Провадження № 22-ц/773/250/15 Категорія: 2 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі - Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області про визнання за спадкоємцями майнових прав забудовника, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року в даній справі в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 зазначають, що судове рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, а тому просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному об'ємі.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримав.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання по невідомих суду причинам не з'явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а

тому відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних мотивів.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі рішення сесії Луцької міської ради від 04 серпня 2010 року № 64/141 ОСОБА_4 відведено в натурі земельну ділянку для будівництва та обслуговування цегляного гаража загальною площею 0,0043 га по АДРЕСА_1. (а.с. 8-10).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 27 серпня 2010 року, зареєстрованого 06 вересня 2010 року Волинською регіональною філією ДП "Центр ДЗК" за Р № 85 ОСОБА_4 передано в користування земельну ділянку площею 43 кв.м. по АДРЕСА_1 під будівництво гаража (а.с. 4-6).

Згідно рішення виконкому Луцької міської ради від 16 вересня 2010 року № 596-52 "Про дозвіл на отримання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та будівництво цегляного гаража АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4" дозволено проектування цегляного гаража, отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та за умови виконання п. 1 цього рішення дозволено провести будівництво цегляного гаража.

Актом прийому-передачі земельної ділянки від 06 вересня 2010 року ОСОБА_4 прийняла земельну ділянку, яка є власністю Луцької міської ради та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що видано свідоцтво про смерть (а.с. 25). Позивач у справі ОСОБА_3 вважається таким, що прийняв спадщину по смерті матері ОСОБА_4, оскільки 27 грудня 2012 року звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1, у зв'язку з чим заведена спадкова справа № 18/2012 (а.с. 53-80 зворот).

Постановою цього ж нотаріуса від 03 квітня 2014 року за № 16/02-14 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж АДРЕСА_1 (а.с. 104 зворот).

23 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Луцької міської ради із заявою, на яку отримав відповідь, що переукладення договору оренди земельної ділянки на його ім'я як спадкоємця померлої передбачає внесення зазначеного питання управлінням земельних ресурсів Луцької міської ради на почерговий розгляд засідання постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та сесії міської ради (а.с. 27).

Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, внаслідок смерті спадкодавця до позивача, як спадкоємця, перейшов увесь обсяг прав та обов'язків, в тому числі й за вищевказаним договором оренди земельної ділянки.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, які на законних підставах належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що до позивача, як спадкоємця, перейшов увесь обсяг та обов'язків за вищевказаним договором оренди земельної ділянки. Разом з тим, права позивача ОСОБА_3, у розглядуваному випадку, Луцькою міською радою не порушені, так як відповідачем не було відмовлено позивачу у переведенні прав та обов'язків орендаря земельної ділянки та забудовника, а лише роз'яснено про необхідність проходження відповідної процедури, яку позивачем дотримано не було.

У зв'язку із цим, звернення позивачем до суду із зазначеним позовом, має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведенного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді