АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/811/14 Головуючий 1 інст.: Сугачова О.О.
Справа 643/8248/14-ц Доповідач: Малінська С.М.
Категорія: "договірні правовідносини"
Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Даниленка В.М.,

Тичкової О.Ю. за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом , в якому, просив визнати недійсним розділ 6 кредитного договору від 04.04.2008року №839/3/27/38/8-256, укладеного між ОСОБА_2 та АКБСР "Укрсоцбанк".

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги .

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають вимогам ст.ст;, 5; 12 ЗУ "Про третейські суди" ; ст.ст. 18; 22 ЗУ "Про захист прав споживачів",

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги га вимог, заявлених у суді, першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися договірні відносини , спору між сторонами у зв'язку з виконанням умов кредитного договору не виникло , позивач при укладанні договору надав згоду на можливість розгляду спору у третейському суді. Судом першої інстанції також вказано на те , що позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності.

Але з таким висновком суду судова колегія не погоджується з наступнх підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04 квітня 2008 року між ОСОБА_2 і Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", в подальшому назву змінено на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено Договір кредиту № 839/3/27/38/8-256.

Відповідно до п.1.1 Договору, АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" надав ОСОБА_2 грошові кошти у користування в сумі 50000,00 доларів США. Кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом - 03 квітня 2015 року.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею. Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15.

Пунктом 6.2. передбачено: " У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаній у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно, діючого третейського суду , а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовується положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження , предмет спору , місце і дату укладання угоди.У разі недодержання правил , передбачених цією статтею , третейська угода є недійсною.

Верховним Судом України надіслано для використання у практичній діяльності судів узагальнення практики застосування судами ЗУ "Про третейські суди № 9-71 від 27 квітня 2009 року де в п.5 зазначено, що якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Судам необхідно звернути увагу, що така норма передбачає обізнаність сторін третейської угоди з умовами регламенту та їх згоду з цими умовами, що також має бути підтверджене належними доказами. Третейська угода обов'язково повинна містити вказівку на вичерпне коло питань, які передаються на третейський розгляд.

Види і форма третейської угоди визначена вищезазначеною статтею 12 ЗУ "Про третейські суди", відповідно до якої належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду спору.

Як вбачається з пунктів 6.1.- 6.2. розділу 6 договору кредиту, укладеного між сторонами, викладена в ньому третейська угода не відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про третейські суди", оскільки ОСОБА_2 не було обізнано з умовами регламенту, третейське застереження в договорі не містить вичерпне коло питань які передаються на третейський розгляд .

За таких обставин відповідно до ч.7 ст.12 ЗУ "Про третейські суди" розділ 6 (п.6.1-6.2) Договору є недійсним.

Оскільки третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, вона має відповідати також встановленим цивільним законодавством вимогам , а саме ст. 203 ЦК України, і наслідки недодержання яких передбачені статтями 215,216 ЦК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини :у справі "Девір проти Бельгії", від 27 лютого 1980 року, звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду, відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.

Судовим розглядом встановлено, що дійсно було вільним волевиявлення позивача при укладенні договору, коли спору ще не існувало, але системно, аналізуючи законодавство щодо розгляду справ третейськими судами, судова колегія вкажає, що воно повинно бути вільним при зверненні до третейського суду, коли вже виник спір.

В даному випадку відсутнє вільне волевиявлення сторони у спорі ОСОБА_2 щодо розгляду справи третейським судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.2 ст. 22, ч.2. ст. 64 Конституції України це конституційне право не може бути скасоване або обмежене.

Відповідно до ч.1 ст.З ЦПК України позивач має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів і суд згідно ст.4 ЦПК України здійснить правосуддя на засадах поваги до честі і гідності, рівності перед законом і судом, що буде реалізацією гарантованого позивачу ст.55 Конституції України права на судовий захист з боку Держави.

Оскільки оспорювана третейська угода не відповідає вимогам чинного на час її укладення законодавства , то позивач відповідно до вищевказаних норм права обгрунтовано звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не можна вважати обґрунтованим , оскільки суд прийшов до нього без всебічного з'ясування дійсних обставин справи і належної оцінки доказів , чим порушив вимоги 10, 60, 212, 213 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене , доводи апеляційної скарги в частині невідповідності третейського застереження вимогам закону, судова колегія вважає обгрунтованими.

Що стосується доводів суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної, давності , то вони також є безпідставними, оскільки строк дії договору визначено до 03 квітня 2015 року, правовідносини є тривалими, в суд позивач звернувся 05 червня 2014 року, коли дізнався про порушення своїх прав, а саме, коли виник спір щодо застосування розділу(статті) 6 Договору.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити , рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.55 Конституції України, рішенням Європейського суду від 27.02.1980р.; ст.ст. 1,12 ЗУ "Про третейські суди" , ст.ст. 203, 215,216 ЦК України ; 4; 10 , 60 , 212-213 , 303, 304, 307, 309,313, 314, 315,317,'319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним розділ 6 договору кредиту від 04 квітня 2008 року № 839/3/27/38/8-256, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк".

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільним і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -