Справа № 341/2519/14-ц
Провадження № 22-ц/779/516/2015
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Беркій О.Ю.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 16 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Вона фактично проживає з матір'ю. З 01 вересня 2010 року вона навчається на заочному відділенні Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича за напрямком підготовки «Журналістика». Строк закінчення навчання - 29 червня 2015 року. В червні 2014 року здобула освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр», однак продовжила навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «магістр». Форма навчання - платна, заочна. Вона на даний час не має роботи. Між її батьками при розгляді цивільного спору досягнуто згоди про сплату відповідачем аліментів на її утримання в розмірі 650 грн. щомісячно на період навчання до досягнення нею 23 років в разі продовження навчання, про що укладено мирову угоду, яка визнана судом. Однак з липня 2014 року батько припинив сплачувати аліменти. Посилаючись на те, що потребує матеріальної допомоги, просила щомісячно стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на своє утримання, починаючи з 06.11.2014 року до закінчення навчання, та повністю виплатити аліменти за останні чотири місяці несплати, починаючи з початку липня до 03 листопада 2014 року згідно з попереднім рішенням суду.

Рішенням Галицького районного суду від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі по 650 грн. щомісяця, починаючи з 06 листопада 2014 року до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Припинено з 06 листопада 2014 року стягнення аліментів за ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

На дане рішення відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд мав достатньо доказів на підтвердження того, що він не може сплачувати аліменти, тому невірно стягнув такі аліменти на підставі ст.199 СК України, якою передбачено, що аліменти на період навчання мають сплачуватись за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Також зазначає, що суд безпідставно зупинив стягнення аліментів, призначених за ухвалою Галицького районного суду від 10 жовтня 2011 року, оскільки згідно даної ухвали він повинен був сплачувати аліменти до 30.06.2014 року, що він і робив. З цих підстав просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Позивач ОСОБА_3 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити, зазначивши, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, заперечення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний продовжувати сплачувати аліменти відповідно до умов мирової угоди, і оскільки останній таких аліментів не сплачує, то з нього слід стягувати на користь дочки ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі по 650 грн. щомісяця, починаючи з 06 листопада 2014 року до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Разом з тим, суд припинив з 06 листопада 2014 року стягнення аліментів за ухвалою суду про визнання мирової угоди.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки такий не відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), яка є повнолітньою та проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 (а.с.3).

Згідно довідки Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича від 06 січня 2015 року ОСОБА_3 01 вересня 2010 року зарахована на навчання студенткою 1 курсу філологічного факультету, напрям «Журналістика» заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» на договірних умовах. Відрахована 30 червня 2014 року та отримала диплом «бакалавра». Зарахована 01 вересня 2014 року студенткою за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» філологічного факультету, спеціальність «Журналістика» заочної форми навчання на договірних умовах (а.с.39).

Відповідно до договору №56, укладеного у серпні 2014 року, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.6), ОСОБА_3 зараховано на 5 курс заочної форми навчання у Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича. Позивач зобов'язалась внести плату за навчання в розмірі 12100 грн., розмір плати за один семестр складає 6050 грн. Оплата за навчання здійснюється посеместрово: за перший семестр до 25.08.2014 року, за другий семестр - до 25 січня (а.с.6).

Отже, витрати на навчання складають 12100 грн., оскільки доказів наявності інших витрат, пов'язаних з навчанням (вартість проживання на час сесії, проїзду) матеріали справи не містять.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, визнано досягнуту між сторонами мирову угоду, за якою ОСОБА_2 добровільно сплачуватиме аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 (позивача по даній справі), яка продовжує навчання, до досягнення нею 23-х річного віку в разі продовження навчання в твердій грошовій сумі, в розмірі 650 грн. щомісячно. Провадження у справі закрито (а.с.7).

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд помилково виходив із мирової угоди, визнаної ухвалою від 10 жовтня 2011 року, яка втратила свою чинність на момент пред'явлення даного позову, оскільки, як вбачається із довідки навчального закладу (а.с.39) ОСОБА_3 закінчила навчання 30.06.2014 року. Виходячи із аналізу ст.199 СК України право на утримання невід'ємно пов'язане з навчанням, тому такі обставини, як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Якщо син, дочка після припинення навчання знову продовжать навчання, для стягнення аліментів потрібне нове рішення суду.

Зважаючи на викладене, обов'язок відповідача сплачувати аліменти згідно мирової угоди припинився з 30.06.2014 року і такий обов'язок автоматично не виник у відповідача з зарахуванням позивача 01.09.2014 року студенткою за освітньо-кваліфікаційним рівнем "магістр", спеціальність "Журналістика" заочної форми навчання. Для стягнення аліментів в даному випадку необхідне нове рішення суду, для чого ОСОБА_3 і звернулась до суду із даним позовом.

Враховуючи це, суд помилково припинив стягнення згідно мирової угоди, обов'язок відповідача згідно якої припинився з 30.06.2014 року. Тому суд неправильно керувався умовами вказаної мирової угоди, визначаючи розмір аліментів у даному спорі.

Проте колегія суддів вважає, що виходячи із змісту ст.199 СК України слід зробити висновок, що якщо син, дочка навчаються на денному відділенні, аліменти можуть бути присуджені їм щомісячно, але без урахування часу канікул, а при заочному навчанні (що має місце в даному випадку) - утримання визначається у розмірі одноразового стягнення (один раз на рік) або посеместрово.

З огляду на те, що ОСОБА_3 з 01.09.2014 року зарахована студенткою заочної форми навчання, яке закінчує у червні 2015 року, судом невірно стягнуто аліменти щомісячно в розмірі 650 грн. на місяць. За даних обставин утримання слід стягувати одноразово.

Вирішуючи питання розміру такого одноразового утримання, пов'язаного із навчанням, колегія суддів виходить із такого.

Як передбачено ст.199 СК України, зазначений у ній обов'язок утримувати дочку, сина покладений на обох батьків.

Відповідно ж до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, повнолітніми дочкою, сином.

Зважаючи на ці норми закону, колегія суддів бере до уваги можливість надання утримання матір'ю позивача - третьою особою ОСОБА_4, яка, як встановлено в судовому засіданні, перебуває за межами України на роботі. Також врахуванню підлягає часткова можливість покриття витрат на навчання самою ОСОБА_3, яка вчиться заочно, а не стаціонарно, і в зв'язку з цим має певну можливість працевлаштуватись і частково покривати витрати на навчання.

Колегія суддів вважає, що відповідач, який до липня 2014 року належно сплачував аліменти в розмірі 650 грн. на місяць на утримання дочки, яка продовжує навчання, є працездатний, не має інших утриманців, має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання дочці, яка потребує матеріальної допомоги, так як продовжує навчання.

З огляду на викладене, враховуючи всі вищенаведені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що справедливим та доцільним у даній справі буде покласти витрати за навчання в розмірі 12100 грн. в рівних частках на відповідача (батька), матір та позивача. Тому з відповідача слід одноразово стягнути витрати по оплаті за навчання в розмірі 4000 грн., що є середнім арифметичним від ділення суми 12100 грн. на частку 3.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, яким порушено норми матеріального права, тому, керуючись ст.309 ЦПК України, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 16 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4000 (чотири) тисячі гривень витрат по оплаті за навчання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.В. Пнівчук

О.Ю. Беркій