Справа №487/2128/13-ц 26.01.2015 26.01.2015 26.01.2015
Провадження №22-ц/784/164/15
Головуючий першої інстанції: Андрощук В.В..
Категорія - 20 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю:

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників:

позивача - ОСОБА_5

відповідачки - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_7 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2014р., у справі за

позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

встановила:

14.03. 2013 р. ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, ОСОБА_9 ( третя особа - нотаріус ОСОБА_10) про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Позивач зазначав, що 20.01.2009 р. його дружина ОСОБА_9 за нотаріально посвідченим договором продала ОСОБА_3 належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1.

Продавця при нотаріальному посвідченні угоди представляв ОСОБА_8

Зазначена угода укладена під впливом обману, а тому має бути визнана недійсною.

Обман на думку позивача полягає у тому, що кошти за квартиру покупець передала не продавцю, а сторонній особі - ОСОБА_4, яка не була уповноважена жодною із сторін договору на отримання грошей від реалізації квартири.

Посилаючись на недійсність договору купівлі-продажу позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2013 р. постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як незаконного з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на необгрунтованість висновків суду і порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочини вчинені під впливом обману визнаються недійсними за умови підтвердження допущених порушень вимог закону.

Тобто, одна із сторін правочину або інша заінтересована особа повинні довести навмисне, цілеспрямоване введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що вимагаючи визнання угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 позивач посилався на те, що кошти за квартиру покупець передала не продавцю чи його представнику, а сторонній особі - ОСОБА_4, яка не була уповноважена жодною із сторін договору на отримання грошей.

Між тим, долучені до справи письмові докази свідчать про те, що сторонами оспорюваної угоди були продавець - ОСОБА_9, яку підчас її укладення представляв ОСОБА_8 та покупець ОСОБА_3

Позивач не був учасником угоди. При цьому, за нотаріально посвідченою заявою, надав своїй дружині ОСОБА_9 повноваження щодо відчуження спільної квартири за ціною та на умовах, які остання мала право визначати самостійно.

Доказів того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 уклали оспорюваний правочин під впливом обману, позивачем не надано.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини спору, зміст оскаржуваного правочину і прийшов обґрунтованого зібраними доказами висновку про недоведеність факту введення позивача в оману, щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

З врахуванням цього висновку, який відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, судом постановлене законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на правовідносини позивача з ОСОБА_4 щодо боргових зобов'язань останньої не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмета позову та не спростовують висновку суду про те, що угода укладена відповідно до вимог закону та за відсутності того, що її сторони діяли під впливом обману.

Безпідставними є також посилання на невиконання довіреною особою - ОСОБА_8 обов'язку щодо отримання грошей від покупця та передачу їх продавцю ОСОБА_9, оскільки зазначені обставини свідчать лише про оцінку ступеня виконання довіреною особою обов'язку, який випливає з довіреності щодо повернення довірителю отриманих за квартиру грошей та не стосуються обставин укладення самої угоди, а відтак і не можуть бути підставою її недійсності.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути враховані, оскільки не спростовують висновків суду, які відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2014р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова