Справа № 333/6927/14-ц
Пр.№2/333/93/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особистих інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, Запорізька міська рада, Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічному позову ОСОБА_2 в особистих інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, Запорізька міська рада, Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - про поновлення строку відсутності в житловому приміщенні, вселенні та усуненні перешкод у користуванні житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказавши, що у 2007 р. їй на сім'ю була надана 3-кімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі були зареєстровані: позивачка, її діти від першого шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - треті особи, а також її другий чоловік ОСОБА_10 та його діти від першого шлюбу відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мати яких за рішенням суду була позбавлена ??батьківських прав.

У 2008 році відповідачка ОСОБА_2 після укладення шлюбу переїхала проживати до свого чоловіка. Від шлюбу вона має двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, місце проживання яких позивачу не відомо, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не підтримує відносини з сім*єю позивачки

На теперішній час позивачці стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 без відома позивачки зареєструвала у спірній квартирі своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_5 також з 2010 р. перебувала у фактичних шлюбних стосунках с ОСОБА_5, з 2012р. перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає за адресою: АДРЕСА_2, в спірній квартирі не проживає.

Відповідачка ОСОБА_6 в 2010 р. залишила спірну квартиру, виїхавши на проживання до своєї матері, місце проживання відповідачки ОСОБА_6 на теперішній час позивачці не відоме. Також без відому позивачки відповідачка ОСОБА_6 зареєструвала за адресою спірної квартири свою малолітню доньку ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік позивачки ОСОБА_10 помер, його діти та онуки з позивачкою та її дітьми ніяких відносин не підтримують.

Відповідачі тривалий час не проживають в спірній квартирі квартирі, речей належних останнім в квартирі не має, квартплату та оплату комунальних послуг не здійснюють, не отримують кореспонденцію за даною адресою і взагалі квартирою не цікавляться. Позивачка та її діти змушені сплачувати комунальні послуги за відповідачів.

Перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивачка, ні її діти відповідачам не чинили. Відповідачі добровільно залишили спірну квартиру, спірною квая. ні мої діти відповідачам не чинили. Відповідачі добровільно визначили для себе інше місце проживання і спірною квартирою не користуються більше шести місяців поспіль без поважних причин.

Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2, її малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, її малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позов.

Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні надали суду поясненя, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Ухвалою суду до участі в справі залучено у якості третьої особи Службу у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, представник якої до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, вказавши в заяві, що в інтересах дітей заперечує проти позову в частині визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи - Запорізької міської ради до судового засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_5 до судового засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третіх осіб Запорізької міської ради, Служби у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та відповідачки ОСОБА_5

Відповідачі ОСОБА_2, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги не визнали повністю та звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, Запорізька міська рада, Служба у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - про поновлення строку відсутності в житловому приміщенні, вселенні та усуненні перешкод у користуванні житловим приміщенням, вказавши, що в жовтні 2007 р. мер м. Запоріжжя особисто вручив ключі та ордер на вселення в зазначену квартиру їхньому батькові ОСОБА_10 та його дружині, первісному позивачу ОСОБА_1 Дана подія була висвітлена в загальнодоступних засобах масової інформації, про що свідчить роздруківка сторінки Інтернет сайту новин, яка додаються до зустрічного позову. На момент вселення та до смерті батька ОСОБА_10 в лютому 2011 р., відповідачі проживали разом з дружиною батька і дітьми від її першого шлюбу (треті особи) однією сім'єю. До того ж спірне житлове приміщення було надано саме через те, що їхня сім'я підпадала під категорію багатодітних. Ордер на вселення був виданий саме на всю сім'ю із зазначенням в ньому всіх членів сім'ї. Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 після смерті їхнього батька систематично перешкоджала їм в здійсненні законного права на проживання в спірній квартирі, мотивуючи тим, що вона є їхньою біологічною матір'ю, постійно намагалася вигнати їх з квартири, ображала, чинила моральний тиск, викидала речі та відбирала ключі від вхідних дверей. Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) були змушені періодично проживати в друзів, орендувати тимчасове житло і через протиправні дії позивача за первісним позовом не могли реалізувати своє право на проживання в зазначеній квартирі. Після умовлянь і благань, вони періодично домагалися дозволу від ОСОБА_1 на повернення до місця проживання на короткий час, після чого вимоги про виселення повторювалися знову.

Далі вказали, що фактично позивач за первісним позовом узурпувала їхнє право на житло, чим порушила їхні конституційні права. В зазначеній квартирі зареєстровані малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, наданою позивачем за первинним позовом. Перешкоджання в доступі до нашого житла з боку відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 істотно порушує права малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, передбачені як вітчизняним так і міжнародним законодавством.

Просять суд вселити ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та малолітню ОСОБА_7 до спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 та зобов*язати ОСОБА_1 не чинити перешкод позивачам за зустрічним позовом в користуванні спірним житловим приміщенням.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 зустрічний позов підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити зустрічний позов, у задоволенні первісного позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Судом встановлено:

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю „Житлосервіс „Рассвет" від 14.08.2014р. у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно Акту житлового органу - довідки Товариства з обмеженою відповідальністю „Житлосервіс „Рассвет" від 18.08.2014р. в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 ОСОБА_8, ОСОБА_9 В квартирі не проживають ОСОБА_2, малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спірна квартира знаходиться в комунальній власності, не приватизована мешканцями, проти чого сторони не заперечують.

Як вбачається з пояснень позивачки (відповідачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_2 влітку 2008р., після закінчення середньої школи, добровільно залишила спірну квартиру та пішла проживати до своєї матері у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, в подальшому вийшла заміж та проживає зі своїм чоловіком.

Відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у жовтні 2010р. також добровільно залишили спірну квартиру 2010 р., забравши при цьому належні їм речі, при цьому спроб повернутися проживати у квартиру не здійснювали, у подальшому вийшли заміж та проживають із своїми чоловіками та дітьми за іншою адресою. Дійсно, відповідачки не мали ключів від квартири, взагалі усі діти ключів від квартири не мали через те, що постійно губили останні, на той час її чоловік тяжко хворів, не працював, постійно знаходився вдома, тому мати ключі дітям потреби не було. Батько відповідачок постійно чекав останніх, інколи вони відвідували батька, але спроб повернутися проживати у квартиру не здійснювали, при цьому і позивачка, і її померлий чоловік - батько відповідачок, не заперечували проти проживання останніх у квартирі, перешкод їм у вселенні у квартиру не чинили, проте такого бажання відповідачки не виявляли. Квартплату та оплату комунальних послуг відповідачі не здійснюють у той час, як на них та їхніх малолітніх дітей нараховуються квартплата, яку оплачує позивачка. Малолітні діти відповідачок ніколи у квартирі не проживали і зареєстровані за адресою спірної квартири без відома позивачки.

Що стосується надання Запорізькою міською радою квартири на багатодітну сім'ю, позивачка пояснила, що дійсно з боку мерії мала місце піар-акція - трансляція по телебаченню події надання квартири на багатодітну сім'ю, проте зазначена квартира була надана позивачці, її чоловіку та неповнолітнім дітям взамін квартири, яку вони займали та з якої були виселені за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2005р. (за позовом прокурора), за яким встановлено, що квартира була надана на сім'ю позивачки всупереч нормам закону та була повернута колишнім наймачам.

Жила площа спірної квартири складає лише 38 м.кв. та не відповідає нормам надання жилої площі на багатодітну сім'ю (7 осіб).

Вищезазначене підтвердили допитані у судовому засіданні судовому засіданні свідки з боку позивачки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, з пояснень яких вбачається, що відповідачки добровільно залишили спірну квартиру, та спроб повернутися в останню не здійснювали, перешкод у вселенні відповідачкам з боку позивачки та її дітей не чинилося.

Відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти пояснень позивачки щодо часу, з якого вони не проживають у спірній квартирі, а проживають із своїми дітьми та чоловіками за іншою адресою, також не заперечували, що належного їм майна у квартирі не має, їхні малолітні діти ніколи у спірній квартирі не проживали, були зареєстровані у квартирі без відома позивачки, оскільки зареєстровані за адресою реєстрації їхніх матерів. Спроб повернутися проживати у квартиру відповідачки дійсно не здійснювали, з тих підстав, що, на їхню думку, останнє було марно, позивачка їх у квартиру проживати все одно не впустила б, до суду з позовом про вселення в спірну квартиру вони не зверталися.

Проте відповідачки заперечували проти пояснень позивачки, що пішли зі спірної квартири добровільно, в той час як вони дійсно неповнолітніми залишили спірну квартиру через те, що позивачка забороняла усім дітям повертатися додому після 22 год., після цього часу двері квартири зачинялися і попасти додому було неможливо. Саме з цієї причини вони залишили місце проживання у спірній квартирі та пішли проживати до своєї матері у будинок, а потім з хлопцями (майбутніми чоловіками) проживали на зйомник квартирах. При цьому до суду з позовом про вселення в спірну квартиру не зверталися, квартплату не здійснювали.

Вищезазначене підтвердили допитані у судовому засіданні з боку відповідачок свідки ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, з пояснень яких вбачається, що відповідачі не проживають в квартирі, при цьому, з якого часу - свідки пояснить суду не змогли, проживають із своїми сім'ями за іншою адресою, оскільки позивачка не бажає, щоб відповідачі проживали в спірній квартирі.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 з літку 2008р. а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з жовтня 2010р у спірній квартирі не проживають, тобто більш шести місяців, без поважних причин, також як у неповнолітньому віці також з часу досягнення повноліття спроб вселитися у спірну квартиру не здійснювали, до суду з відповідним позовом не зверталися, речей, їм належних у квартирі не має, квартплату не здійснюють, перешкод у користуванні та вселенні в квартиру відповідачам з боку позивачки не чинилося. При цьому малолітні діти відповідачок за первісним позовом в квартирі ніколи не проживали, лише зареєстровані за адресою реєстрації їхніх матерів, а тому підлягають разом з малолітніми дітьми, з якими відповідачі постійно проживають за іншими адресами, підлягають визнанню такими що втратили право користування жилою площею у спірній квартирі.

При цьому суд не приймає до уваги пояснення відповідачок у судовому засіданні щодо створення перешкод у користуванні жилою площею у спірній квартирі та пояснення допитаних з боку відповідачок свідків ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Що стосується звернення ОСОБА_2 до Комунарського РВ ЗМУ із заявою про усунення перешкод у вселенні до спірної квартири, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачка звернулася до правоохоронного органу про вселення вже під час судового розгляду справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що зустрічний позов про поновлення строку відсутності в житловому приміщенні, вселенні та усуненні перешкод не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова