Справа № 755/5728/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"25" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Корнієнко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,36 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся - ОСОБА_3 Після смерті бабусі відкрилась спадщина на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно розпорядження № 74-1002С від 02 лютого 2011 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією та земельну ділянку розміром 0,2500 га в селі Максим, Козелецького району, Чернігівської області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого рішенням Максимівської сільської ради від 15 травня 2008 року. За життя, бабуся склала заповіт, за яким, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала своєму сину - ОСОБА_2 та їй - ОСОБА_1 На час складання заповіту, її прізвище було - ОСОБА_1, яке 21 жовтня 2011 року згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження було змінено на ОСОБА_1. Вона, звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 30 грудня 2014 року та 15 січня 2015 року отримала постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила суду, що бабуся за час свого життя розпорядилася власним майном, заповівши його їй та її дядькові. Вона ж бажає залишити частку майна, що їй заповіла бабуся у своїй власності, як пам'ять про бабусю.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Пояснив суду, що померла ОСОБА_3 була бабусею позивача та матір'ю відповідача. Зазначив, що відповідач обов'язкової частки у спадщині не має, про наявність спорів про визнання заповіту ОСОБА_3 недійсним чи усунення позивача від права на спадкування, їм з позивачем нічого не відомо.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою сторони позивача постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5, батьками якого записані - ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2, батьками якого записані - ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1, батьками якої записані - ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть.

02 лютого 2011 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про право власності, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 та членам його сім'ї - ОСОБА_3 в рівних долях.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено судом, за час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт від 27 лютого 2008 року, відповідно до якого останні на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом їй на день смерті буде належати (земельна частка-пай, заощадження в Ощадбанку, майновий пай, та інше майно), в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 вона заповіла: ОСОБА_2, ОСОБА_1.

За вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

06 березня 2014 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернувся відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.

15 липня 2014 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до листа Десятої Київської державної нотаріальної контори від 15 липня 2014 року, позивачу було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що нею було пропущено 6-ти місячний строк, встановлений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України та відсутні докази про фактичне її прийняття.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, ОСОБА_1 було визначено додатковий строк у два місяці для подання нею до Десятої Київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

20 листопада 2014 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори повторно звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 Глави 10 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Аліменко В.М. від 13 грудня 2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану квартиру.

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Аліменко В.М. від 15 січня 2015 року, позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ? частку земельної ділянки.

Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналу правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про на спадщину.

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2).

При здійснення своїх прав особа зобов'язана утриматись від дій, які могли б порушувати права інших осіб. (частина 2 статті 13 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,36 кв.м. та на ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 1216, 1217, 1220, 1233, 1258, 1259, 1261, 1268-1270, 1296-1298 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,36 кв.м.; на ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: