Дата документу 17.03.2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області

в складі головуючого судді Редько О.В.,

при секретарі Кудря В.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом виселення без надання іншого приміщення для мешкання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом виселення без надання іншого приміщення для мешкання.

Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що їх на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 у місті Мелітополі. Вказаний житловий будинок вона отримала у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_14 року. Після отримання свідоцтва на право на спадщину 29 червня 1995 року ОСОБА_6 у Мелітопольському бюро технічної інвентаризації зареєструвала свої право власності на вказаний житловий будинок, про що був виконаний відповідний запис за № 5497 від 07 вересня 1995 року. На період оформлення права власності у житловому будинку мешкали і були зареєстровані родичі позивачки, брат та сестра зі своїми родинами.

Оскільки не період оформлення права власності на житловий будинок позивачка мала своє окреме житло, її діти були малі і мешкали разом із нею, то вона не мала потреби вимагати від родичів звільнити житловий будинок та надати його у її володіння та користування.

На теперішній час у зв'язку з тим, що син позивачки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, має намір створити родину, виникла потреба у окремому житлі. Син свого власного житла не має, що підтверджується довідкою з КП «Мелітопольське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

На теперішній час у вказаному житловому будинку зареєстровані і мешкають :

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7,

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Окрім того у вказаному житловому будинку зареєстровані, але не мешкають :

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (син позивачки, який потребує окремого житла),

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9,

Із вказаних осіб ОСОБА_15, ОСОБА_21 ОСОБА_11. ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_14 скільки будинок поділено на окремі частини, з власними господарськими приміщеннями, та входами, то до цих осіб, позовні вимоги не адресовані і вони не створюють перешкод в користуванні для позивачки.

Позивачка зазначає, що на теперішній час вона стала вимагати від вказаних осіб звільнити частину житлового будинку та анулювати реєстрацію за місцем проживання за вказаною адресою. На неодноразові вимоги позивачки ОСОБА_2 та її члени родини відповіли відмовою.

Вказані особи створюють для позивачки, як для власника перешкоди у володінні та користуванні належним мені житловим будинком.

Іншим чином усунути порушення в користуванні житловим будинок позивачка не має можливості.

На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 у місті Мелітополі Запорізької області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13. Висилити з житлового будинком АДРЕСА_1 у місті Мелітополі Запорізької області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11 без надання іншого житлового приміщення.

До судового засідання позивачка не з'явилася, однак з'явився її представник, який підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

До судового засідання з'явилися відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги, в частині що їх стосується, визнали в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог в цій чатині не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи наступним. Відповідачі вважають, що оскільки значний час проживали в спірному будинку, ремонтували та підтримували його в належному стані, то отримали права на цей будинок чи його частку.

Суд, вивчивши та з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного: позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 41 Конституції України кожний мас право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності може бути придбано у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності непорушно.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює у відповідності до закону по власній волі незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК У країни власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливає місце мешкання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право здійснювати відносно свого майна любі дії, які не суперечать закону.

Відповідаю до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного мешкання, мешкання членів родини, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист права усім суб'єктам права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону виконувати ним дії, які можуть порушити його право, або с вимогами про виконання певних дій для попередження такого порушення.

Власник, права якою порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК Украйни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частку будинку ), квартиру, користуються ним для власного мешкання, мешкання їх членів родини, і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, продати, подарувати, заповідати, здавати у оренду, обміняти, закладати, укладати інші не заборонені законом утопи.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.06.1995 року ОСОБА_6 є єдиним власником житлового будинку по вул.Свердлова, 146 у місті Мелітополі Запорізької області.

Разом із тим, відповідно до довідки голови вуличного комітету АДРЕСА_1 м. Мелітополь прописані та мешкають, зокрема, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, прописані, але не проживають, зокрема, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13.

ОСОБА_18 була дружиною ОСОБА_19, рідного брата позивачки померлого у 2009 році. Інші відповідачі по справі є синами та доньками ОСОБА_18 від шлюбів з іншими чоловіками.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13 не проживають у спірному будинку, самі відповідачі визнали позовні вимоги, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання втратившими права користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 законні та обґрунтовані.

Крім того, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є родичами та не є членами родини позивачки і своїми діями створюють для неї, як для власника перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належним їй житловим будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання втратившою право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 та виселення зі спірного приміщення ОСОБА_3 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідачів не можуть заслуговувати на увагу, оскільки не підтверджені доказами, безпідставні та не ґрунтуються на законі.

Разом із тим, задоволення позовної вимоги про виселення відповідача ОСОБА_3 з будинку у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства і забезпечує захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача та забезпечує звільнення приміщення для позивача, отже, задоволення вимоги про визнання ОСОБА_3 втративши право користування спірним приміщенням ніяким чином не вплине на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, ця вимога є зайвою, надмірною, фактично у повній мірі охоплена вимогою про виселення відповідача з будинку, тому не має потреби окремо задовольняти позовну вимогу про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

В той же час, зважаючи на похилий вік ОСОБА_18 та її родинні у колишньому стосунки з позивачкою, задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні належним позивачці житловим будинком шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком у достатній мірі відповідає завданню цивільного судочинства і забезпечує захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивачки, тому вимога про виселення ОСОБА_18 на думку суду є передчасною, а отже не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є родичами та не є членами родини позивачки і своїми діями створюють для неї, як для власника перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належним їй житловим будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання втратившими право користування житловим приміщенням ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та виселення зі спірного житлового приміщення ОСОБА_3, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 317,319,328,383,386,391 ЦК України, ст.10,11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом виселення без надання іншого приміщення для мешкання - задовольнити частково.

Визнати такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Виселити з житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О.В.Редько