Провадження № 2/193/35/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 січня 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О.В.
при секретарі Палій Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Софіївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
20 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється внучкою його співмешканки -ОСОБА_3. З якою позивач проживав з 2005 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації шлюбу.
Проживав позивач разом із ОСОБА_3 в належному йому на праві приватної власності в будинку АДРЕСА_1
У жовтні 2014 року на адресу позивача принесли запрошення про відвідування виборчої дільниці на ім'я позивача та на прізвище ОСОБА_2.
По причині чому відповідач зареєстрована у його будинку, позивач звернувся до Девладівської сільської ради, і йому пояснили, що ОСОБА_2 зареєстрована з квітня 2008 року в належному позивачу будинку. Яким чином і хто зареєстрував відповідача в його будинку, працівники сільської ради пояснити не змогли.
Незважаючи на реєстрацію в житловому приміщенні, ОСОБА_2 не проживала та не проживає в житловому будинку, її особистих речей в будинку не має.
Позивач звернувся до Сектору громадянства, реєстрації та міграції Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в належному позивачу житловому будинку АДРЕСА_1 Але ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з тим що знятися з реєстраційного обліку має право тільки зареєстрована особа. В примусовому порядку таку дію можливо привести тільки згідно рішення суду.
Перебування відповідача зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1, який належить позивачу на праві приватної власності перешкоджає йому володіти, розпоряджатися житловим будинком.
Вичерпавши всі способи зняття відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача, ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила права на користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2, будучи в установленому законодавством порядку (ч. 9 ст.74 ЦПК України) увідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не увідомила.
Третя особа - Софіївський РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, будучи, у встановленому чинним законодавством порядку, повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилися, свого представника не направили, про причини неявки суд не повідомили.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи в судовому засіданні, беручи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню із таких підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 , про що свідчить технічний паспорт на житловий дім (а.с.4).
Згідно акту обстеження від 04 листопада 2014 року складеного депутатом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 та жителями с. Веселе Поле ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, підтверджується що відповідач не проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 . Також встановлено, що позивач проживав разом із ОСОБА_3, і що після її смерті, яка настала 09 червня 2009 року (а.с. 8), позивач проживає у належному йому будинку один (а.с. 10).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у будинку ОСОБА_1, але з дня реєстрації, з квітня 2008 року, вона не проживала і не проживає за даною адресою, згідно довідки виданій виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області № 936 від 04.11.2014 року (а.с. 9) .
Перебування відповідача зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1, який належить позивачу на праві приватної власності перешкоджає ОСОБА_1 володіти, розпоряджатися житловим будинком.
За положеннями ч.1 ст.317 та ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно п. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, п. 2 статті: Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такого порушенню.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожен окремо надали письмові пояснення, згідно яких вони зазначають, що ОСОБА_10 ніколи не бачили, і у будинку позивача ніколи не проживала.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не проживала і не проживає в спірному житловому приміщенні, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в зв'язку з чим, вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі., в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
В зв'язку з наведеним, позовні вимоги в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням .
У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 391,405 ЦК України, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа - Софіївський районний сектор Головного управління департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Шумська