У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Зазначала, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2011 року вирішено внести зміни до мирової угоди; зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1; зменшено ОСОБА_2 та ОСОБА_7 погашення боргу на 2000 грн. за проведений ремонт; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 3000 грн.; стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 1000 грн. Апеляційним судом дане рішення в частині внесення змін до мирової угоди та зменшення суми боргу скасовано та в цій частині вимог відмовлено.

Одна вона вчасно не звернулася за видачею виконавчого листа, оскільки на протязі цього періоду тривали судові справи стосовно виконання мирової угоди.

Посилаючись на викладене, просила визнати поважними причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та задовольнити її заяву.

Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. На обґрунтування скарги посилається на необґрунтованість ухвали суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред'явленні на виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його ( ст. 24 Закону «Про виконавче провадження», ст.371 ЦПК).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2011 року Воловецьким районним судом Закарпатської області ухвалено рішення по справі №2-61/11 яким: внесено зміни до мирової угоди укладеної 13.11.2009 року; зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1; зменшено ОСОБА_2 та ОСОБА_7 погашення боргу на 2000 грн. за проведений ремонт; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 3000 грн.; стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 81 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с.72, 73).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31.03.2011 року дане судове рішення скасовано в частині внесення змін до мирової угоди шляхом зобов'язання звільнити будинковолодінян та зменшення суми боргу і в цій частині позову відмовлено (а.с.96-98). Таким чином рішення Воловецького районного суду від 22.02.2011 року в не скасовані частині, в тому числі щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 3000 грн., набрало законної сили саме 31.03.2011 року. В касаційному порядку дані судові рішення ніким не оскаржувалися.

Обґрунтовуючи свою заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_4 послалася на існування інших судових справ щодо виконання мирової угоди на протязі даного періоду.

Однак колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_4 обставини не можуть вважатися як поважні причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки наявність інших судових справ, незважаючи на те, що вони й стосуються тієї ж мирової угоди, однак це жодним чином не впливає на факт набрання рішенням Воловецького районного суду законної сили 31.03.2011 року та можливість ОСОБА_4 отримати виконавчий лист за таким рішення і пред'явити його до виконання в строк передбачений Законом.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви. При цьому судом, в порушення приписів ст.210 ЦПК України не наведено в ухвалі жодних мотивів щодо вирішення даного питання.

Таким чином, ураховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 371 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року скасувати та ухвалити по даній справі нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до п.2 ч.1 ст. 324 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді