АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/541/2015 Головуючий в І інстанції Диба Ю.В.
Категорія 27 Доповідач: Лісова Г.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.
Суддів:Семиженка Г.В.
Полікарпової О.М.
При секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту

В С Т А Н О В И Л А:

19.09.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту, посилаючись на те, що 24.04.2007 року банк надав ОСОБА_5 кредит на строк 12 місяців у розмірі 1690,75 грн. зі сплатою 12,00% річних за користування грошовими коштами, що нараховується на суму залишку заборгованості по кредиту. ОСОБА_5 зобов'язувався погашати кредит, в тому числі проценти за користування грошовими коштами, щомісячними платежами в розмірі 191,78 грн., які вносити в період з 20 по 25 число кожного місяця, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором.

Оскільки позичальник належним чином не виконував умови договору, то станом на 2 липня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 184347грн.70 коп., яка складається з заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 4184,01 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 372,78 грн., пені в розмірі 13877,91 грн. Оскільки судовим наказом від 13.03.2008 року стягнено з ОСОБА_5 на користь банку 2066,23 грн., то стягненню за даним позовом підлягає 16368,47 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 818,42 грн., а всього 17686,89 грн., які позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_5, а також понесені банком судові витрати в справі.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просить її задовольнити.

У письмових запереченнях поданих на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на те, що заборгованість ним повністю сплачена за судовим наказом, а також на сплив позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», надав відповідачу ОСОБА_5 кредит в розмірі 1690,8 грн. на строк 12 місяців з 24.04.2007 року по 24.04.2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 41,42 грн. та одноразової винагороди за надання коштів у розмірі 281,8 грн., а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, комісію в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки.

ОСОБА_5 зобов'язувався погашати кредит, який складається також із процентів за користування грошовими коштами, винагороди, комісії, інших витрат згідно з Умовами, щомісячними платежами в розмірі 191,78 грн., які вносити в період з 20 по 25 число кожного місяця.

Грошові кошти були надані ОСОБА_5 на підставі поданої ним заяви та відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.5,6 -9).

Строк кредитного договору №HEXRRX6560037 від 24 квітня 2007 року сторонами визначено до 24 квітня 2008 року.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач прострочував повернення кредиту, то ЗАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2008 року звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 2066 грн.23 коп., яка складалася із 1284,35 грн.- заборгованості по кредиту, 484,19 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 49,17 грн. - пені за порушення зобов'язання, що утворилася станом на 19.02.2008 року.

Судовим наказом Нововоронцовського районного суду від 13 березня 2008 року стягнено з ОСОБА_5 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 2066,23 грн. заборгованості за кредитним договором та 25,50 грн. понесених банком судових витрат.

Судовий наказ був виконаний боржником 19 січня 2010 року.

За таких обставин доводи позивача про те, що наявність судового наказу, який є особливою формою судового рішення, про задоволення вимог кредитора, який не виконано боржником, не припиняв правовідносин за кредитним зобов'язанням, а тому банком продовжували нараховувалися проценти за користування грошовими коштами до виконання відповідачем судового наказу, тобто до січня 2010 року, що становить за цей період 4184,01 грн. заборгованості по процентах за користування грошовими коштами, а також заборгованість по комісії в сумі 372,78 грн., пеня в розмірі 13877,91 грн. та штрафи 500 грн. (фіксована частина), 818,42 грн. (процентна складова), що розраховані за період з 20 лютого 2008 року по 2 липня 2014 року, що заявлені до стягнення з відповідача банком, не можуть бути взяті до уваги, як такі, що не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом з відповідача заборгованість за тілом кредиту була стягнута в повному обсязі, а тому банк не мав права на нарахування відсотків та помилково вважав, що кредитні правовідносини продовжують діяти.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України.

Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України.

Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України банк не заявляв.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по пені в розмірі 13877,91 грн., штрафах у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 818,42 грн. (процентна складова), комісії в розмірі 372,78 грн. нараховані за період з 20 лютого 2008 року по 2 липня 2014 року за кредитним договором, строк дії якого закінчився 24 квітня 2008 року, оскільки нарахування неустойки, комісії поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Крім того, пунктом 5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки (пені та штрафу) за кожен випадок порушення зобов'язання передбачених п.п.5.1,5.2,5.3 цих Умов, зокрема умов договору, що стосуються строків погашення кредиту, здійснюються протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником.

Зобов'язання підлягало виконанню до 24 квітня 2008 року. Разом з тим, кредит, а також нараховані по ньому відсотки за користування грошовими коштами, пеня та комісія були стягнені достроково 13 березня 2008 року, а тому пред'явлення банком до стягнення заборгованості по пені в розмірі 13877,91 грн., штрафах у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 818,42 грн. (процентна складова), комісії в розмірі 372,78 грн. по спливу строку дії договору, а також після виконання судового наказу не підлягали стягненню, а тому суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Із вимогою про захист цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності ( ст.256 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Доводи представника позивача про те, що сплативши заборгованість за кредитним договором, яка була стягнена з відповідача судовим наказом, він перервав позовну давність, що давало підстави для пред'явлення 19 вересня 2014 року позову про стягнення заборгованості по процентах за користування грошовими коштами нарахованої за період з 20 лютого 2008 року по 20 січня 2010 року та заборгованості по пені, штрафам, комісії нарахованих по 2 липня 2014 року за кредитним договором, не відповідають вимогам закону, так як дії відповідача свідчать лише про виконання судового рішення, особливою формою якого є судовий наказ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а також не можуть бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді