АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

встановила:

15 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 89 816 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Відповідач з часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів має заборгованість в сумі 19800 грн., відповідно прострочення з 01.08.2012 р. по 01.12.2014 р. складає 852 календарних днів, пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 89 816 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та задовольнити позов у повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що в апеляційній скарзі на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04.10.2012 року про стягнення аліментів відповідач визнав, що діти знаходяться на утриманні матері. Висновок суду про знаходження дітей сторін до листопада 2014 року на частковому утриманні відповідача є хибним та не підтверджений належними доказами.

Крім цього, судом першої інстанції було застосовано закон, а саме ст. 195 СК України, який не підлягав застосуванню, оскільки аліменти з відповідача були стягнуті у твердій грошовій сумі. Спір щодо розміру заборгованості відсутній. Враховуючи те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, з останнього має бути стягнута неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м.Києва від 20 лютого 2013 р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2012 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-15).

Відповідно до ч.4 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 01.12.2014 р. №792/6, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами з 31.08.2012 р. по 01.12.2014 р. становить 19 800 грн. (а.с. 18).

Відповідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, за змістом ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.196 цього Кодексу розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заборгованості відповідача та розміру неустойки за період з серпня 2012 р. по листопад 2014 р. в сумі 89 816 грн., та вини відповідача у її виникненні. Разом з тим, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, принципу розумності та справедливості, розмір неустойки судом було зменшено до 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з довідки Дніпровського районного центру зайнятості в м. Києві від 02.02.2015 р. №179, ОСОБА_2 був зареєстрований як безробітній з 11.08.2012 р. Дата припинення реєстрації 08.05.2013 р. Дохід відповідача за період з 11.08.2012 р. по 08.05.2013 р. становить 10 848,63 грн., тобто в середньому 1084,86 грн. на місяць (а.с.36).

З 01.09.2014 р. ОСОБА_2 прийнято на роботу до середньої загальноосвітньої школи 1-ІІІ ст. №81 м. Києва вчителем німецької мови за строковим трудовим договором по 25.08.2015 р. (а.с.42).

Відповідно до довідки від 29.01.2015 р. №186, загальна сума доходу ОСОБА_2 у вказаному навчальному закладі за період з вересня 2014 р. по грудень 2014 р. становить 9805,69 грн., що в середньому складає 2451,42 грн. на місяць (а.с. 35).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району м.Києва», ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря -уролога з 19.01.2015 р. по 10.04.2015 р. Діагноз: доброякісна гіперплазія простати 1-ІІ ст., хронічний простатит. Потребує обмеження фізичного навантаження. Рекомендовані ліки: дуодарт, простатилен-цинк (а.с. 59).

На підтвердження доказів вартості вказаних ліків та витрат на їх придбання відповідачем надано відповідні квитанції (а.с.65).

Враховуючи викладене, ту обставину, що заборгованість за аліментами у відповідача виникла в період, коли він мав статус безробітного та отримував дохід, який в середньому не перевищував 1084,86 грн. на місяць, а також стан здоров'я відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з урахуванням матеріального становища платника аліментів розмір неустойки може бути зменшений до 2000 грн.

Помилкове посилання в рішенні суду першої інстанції на статтю 195 Сімейного кодексу України, як на підставу для часткового задоволення позову, не призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням вимог закону, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9007/2015 Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М