Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Омельчук В.Є. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 324/1200/14ц
24 березня 2015 року Справа № 22ц/778/562/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 18.11.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, -, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, посилаючись на те, що за договором кредитного ліміту від 11.10.2004 року відповідач одержав в Банку 7800 грн. з виплатою відсотків 36% річних. Про те свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом на виконує. У зв'язку з цим на 30.04.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 29 126 грн. 61 коп., із яких: 6082 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 21 419 грн. 03 коп. - заборгованість у зв'язку з несплатою процентів, 250 грн. штраф фіксована частина та 1375 грн. 08 коп. штраф процентна складова.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 18.11.2014 року заявлені вимоги відхилені у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просив скасувати ухвалене рішення, так як на його думку суд неправильно з'ясував обставини справи та неправильно визначився з нормами матеріального права щодо наслідків спливу строків позовної давності.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що 11.10.2004 року відповідач одержав в Банку 7800 грн. з виплатою відсотків 36% (а.с.9).

Свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник не виконував належно. У зв'язку з цим, на 30.04.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 29 126 грн. 61 коп., із яких: 6082 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 21 419 грн. 03 коп. - заборгованість у зв'язку з несплатою процентів, 250 грн. штраф фіксована частина та 1375 грн. 08 коп. штраф процентна складова (а.с.6-8).

Як вбачається із змісту заяви, позичальник ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.9-б).

Своїм підписом Позичальник ствердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в "Приватбанку".

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Підписавши 11.10.2014 року заяву про отримання банківської послуги у формі кредиту в сумі 7800 грн. із визначенням порядку погашення, базової процентної ставки та розміру комісії, відповідач уклав договір про надання банківських послуг у письмовій формі.

При цьому, сторони домовились, що в повному обсязі зобов'язання мають бути виконані не пізніше посліднього дня місяця, зазначено на платіжній картці (поле MONT) (а.с.15).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК боржник зобов'язаний мав би сплатити позивачу всі нараховані і несплачені суми за умовами договору.

Згаданий договір не оспорений й недійсним не визнаний.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У Договорі йдеться, що дія договору щорічно пролонгується автоматично (п.9.12 Договору).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання свого боргу чи зобов'язання (ст.264 ЦК).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Окрім того, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Умовами договору визначено, що погашення кредиту має здійснюватись щомісячними платежами в строки кредитного ліміту (п.5.4 Умов а.с.15).

За змістом Договору повний розрахунок за кредитом мав бути виконаний протягом строку кредитного ліміту який співпадає зі строком дії кредитної карти (а.с.15).

Строк дії кредитної картки закінчився у жовтні 2008 року, а нова картка боржнику не видавалась.

До настання цього часу, останній платіж боржник здійснив у вересні 2008 року (а.с.7-б).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У цій справі, умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячними платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів має бути обчислюватись з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (ст.267 ч.3 ЦК).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У цій справі, умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами).

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячними платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів має бути обчислюватись з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З огляду на викладене суд вважає, що позовна давність за спірними правовідносинами перервалась та закінчилась у вересні 2011 року.

Позивач звернувся до суду у червні 2014 року, тобто після спливу трирічного строку (а.с.2).

Відповідно до ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (ст.267 ч.3 ЦК).

Відповідач у справі письмово заявив клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності(а.с.33).

Позовна давність існує в цивільному праві у першу чергу з метою захисту інтересів боржника.

Видається, що аргументи скарги з цього питання не є виправданими.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив законне рішення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 18.11.2014 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: