Категорія 54Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Медвецького С.К.,

при секретарі: Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької обласної Ради про визнання неправомірним і скасування розпорядження №266 від 23.09.2014 року, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року позивач звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25.09.2013 року між нею та Вінницькою обласною Радою було укладено трудовий контракт терміном до 25.09.2014 року, відповідно до якого вона обіймала посаду головного редактора обласного комунального закладу «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина». 23.09.2014 року головою Вінницької обласної Ради Свитком С.М. було видано розпорядження №266 про її звільнення з посади головного редактора обласного комунального закладу «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина» у зв'язку з закінченням терміну дії контракту і 25.09.2014 року на підставі вказаного розпорядження їй було видано трудову книжку, проведено розрахунок та повідомлено, що трудові відносини між сторонами припинено. Позивачем зазначено, її звільнення з посади проведено з порушенням чинного законодавства, оскільки призначення і звільнення керівників підприємств, які перебувають у комунальній власності, вирішуються виключно на пленарному засіданні Вінницької обласної Ради, тоді як голова Вінницької обласної Ради не мав повноважень на прийняття відповідного розпорядження, а тому просила визнати неправомірним і скасувати розпорядження голови Вінницької обласної Ради №266 від 23.09.2014 року, поновити її на посаді головного редактора обласного комунального закладу «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина»та стягнути на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представники Вінницької обласної Ради в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що строк дії контракту, укладеного з позивачем, закінчився, що стало причиною звільнення останньої з посади головного редактора обласного комунального закладу «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина», при цьому голова обласної Ради видаючи розпорядження, діяв в межах повноважень і вказане розпорядження схвалене та затверджене рішенням сесії обласної Ради..

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі розпорядження голови Вінницької обласної Ради від 25.09.2013 року за №221 було переукладено контракт з ОСОБА_2 - головним редактором обласного комунального підприємства «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина» терміном з 26.09.2013 року по 25.09.2014 року.

Вказане розпорядження голови обласної Ради було схвалено та затверджено рішенням 18 сесії 6 скликання Вінницької обласної Ради №601 від 08.11.2013 року.

Відповідно до Статуту обласного комунального підприємства «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина», управління підприємством здійснює Вінницька обласна Рада (Орган управління майном), яким здійснюється призначення головного редактора газети, шляхом укладення з ним контракту.

Положеннями ч. 3 ст. 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

23.09.2014 року головою Вінницької обласної Ради видано розпорядження за №266, яким звільнено ОСОБА_2 з посади головного редактора обласного комунального підприємства «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина» з 25.09.2014 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Вказане розпорядження видано відповідно до п. 18 ч. 6 та ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 2 ст. 36 КЗпП України, рішення 20 сесії обласної Ради 3 скликання від 27.03.2001 року №360 «Про нову редакцію рішення 5 сесії обласної Ради 3 скликання від 29.04.1999 року «Про об'єкти комунальної власності», п. 5 рішення 22 сесії обласної Ради 6 скликання від 22.02.2014 року №671 «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні».

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 ознайомлена з розпорядженням №266 від 23.09.2014 року, їй було видано трудову книжку та проведено кінцевий розрахунок у зв'язку із звільненням з посади.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2 заявлено вимоги про визнання неправомірним і скасування розпорядження №266 від 23.09.2014 року, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, при цьому вимоги обґрунтовуються протиправністю п. 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання №671 від 22.02.2014 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» та відсутністю вимог Вінницької обласної Ради про припинення з нею трудових відносин.

Пунктом 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання №671 від 22.02.2014 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» визначено, що з метою оперативного вирішення питань та підвищення ефективності управління об'єктами спільної власності територіальних громад області доручено голові обласної Ради в міжсесійний період укладати контракти і припиняти їх дію, призначати та звільняти працівників об'єктів спільної власності територіальних громад області з наступним затвердженням розпоряджень на сесіях обласної Ради.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 року, визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення 22 сесії Вінницької обласної Ради 6 скликання від 22.02.2014 р. «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні».

З матеріалів справи видно, що на час видачі оскаржуваного розпорядження №266 від 23.09.2014 року про звільнення ОСОБА_2, пункт 5 рішення 22 сесії обласної Ради 6 скликання №671 від 22.02.2014 року «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» був чинним.

Згідно п. 18 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова обласної ради вирішує питання доручені йому радою.

Рішенням 31 сесії 6 скликання Вінницької обласної Ради від 16.01.2015 року №810 «Про розпорядження голови обласної Ради» схвалено та затверджено розпорядження голови обласної Ради, видане в міжсесійний період, від 23.09.2014 року №266 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади головного редактора обласного комунального підприємства «Редакція газети Вінницької обласної Ради «Вінниччина», тобто обласною Радою виражено своє волевиявлення на припинення дії укладеного з позивачем контракту.

Укладеним контрактом, зокрема в п. 25, визначено, що контракт припиняється: після закінчення терміну дії контракту; за згодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених п.п. 26 і 27 цього контракту; з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Згідно п.28 контракту, за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

З матеріалів справи видно, що переукладення та припинення контракту з ОСОБА_2 було здійснено у однаковий спосіб, а саме видання головою обласної Ради відповідного розпорядження з подальшим його схваленням та затвердженням рішенням сесії обласної Ради.

Крім того, припинення контракту пов'язано із закінченням терміну його дії, трудові відносини між сторонами не були продовжені і Вінницькою обласною Радою (Органом управління майном) не виявлено згоди на продовження контракту чи його переукладення.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо безпідставності заявленого позову і в даному випадку сам лише факт визнання протиправним та скасування пункту 5 рішення 22 сесії6 скликання Вінницької обласної Ради від 22.02.2014 р. «Про суспільно-політичну ситуацію в Україні» не свідчить про незаконність звільнення та не є підставою для поновлення на роботі.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.О. Чуприна

/підпис/ С.К. Медвецький

З оригіналом вірно: