Справа № 367/4808/14 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1199/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко
Категорія 43 19.03.2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Савченка С.І.,

суддів Антоненко В.І., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_1, третя особа - Бучанська міська рада Київської області про виселення із квартири, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач Комунальне підприємство «Бучанське УЖКГ» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який надалі уточнив і мотивував тим, що на виконання рішення Бучанської міської ради від 24 вересня 2010 року «Про надання службового житлового приміщення для працівників КП «Бучанське УЖКГ» виконком Бучанської міської ради 25 вересня 2010 року видав КП «Бучанське УЖКГ» оглядовий ордер на службову 3-кімнатну квартиру, жилою площею 49,04 м2 за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Бучанської міської ради від 16 червня 2011 року затверджено витяг з протоколу № 10 від 10 лютого 2011 року засідання профспілкового комітету КП «Бучанське УЖКГ», відповідно до якого відповідачу ОСОБА_1 надано в користування кімнату в службовій 3-кімнатній квартирі житловою площею 14,7 м2. За ордером на вселення до даної кімнати ОСОБА_1 не звертався і ордер йому не видавався, фактично відповідач зайняв кімнату у службовій квартирі лише у 2013 році.

Вказував, що рішенням виконкому Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року затверджено протокол засідання комісії з житлових питань № 10/13 від 16 грудня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 і його дружині надана кімната № 927 жилою площею 12,20 м2 в гуртожитку по АДРЕСА_2. Крім того, рішенням виконкому Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року скасовано п.2 рішення виконкому від 16 червня 2011 року в частині надання відповідачу ОСОБА_1 кімнати площею 14,7 м2 в службовій трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 і 20 січня 2014 року Бучанське УЖКГ направило попередження ОСОБА_1 про необхідність звільнення займаної ним кімнати в службовій квартирі протягом двох тижнів з дня отримання даного попередження.

Посилався, що рішенням виконкому Бучанської міської ради від 14 жовтня 2014 року затверджено рішення профспілки КП «Бучанське УЖКГ» про надання на час роботи в Бучанському УЖКГ в службовій квартирі АДРЕСА_1 жилої кімнати площею 19,8 м2 бухгалтеру-касиру ОСОБА_4 і жилої кімнати площею 14,6 м2 майстру технічної дільниці ОСОБА_5 Однак відповідач їх до квартири не впустив. Під час обстеження службової квартири 28 жовтня 2014 року комісією у склади головного інженера Бучанського УЖКГ Матвейчик Л.А., юрисконсульта Борисової І.В. в присутності ОСОБА_5 і ОСОБА_4 встановлено, що відповідач із дружиною та дочкою займають дві кімнати, а третю використовують для зберігання консервації.

Вважає, що відповідач самовільно вселився до квартири, бо ордер на кімнату в службовій квартирі не отримував, між позивачем і відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо найму цієї кімнати, відповідач та члени його сім'ї не зареєстровані у даному житловому приміщення, він перешкоджає іншим мешканцям у вселенні, використовує одну з кімнат не за призначенням, чим порушує правила співжиття і підлягає виселенню із квартири на підставі ст.116 ЖК України.

У зв'язку з наведеним просив визнати відповідача ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловою кімнатою у квартирі АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні службовою квартирою шляхом виселення ОСОБА_1 з цієї квартири та стягнути судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач КП «Бучанське УЖКГ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд дав невірну оцінку встановленим у справі обставинам і не врахував наявні підстави для виселення позивача із квартири згідно положень ст.116 ЖК України.

Учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, апелянт ОСОБА_1 подав до суду заяву про долучення до справи документів, однак до суду не з'явивися, причин неявки не повідомив, його неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що трикімнатна квартира № 252 житловою площею 49,1 м2, розташована по АДРЕСА_1 є службовою і перебуває на балансі Комунального підприємства «Бучанське УЖКН» відповідно до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради від 24 вересня 2010 року № 346 «Про надання службового житлового приміщення для працівників КП «Бучанське УЖКГ».

Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 16 червня 2011 року № 206 затверджено рішення профспілкового комітету Бучанського УЖКГ від 10 лютого 2011 року щодо розподілу кімнат в службовій 3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1 і надано в користування менеджеру постачання ОСОБА_1 жилу кімнату в цій квартирі площею 14,7 м2, куди останній вселився у 2013 році без отримання ордера.

Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року № 460 затверджено протокол комісії з житлових питань по розгляду заяв громадян та підприємств, установ, організацій № 11/13 від 16 грудня 2013 року про надання кімнати № 927 житловою площею 12,20 м2 в гуртожитку по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та його дружині.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 17 грудня 2013 року № 464 скасовано дію п.2 попереднього рішення виконкому від 16 червня 2011 року в частині надання ОСОБА_1 кімнати житловою площею 14,7 м2 в службовій квартирі АДРЕСА_1. 20 січня 2014 року КП «Бучанське УЖКГ» направило попередження ОСОБА_1 про необхідність звільнення займаної ним кімнати в службовій квартирі протягом двох тижнів з дня отримання даного попередження.

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 14 жовтня 2014 року № 355 затверджено рішення профспілкового комітету КП «Бучанське УЖКГ» від 30 липня 2014 року про надання на час роботи в Бучанському УЖКГ в службовій квартирі АДРЕСА_1 жилої кімнати площею 19,8 м2 бухгалтеру-касиру ОСОБА_4 і жилої кімнати площею 14,6 м2 майстру технічної дільниці ОСОБА_5

Однак ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до виділених їм кімнат у службовій квартирі не вселилися у зв'язку із запереченнями відповідача проти їх вселення. Під час обстеження службової квартири 28 жовтня 2014 року комісією у склади головного інженера Бучанського УЖКГ Матвейчик Л.А., юрисконсульта Борисової І.В. та в присутності ОСОБА_5 і ОСОБА_4 встановлено, що відповідач із дружиною та дочкою займають дві кімнати в службовій квартирі, а третю використовують для зберігання консервації. ОСОБА_1 відмовляється надати дозвіл навселення ОСОБА_5 і ОСОБА_4 без відшкодування понесених ним витрат на ремонт, ключ від дверей не надав, від підпису відмовився.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою кімнатою у службовій квартирі та його виселення із спірної квартири на підставі ст.116 ЖК України.

При цьому суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання їм іншого жилого приміщення.

Поскільки судом першої інстанції вірно встановлено відсутність доказів систематичного руйнування чи псування відповідачем жилого приміщення, як і відсутність доказів систематичного порушення ним правил співжиття та вжиття у зв'язку з цим заходів громадського впливу, то суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновками суду в частині відмови у виселенні відповідача на підставі ст.116 ЖК України із кімнат площею 19,8 м2 та площею 14,6 м2 у спірній службовій квартирі АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір в цій частині суд не звернув уваги на те, що відповідач зайняв у службовій квартирі всі три кімнати, з яких із дружиною та дочкою використовує для проживання дві кімнати, а третю використовує для зберігання консервації, що стверджується актом обстеження службової квартири від 28 жовтня 2014 року комісією у складі головного інженера Бучанського УЖКГ Матвейчик Л.А., юрисконсульта Борисової І.В. та в присутності ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Тобто, відповідач зайнявкімнати площею 19,8 м2 та площею 14,6 м2 самовільно, без будь-яких правових підстав, що у свою чергу відповідно до положень ч.3 ст.116 ЖК України є підставою для його виселення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у виселенні відповідача із кімнат площею 19,8 м2 та площею 14,6 м2 у спірній службовій квартирі АДРЕСА_1 не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи позов в цій частині в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З огляду на те, що відповідач самоправно зайнявжилі кімнати площею 19,8 м2 та площею 14,6 м2 у службовій квартирі АДРЕСА_1, то колегія суддів прийшла до висновку про наявність передбачених ч.3 ст.116 ЖК України підстав для його виселення із вказаних кімнат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» Бучанської міської ради Київської області задоволити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2014 року в частині відмови у позові про виселення скасувати і ухвалити нове.

Позов задоволити частково. Виселити ОСОБА_1 із житлових кімнат площею 19,8 м2 та площею 14,6 м2 квартири АДРЕСА_1

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: