Справа №576/680/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Васянович В.М.
Номер провадження 22-ц/788/495/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Шевченка В. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2014 року

у справі за позовом законного представника недієздатної ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до ОСОБА_3,

про стягнення грошових коштів, поділ нерухомого майна в натурі та усунення перешкод у користуванні цим майном,

в с т а н о в и л а :

19 березня 2014 року законний представник недієздатної ОСОБА_3 - її опікун ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом.

Уточнені вимоги (т.1 а.с.51-55) мотивувала тим, що через невиконання ОСОБА_3 обов'язків піклувальника відносно їх рідної сестри - ОСОБА_3, вона у кінці червня 2012 року забрала сестру проживати до себе, у подальшому ОСОБА_3 визнано недієздатною, а її (ОСОБА_5) з 05 грудня 2013 року призначено опікуном.

Однак відповідач з липня 2012 року по листопад 2013 року безпідставно отримав 16662 грн. пенсійних виплат ОСОБА_3, 14962 грн. державної соціальної допомоги їй як інваліду з дитинства 2-ї групи, а у липні-серпні 2012 року - 2204 грн. державної допомоги по догляду за ОСОБА_3, які законний представник просила стягнути з ОСОБА_3 в загальному розмірі 33828 грн. на користь недієздатної.

Також просила поділити в натурі належний сторонам на праві спільної часткової власності будинок з господарськими приміщеннями по АДРЕСА_2, виділивши недієздатній ОСОБА_3 приміщення квартири №1, сарай цегляний, сарай дощатий і 10 кв.м огорожі, а відповідачу ОСОБА_3 виділити приміщення квартири №2 та гараж, літню кухню із сіньми, льох, вбиральню та 10 кв.м огорожі.

Крім того, просила зобов'язати відповідача передати ОСОБА_5, як опікуну ОСОБА_3, один екземпляр ключів від квартири №1 за вказаною адресою і заборонити йому створювати ОСОБА_3 та її опікуну ОСОБА_5 перешкоди у використанні належної недієздатній частини вказаного будинку.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 31624 грн. безпідставно набутих коштів.

Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 та виділено:

- ОСОБА_3 приміщення квартири №1 цього будинку: коридор (1-1) площею 6,3 кв.м, кухню (1-2) площею 8,3 кв.м, жилі кімнати (1-3) площею 7,4 кв.м та (1-4) площею 13,4 кв.м, сіни (І) площею 5,9 кв.м, сарай цегляний (Б) площею 27,4 кв.м, сарай дощатий (б) площею 5,4 кв.м, гараж (В) площею 20,8 кв.м, вбиральню, 1/2 огорожі (№1) площею 10 кв.м;

- ОСОБА_3 приміщення квартири №2: кухню (2-1) площею 9,3 кв.м, жилу кімнату (2-2) площею 15,2 кв.м, сіни (І) площею 11,5 кв.м, літню кухню (Г) площею 30 кв.м і сіни до неї (г) площею 7,1 кв.м, погріб (пг) площею 18 кв.м, 1/2 частину огорожі (№1).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 496 грн. різниці вартості поділеного майна.

Зобов'язано ОСОБА_3 передати один екземпляр ключів від квартири АДРЕСА_1 опікуну ОСОБА_3 - ОСОБА_5

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 4093 грн. понесених витрат за правову допомогу і за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 559 грн. 84 коп. судового збору.

В уточненій апеляційній скарзі (т.1 а.с.218-223) відповідач ОСОБА_3, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального і процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Вважає помилковим висновок суду про те, що 31624 грн. набуті ним безпідставно, оскільки з 28 лютого 2002 року він призначений піклувальником ОСОБА_3, а тому на законних підставах отримував ці кошти і витрачав на утримання сестри та належної їй частини будинку. Органи, які здійснювали ці виплати судом до участі у справі залучені не були і від них вимог про повернення безпідставно набутих коштів не надходило.

Доводить про відсутність доказів порушення ним обов'язків піклувальника відносно ОСОБА_3 та що через неповідомлення про останнє судове засідання був позбавлений можливості надати місцевому суду докази про належне виконання ним цих обов'язків.

Зазначає, що у експертному висновку завищена вартість домоволодіння, та не враховано позовні вимоги що призвело до неправильного розподілу об'єктів нерухомості.

Вказує, що окремі квартири в будинку не виділені, тому є незаконним рішення про зобов'язання його передати ключі від квартири №1.

Заслухавши представника відповідача, заперечення представників позивача, пояснення експерта ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована АДРЕСА_1, є інвалідом 2-ї групи з дитинства внаслідок психічного захворювання (т.1 а.с.4, 13).

Її брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, також зареєстрований АДРЕСА_1 (т.1 а.с.31зв., 75).

Їх сестра ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.3).

Рішенням виконкому Глухівської міської ради від 28 лютого 2002 року №678 ОСОБА_3 призначено піклувальником ОСОБА_3 (т.1 а.с.164).

Із довідки від 19 березня 2014 року Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного комунального підприємства Глухівської міської ради вбачається, що з 28 червня 2012 року ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_3 разом із сестрою ОСОБА_5 (т.1 а.с.44).

29 січня 2013 року ОСОБА_3 зверталася до Глухівського міжрайонного прокурора та прокурора Сумської області із заявою про вжиття заходів щодо отримання належних їй виплат, у якій вказувала, що з липня 2012 року проживає та перебуває на утриманні сестри ОСОБА_5, однак її пенсію та інші виплати отримує брат ОСОБА_3, який про неї не піклується (т.1 а.с.8).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2013 року ОСОБА_3 була визнана недієздатною (т.1 а.с.5).

Рішенням виконкому Глухівської міської ради від 21 листопада 2013 року №308 ОСОБА_3 звільнено від обов'язків піклувальника ОСОБА_3 та вирішено внести до суду подання про призначення її опікуном ОСОБА_5 (т.1 а.с.6, 7).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2013 року ОСОБА_5 призначено опікуном недієздатної ОСОБА_3 (т.1 а.с.5).

Згідно з довідками Управління соціального захисту населення Глухівської міської ради від 13 січня 2014 року №0615/2889 та №0615/2890 ОСОБА_3 у липні-серпні 2012 року отримав 2204 грн. допомоги по догляду за інвалідом 2-ї групи та з липня 2012 року по листопад 2013 року 14962 грн. державної соціальної допомоги інваліду з дитинства 2-ї групи ОСОБА_3 (т.1 а.с.11, 12).

За інформацією УПФ України в м.Глухові та Глухівському районі Сумської області від 14 січня 2014 року №1/Б пенсія ОСОБА_3 з березня 2002 року перераховувалась на поточний рахунок ОСОБА_3, її розмір за період з липня 2012 року по 30 листопада 2013 року склав 16662 грн. (т.1 а.с.9).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3, яка за станом здоров'я потребувала піклування, у період з липня 2012 по листопад 2013 року включно проживала та перебувала на утриманні ОСОБА_5, що визнано відповідачем, а тому безпідставно отримані ним за вказаний період належні особисто цій особі пенсія та державна допомога інваліду з дитинства підлягають стягненню з відповідача на користь самої ОСОБА_3

Про той факт, що у вказаний період ОСОБА_3 фактично опікувалася ОСОБА_5, а не відповідач свідчать і звернення ОСОБА_3 та самого ОСОБА_3 до виконкому міської ради у серпні 2012 року та квітні 2013 року (т.1 а.с.224, 225-228).

Крім того, із матеріалів досудового розслідування за заявою ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення: протоколів допиту потерпілої, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 теж убачається, що з кінця червня 2012 року ОСОБА_3 проживає і знаходиться під опікою ОСОБА_5 (т.1 а.с.25-39).

Доказів витрачання отриманих коштів недієздатної на її користь відповідач не надав.

В цій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає встановленим обставинам і положенням ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Зобов'язання відповідача передати опікуну ключі від відокремленої частини спірного житла, в якій мешкала недієздатна, узгоджується із зібраними доказами та відповідає положенням ст.ст.317, 319, 321 ЦК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення 31624 грн. та зобов'язання передати екземпляр ключів постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування у цій частині не вбачається.

Відмовляючи у стягнені отриманої відповідачем державної соціальної допомоги по догляду за інвалідом з дитинства 2-ї групи, місцевий суд вказав, що відповідно до положень ст.73 ЦК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу» та п.4 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу…, затвердженого постановою КМУ від 02 серпня 2000 року №1192, така допомога надається безпосередньо особі, яка здійснює догляд, а не особі, за якою такий догляд здійснюється, однак компетентний державний орган за витребуванням цих виплат не звертався.

В цій частині рішення суду не оскаржено.

Відмова у задоволенні позовних вимог про усунення інших перешкод у використанні ОСОБА_3 та її опікуном вказаної частини цього будинку також не оспорюється.

У той же час, частково задовольняючи позовні вимоги про реальний поділ належного ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, місцевий суд з достатньою повнотою встановив фактичні обставини і правильно застосував норми законодавства, яке регулює ці спірні правовідносини - положення ст.ст.183, 355, 356, 364, 367 ЦК України.

Вірно не убачав суд першої інстанції підстав і для отримання погодження органу опіки та піклування щодо реального розподілу, так як відповідно до п.3 ч.1 ст.71 ЦК України, така згода потрібна лише для укладення опікуном відповідного договору в позасудовому порядку, а при вирішенні даного судового спору питання дотримання майнових прав та інтересів ОСОБА_3 щодо спірного майна досліджує та вирішує суд.

Проте, суд дав неналежну оцінку зібраним щодо цього доказам та визначаючи порядок розподілу помилково керувався висновком судової експертизи, у якому не було враховано ряд істотних фактичних обставин, що призвело до неправильного визначення загальної вартості будинковолодіння і обрання варіанту розподілу, який не у повній мірі відповідає цим обставинам, позовним вимогам та охоронюваним законом правам і інтересам сторін.

Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2003 року, посвідченим Глухівською міською держнотконторою на реєстровим №2452, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є власниками, кожен по 1/2 частині, житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями АДРЕСА_1 Сумської області (т.1 а.с.76, 77).

За даними технічних паспортів за 2003 та 2014 роки цей будинок, загальною площею 77,3 кв.м, складається з двох ізольованих частин: квартири №1, площею 41,3 кв.м та квартири №2, площею 36 кв.м. Також на території домоволодіння знаходяться: сарай літ. «Б» площею 27,4 кв.м; сарай літ. «б» площею 5,4 кв.м; гараж літ «В» площею 20,8 кв.м; літня кухня літ. «Г» площею 30 кв.м і сіни до неї літ. «г» плошею 7,1 кв.м; погріб літ. «Пг» площею 18 кв.м; вбиральня літ. «У» площею 1 кв.м, огорожа №1 - 20 кв.м (т.1 а.с.56-59, т.2 а.с.71-75).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи Сумського відділення Харківського НДІСЕ ім.Бокаріуса від 29 серпня 2014 року №684/685, ринкова вартість вказаного домоволодіння становить 185500 грн. (т.1 а.с.125-140).

Згідно з обраним місцевим судом варіантом I розподілу цього домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1/2 частині):

- одному співвласнику можливо виділити такі приміщення: в квартирі №1 цього будинку: коридор (1-1) площею 6,3 кв.м; кухню (1-2) площею 8,3 кв.м; жилі кімнати (1-3) площею 7,4 кв.м та (1-4) площею 13,4 кв.м; сіни (I) площею 5,9 кв.м; сарай цегляний (Б) площею 27,4 кв.м; сарай дощатий (б) площею 5,4 кв.м; гараж (В) площею 20,8 кв.м; вбиральню; 1/2 частину огорожі (№1) площею 10 кв.м;

- іншому співвласнику: в приміщенні квартири №2: кухню (2-1) площею 9,3 кв.м; жилу кімнату (2-2) площею 15,2 кв.м; сіни (I) площею 11,5 кв.м; літню кухню (Г) площею 30 кв.м і сіни до неї (г) плошею 7,1 кв.м; погріб (пг) площею 18 кв.м; 1/2 частину огорожі (№1);

З урахуванням того, що різниця вартості часток становить 1965 грн., грошова компенсація одному з співвласників складає 496 грн.

Однак, не маючи доступу до об'єктів експертизи судовий експерт ОСОБА_6 визначала ринкову вартість домоволодіння за даними технічної документації без урахування фактичного стану будівель і споруд та вимушено використала розрахункові середні коефіцієнти.

До того ж, варіант №1 названої експертизи не в повній мірі враховував фактичний порядок користування господарськими будівлями та позовні вимоги щодо них.

Так, позивач просила виділити відповідачу гараж «В», літню кухню «Г» (т.1 а.с.55), якими той фактично користувався, а суд ці будівлі виділив у власність самої позивачки.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції за клопотанням відповідача ухвалою від 16 квітня 2015 року призначав по справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив цьому ж судовому експерту.

Оглянувши об'єкт дослідження, вивчивши технічні документи на даний предмет спору, експерт усунула згадані недоліки попереднього висновку і надала висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року №523/524, визначивши ринкову вартість домоволодіння на даний час у 186600 грн. (т.2 а.с.25-49).

Згідно з варіантом №1 цієї додаткової експертизи (додаток 2) пропонується виділити:

- одному власнику приміщення квартири №1: коридор «1-1» - 6,3 кв.м, кухню «1-2» - 8,3 кв.м, жилі кімнати «1-3» - 7,4 кв.м та «1-4» - 13,4 кв.м, сіни «а1-І» - 5,9 кв.м, а також: сарай цегляний «Б» - 27,4 кв.м, сарай дощатий «б» - 5,4 кв.м, 1/2 частину огорожі «№1» (позначені жовтим кольором);

- іншому власнику приміщення квартири №2: кухню «2-1» - 9,3 кв.м, жилу кімнату «2-2» - 15,2 кв.м, сіни «а-І» - 11,5 кв.м, гараж «В» - 20,8 кв.м, літню кухню «Г» - 30 кв.м з сіньми «г» - 7,1 кв.м, погріб «пг» - 18 кв.м, вбиральню «У», 1/2 частину огорожі «№1» (позначені зеленим кольором).

За цим варіантом частка першого власника на 726 грн. перевищує половину вартості 1/2 частини цього нерухомого майна.

За таких порушень колегія суддів вважає за потрібне рішення суду першої інстанції у названій частині змінити і саме за названим варіантом №1 висновку додаткової експертизи реально розділити спірне будинковолодіння, виділивши перші приміщення в будинку та нежитлові будівлі позивачці, а другі - відповідачеві із стягненням на його користь названої суми компенсації, оскільки він найбільш відповідає ідеальним часткам сторін, порядку користування відокремленими частинами будинку, що склався між ними, знаходиться в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги (зокрема щодо гаражу та літньої кухні), та не потребує жодних перебудов і перепланувань, а також погодження з відповідним органом місцевого самоврядування.

До того ж, чинна на даний час редакція ст.152 ЖК України взагалі не передбачає за цих умов таких погоджень.

Доводи апелянта щодо помилковості та недостовірності даного додаткового висновку не знайшли об'єктивного підтвердження.

Так, цей висновок надійшов до апеляційного суду разом з матеріалами справи 03 червня 2015 року (див. вхідний № 4075/15Вх на титульному аркуші тому 1 справи), тому сам по собі той факт, що ця експертиза датована 29 травня 2015 року, а в ній експерт посилається та додає ряд витягів із сайтів продаж станом на 31 травня і 02 червня 2015 року, не впливає на правильність обрахунків ринкової вартості об'єкту нерухомого майна.

Розрахунок ринкової вартості домоволодіння, вартості ідеальних часток та розміру компенсації відповідає даним технічної документації і нормативним актам, на які послалась експерт.

Інших порушень, на які вказують ОСОБА_3 і його представник, зокрема фактичного перенесення вбиральні на інше місце та у зв'язку з цим неправильного урахування її вартості, невірного визначення вартості літньої кухні, та як наслідок загального розміру вартості часток сторін також недоведено.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає зміні рішення місцевого суду і у частині розподілу судових витрат.

Позивач, як інвалід 2-ї групи, від сплати судового збору звільнена, тому з відповідача на користь держави потрібно стягнути по кожній із задоволених її вимог окремо: 316 грн. 24 коп. (31624 грн. х 1%) + 243 грн. 60 коп. (немайнова вимога) + 933 грн. (186600 грн. х 1/2 х 1%), а всього - 1492 грн. 84 коп. судового збору за першу інстанцію.

За договорами про правову допомогу із законним представником позивача від 12 і 31 березня 2014 року, від 07 і 16 квітня 2014 року (т.1 а.с.21-22, 46-47, 88-89, 91-92) адвокат Хоменко Г.М. склав позовну заяву і уточнення до неї, брав участь в судових засіданнях у місцевому суді загальною тривалістю 07 год. 55 хв. (т.1 а.с.61-63, 63-65, 101-102, 102зв.-105, 105зв.-106, 166-167зв., 167зв.-168, 168-169), а також подавав ряд заяв і клопотань.

За надання цих послуг він отримав усього 2400 грн. (350 грн. + 750 грн. + 250 грн., + 600 грн. + 450 грн.) що підтверджується квитанціями (т.1 а.с.49, 90-а, 99, 114, 165).

Враховуючи повне задоволення позову, загальний обсяг наданої правової допомоги, рівень складності справи, та максимально можливий розмір відшкодування цих витрат, що визначений ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VІ (не більше 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи - 1218 грн. х 40% = 487 грн. 20 коп.), а також виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути у повному обсязі ці понесені витрати на правову допомогу.

Так як апеляційний суд при розподілі нерухомого майна з вищенаведених у мотивувальній частині причин не брав до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 29 серпня 2014 року, то понесені позивачкою витрати по її оплаті в розмірі 3352 грн. (т.1 а.с.120, 123) відшкодуванню не підлягають.

Апеляційна скарга задоволена частково лише стосовно вимог про розподіл нерухомого майна, тобто на 1/3 частину від загального обсягу оскарження.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, понесені ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (т.1 а.с.209, 217) належить компенсувати йому частково в розмірі 133 грн. 91 коп. (401 грн. 73 коп. х 1/3) за рахунок держави.

Додаткова судова будівельно-технічна експертиза від 29 травня 2015 року оплачена відповідачем у сумі 3840 грн. (т.2 а.с.55, 70) і висновок цієї експертизи покладено в основу нового рішення суду апеляційної інстанції, тому його витрати на проведення цієї експертизи необхідно повністю відшкодувати з позивачки.

При частковому задоволенні апеляційної скарги, з відповідача на користь позивачки необхідно також пропорційно стягнути 575 грн. 53 коп. ((56,89 грн. + 56,89 грн. + 56,89 грн. + 56,89 грн. + 75,30 грн. + 56,89 грн. + 68,12 грн. + 76,14 грн. + 75,90 грн. + 56,89 грн. + 75,30 грн. + 75,30 грн. + 75,90 грн.) х 2/3)) понесених нею витрат на проїзд представників ОСОБА_5 та адвоката Хоменка Г.М. в судові засідання апеляційного суду та у зворотньому напрямку 17 березня, 02 квітня, 16 квітня, 16 червня 2015 року (т.2 а.с.4-8, 77-80, 82-85).

В апеляційній інстанції адвокат Хоменко Г.М. за договором із законним представником від 11 березня 2015 року (т.1 а.с.250-251) представляв позивача у судових засіданнях, які тривали в цілому 03 год. 17 хв. (т.2 а.с.1-63, 9-10, 16-17, 87-88), за що отримав оплату у розмірі 1100 грн. (т.2 а.с.86). Ця сума значно менша від максимально можливого розміру відшкодування за ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VІ, є співмірною з обсягом наданої правової допомоги, тому ці понесені витрати слід також пропорційно до вирішених вимог апеляційної скарги відшкодувати з відповідача на користь позивачки в розмірі 733 грн. 33 коп. (1100 грн. х 2/3).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3, 4 ст.309, ст.ст.308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2014 року в частині вирішення позовних вимог про поділ нерухомого майна змінити.

Позовні вимоги законного представника недієздатної ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про поділ нерухомого майна в натурі задовольнити.

Поділити житловий будинок з господарськими і нежитловими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4, загальною вартістю 186600 грн., та виділити у власність згідно з варіантом №1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №523/524 від 29 травня 2015 року:

- ОСОБА_4 приміщення квартири №1 у цьому житловому будинку, а саме: коридор «1-1» площею 6,3 кв.м, кухню «1-2» площею 8,3 кв.м, жилі кімнати «1-3» площею 7,4 кв.м та «1-4» площею 13,4 кв.м, сіни «а1-І» площею 5,9 кв.м, а також: сарай цегляний «Б» площею 27,4 кв.м, сарай дощатий «б» площею 5,4 кв.м, 1/2 частину огорожі «№1» (позначені в додатку №2 до висновку вказаної експертизи жовтим кольором);

- ОСОБА_3 приміщення квартири №2 у цьому житловому будинку, а саме: кухню «2-1» площею 9,3 кв.м, жилу кімнату «2-2» площею 15,2 кв.м, сіни «а-І» площею 11,5 кв.м, гараж «В» площею 20,8 кв.м, літню кухню «Г» площею 30 кв.м з сіньми «г» площею 7,1 кв.м, погріб «пг» площею 18 кв.м, вбиральню «У», 1/2 частину огорожі «№1» (позначені в додатку №2 до висновку вказаної експертизи зеленим кольором).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 726 грн. компенсації різниці вартості часток.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2014 року у частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1492 грн. 84 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2400 грн. понесених витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

У частині вирішення позовних вимог про стягнення 31624 грн. та зобов'язання передати екземпляр ключів це рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 133 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3840 грн. понесених витрат за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 575 грн. 53 коп. понесених витрат, пов'язаних з явкою її представників до суду апеляційної інстанції та 733 грн. 33 коп. понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -