року.

Відтак, судом порушено встановлений законом процесуальний порядок розгляду заяв про забезпечення позову, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 11 грудня 2014 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Н.Л.Шумська