Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива -В.Ш.», Філії 21 Приватного підприємства «Нива -В.Ш.», ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська Рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися та визнання недійсним свідоцтва про право власності, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - Червонозаводський РВ в м. Харкові Головного управління державної імміграційної служби України в Харківській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право власності та користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом

про визнання прилюдних торгів від 25 вересня 2012 року щодо реалізації 20/100 частин будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, такими, що не відбулися; відновити становище, яке існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на ці 20/100 частин будинку з надвірними будівлями, виданого на ім'я ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими, що втратили право власності та користування житловим приміщенням, виселення та зняття їх з реєстрації.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими, що втратили

право володіти та користуватись 20/100 частинами будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 20/100 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по вказаній адресі, а саме з приміщень, зазначених у технічному паспорті: 2-3, площею 14,7 кв. м,

2-2, площею 5,8 кв.м, IV, площею 5,5 кв. м, без надання іншого житла.

Зобов'язано Червонозаводський РВ в м. Харкові Головного управління державної імміграційної служби України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_6 по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам матеріального закону та зроблені при неповному з'ясуванні обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником 20/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за вказаною адресою, що зазначені в плані літерою «А-1» і складаються із двох кімнат 14,7 кв. м та 5,8 кв. м, сіней - 5,5 кв.м, а також до яких входить ґанок, колодязь, убиральня, сарай та частина огорожі.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 7 квітня

2008 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто суму в розмірі

9 474 грн та відкрито виконавче провадження.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 39 625 грн.

Постановою старшого державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 9 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження

№ 23139639.

Постановою старшого державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ від 21 лютого 2011 року виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження.

17 червня 2011 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано 20/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та накладено на нього арешт.

11 червня 2012 року, 19 липня 2013 року та 6 вересня 2013 року Червонозаводським ВДВС ХМУЮ були розміщені інформаційні повідомлення на спеціальному веб-сайті «Система реалізації конфіскованого та арештованого майна», в яких зазначались день, час та місце проведення прилюдних торгів, стартову ціну реалізації та умови участі в прилюдних торгах.

27 червня, 19 липня та 13 серпня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» направлено листи на адреси учасників прилюдних торгів, в тому числі і ОСОБА_3, в яких зазначалось, що прилюдні торги не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

16 липня 2012 року державним виконавцем Червонозаводського

ВДВС ХМУЮ проведено переоцінку 20/100 частин житлового будинку

№ 14 з надвірними будівлями, у розмірі 30 % від початкової вартості,

яка на повторному аукціоні склала 49 тис. грн, а 13 серпня 2012 року зроблено повторну переоцінку арештованого майна зі стартовою ціною

лоту 35 тис. грн (а.с. 26, том 1).

6 вересня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» направило лист на адреси учасників прилюдних торгів та позивачу, про проведення третіх прилюдних торгів з реалізації арештованого майна 25 вересня 2012 року (а.с. 140, том 1).

28 вересня 2012 року старшим державним виконавцем Червонозаводського ВДВС ХМУЮ Нерівним А.О. винесено акт про реалізацію майна, відповідно до якого 20/100 частин житлового будинку

№ 14 придбано ОСОБА_4 (а.с. 28, том 1).

Відповідно до протоколу від 25 вересня 2012 року позивач була присутня на прилюдних торгах, однак від підпису відмовилась

а.с. 153, том 1).

Також судами було встановлено, що ОСОБА_3 самочинно перепланувала свою квартиру, приєднавши до неї 19/100 часток.

Отже, відмовляючи у задоволенні первісного позову суди виходили з того, що неоформлена частина будинку, що дорівнює 19/100 часткам, не є власністю позивача, а 20/100 частин будинку з відповідними надвірними будівлями вже визначено як частка у спільній частковій власності, що належать позивачу, також вказали, що відповідачі діяли з урахуванням усіх обставин, що мають значення при вчиненні дій, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна».

Відповідно до п. 7.1 Тимчасового положення про порядок

проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого

майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня

1999 року № 68/5, в якому вказано, що прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі: відсутності покупців або наявності тільки

одного покупця; якщо жоден із покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. У такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим Положенням.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати прилюдні торги такими що не відбулися, посилаючись на неправомірні дії державного виконавця під час проведення прилюдних торгів, визначення ціни перебудованого будинку і на те, що спірне майно є єдиним житлом її сина.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визначив, що торги були проведенні без порушень вимог законодавства, однак не звернули уваги на те, що позивачем не наведено жодних підстав, передбачених п. 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

27 жовтня 1999 року № 68/5, яким встановлений чіткий перелік підстав для визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися.

Тому суди застосували до спірних правовідносин норми, які не підлягали застосуванню, залишивши поза увагою вищевказане Тимчасове положення.

Крім того, задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції помилково зобов'язав третю особу - Червонозаводський РВ в м. Харкові Головного управління державної імміграційної служби України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_6, не вирішивши питання про залучення Червонозаводського РВ в м. Харкові Головного управління державної імміграційної служби України в Харківській області в якості співвідповідача, що залишилось поза увагою апеляційного суду.

Суд першої та апеляційної інстанції не визначились із характером спірних правовідносин, не врахували вищевказані норми законів та на порушення вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 137 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, чим допустили порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до викладених обставин судові рішення не можуть залишатися в силі, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням

норм матеріального права та порушенням норм процесуального

права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно з

ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасування з направленням справи

на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: В.М. Коротун І.К. Парінова О.В. Попович С.П. Штелик