Справа № 712/9607/13ц
Провадження № 2/712/16/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є співвласником житлового будинку із надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Його частка складає ? частину, з яких 1/6 частина належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 серпня 1955 року, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, а 1/3 частина - на підставі договору дарування від 03 жовтня 1983 року. Іншими співвласниками є відповідачі по справі, що підтверджується довідкою ЧООБТІ про співвласників. Оскільки домовитися добровільно про виділ його частки із майна, він з іншими співвласниками не може, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити. Просили суд виділити в натурі 1/2 частку із майна, що є у спільній частковій власності - житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою за цією ж адресою.

Відповідач ОСОБА_2 та представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, з тих підстав, що виділити ідеальну частку у майні неможливо, оскільки право власності на надвірні споруди не визнано. За кожним окремим об'єктом нерухомого майна який виділяється або підлягає поділу закріплюється певна частина земельної ділянки, що надається для обслуговування цього нерухомого майна. Проте в даному разі земельну ділянку розподілити неможливо, вона є в спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння АДРЕСА_1, а отже є неможливим без виділення землі і виділення окремої частини нерухомого майна та присвоєння їй поштової адреси, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку із надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Його частка складає ? частину, з яких 1/6 частина належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 серпня 1955 року, виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, а 1/3 частина - на підставі договору дарування від 03 жовтня 1983 року.

Іншими співвласниками є відповідачі по справі, що підтверджується довідкою ЧООБТІ про співвласників від 22 липня 2013 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач ставить питання про виділ йому в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Порядок (процедура) здійснення розподілу спільного майна, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за №774/14041 (далі в тексті рішення - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Як вбачається із довідки № 5710в від 22.07.2013 року виданої КП «ЧООБТІ», на земельній ділянці станом на 01.01.2013 року у домоволодінні АДРЕСА_1 знаходиться прибудова літ. а1, прибудова до літньої кухні літ. б1, сарай літ. М, житловий будинок з прибудовами літ. Е-1,е, е1, сарай літ. Ж, що не є самочинно побудованими, але на які право власності не зареєстроване в законному порядку. Тобто на частину об'єкта нерухомого майна права власності не визнано, а тому поділ будинку АДРЕСА_1 з надвірним спорудами, на даний час є неможливим, так як його частина не перебуває у власності жодного з співвласників.

Крім цього, експертом надано висновок про неможливість виділення в натурі ? частки ОСОБА_1 з домоволодіння АДРЕСА_1, а також враховуючи п. 4 ст. 120 ЗК України від 25.10.2001 року № 2768 - ІІІ (зі змінами) та факт наявності за адресою за адресою - АДРЕСА_1 будівель та споруд право власності на які не зареєстровано, то встановити порядок користування земельною ділянкою не видається можливим

При проведенні даної експертизи експертом було враховані дані, що містяться у довідці КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 22.07.2013 року про наявність на спірній земельній ділянці прибудов, які не є самочинними, але право власності на них не зареєстроване.

Із пояснень представника КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, що відмітка в технічному паспорті позивача про відсутність самочинного будівництва була зроблена відповідно до наказу № 404 від 09.08.2014 року як такі, що були побудовані до 05 серпня 1992 року. Проте, право власності на них не зареєстровано.

Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

При вирішенні даної справи суд керується правилами, сформульованими у статтях 358, 367 ЦК України де закладені принципи поділу майна у натурі, оскільки за нормами ст. 364 ЦК України при виділу частки право спільної часткової власності припиняється лише для особи, яка виділяється лише для особи, яка виділяє свою частку, тоді як в даному випадку при виділі частки позивача, право спільної часткової власності припиняється для обох сторін.

В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами тривалий час існують спори з приводу користування саме надвірними спорудами, що підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від19 вересня 2013 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом спільної часткової власності, від 07 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України в тому числі і шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з правом володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Враховуючи надані позивачем докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 158 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 15, 61, 62, 215-218 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: