Справа № 365/685/13 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/1405/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 58 19.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 29грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

4 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених ним судових витрат.

Додатковим рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 423,76грн.судового збору та 950грн. витрат на надання правової допомоги, а всього: 1373грн.76коп. В частині стягнення інших судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення скасувати та направити матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення про судові витрати, суд першої інстанції виходив із того, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 423, 76грн. та частково витрати на правову допомогу в сумі 950грн., понесення яких підтверджується доказами у справі. Відмову у стягненні інших судових витрат, суд мотивував відсутністю у справі доказів на підтвердження судових витрат, а саме відсутністю доказів про витрати на правову допомогу: 500грн. за складання позовної заяви та 400 грн. за складання заяви та відсутність доказів про понесення витрат, пов»язаних з явкою до суду.

Проте повністю погодитись із висновками суду в частині стягнення витрат на правову допомогу не можна, так як суд неповно з»ясував обставини справи.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи згідно квитанцій, виданих адвокатським об»єднанням юридичної консультації Святошинського району м.Києва, ОСОБА_1 сплачено 3.07.2012 року 600грн. за консультацію, 30.08.2012 року 500грн. за складання позовної заяви, 29.08.2013 року 350грн. за складання позову, 9.12.2013 року 400грн. за складання заяви.(том 2 а.с.119-122).

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув як документально підтверджені витрати на правову допомогу 950грн. згідно квитанцій від 3.07.2012 року 600грн. (за консультацію) та від 29.08.2013 року 350грн. (за складання позову).

Відмовляючи в стягненні витрат на правову допомогу в сумі 500грн. та в сумі 400грн., суд не врахував, що на підтвердження витрат на суму 400грн. за квитанцією від 9.12.2013 року (том 2 а.с.121) у матеріалах справи є докази, а саме: апеляційна скарга від імені ОСОБА_1, датована 9.12.2013 року, на ухвалу Згурівського районного суду від 5.12.2013 року (том 2 а.с.66). Таким чином ці витрати є документально підтвердженими.

Висновки суду в частині не підтвердження витрат на правову допомогу на суму 500грн. згідно квитанції адвокатського об»єднання від 30.08.2012 року є правильними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся в Згурівський районний суд із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами 26 лютого 2009 року ( том 1 а.с.138-140), а ОСОБА_1 із такою-ж заявою звернувся в Згурівський районний суд 3 вересня 2013 року (том 2 а.с.3).

В матеріалах справи №382/685/13-ц; 2/382/232/14 в 3 томах, матеріалі про відмову в порушенні кримінальної справи на 172 аркушах, направлених до апеляційного суду Київської області, відсутні належні докази на підтвердження складання адвокатом від імені ОСОБА_1 позовної заяви відповідно до квитанції від 30.08.2012 року.

Не надано таких доказів і представником ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до роз»яснень, наданих в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В іншій частині про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, а саме витрат, пов»язаних з явкою до суду, додаткове рішення є законним і обґрунтованим.

Суд дав правильну юридичну оцінку товарним чекам на придбання бензину (том 2 а.с.124-141), калькуляції транспортних витрат на поїздки до суду, наданих ОСОБА_1, і вірно вказав, що ці докази не підтверджують транспортні витрати.

Крім цього потрібно враховувати, що відповідно до ст..85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

2. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин правові підстави для відшкодування цих витрат відповідачу ОСОБА_1 відсутні.

Також відповідно до роз»яснень, наданих в п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Відповідно до ст..309 ЦПК України, так як висновки суду в частині стягнення витрат на правову допомогу не в повній мірі відповідають обставинам справи, додаткове рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового додаткового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1350гривень.

В іншій частині додаткове рішення є законним і обґрунтованим і його необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував подану заявником калькуляцію транспортних витрат на поїздку до суду в с.м.т. Згурівку та м.Яготин Київської області, чеки на заправку автомобіля підлягають відхиленню, оскільки правові підстави відповідно до ч.1 ст.85 ЦПК України для відшкодування витрат пов»язаних з явкою до суду ОСОБА_1 відсутні, зазначені апелянтом докази були предметом дослідження і оцінки судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги на те, що суд необґрунтовано відмовив заявнику у відкладенні розгляду справи, витребуванні доказів, чим порушив норми ЦПК України не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апелянта на порушення норм матеріального і процесуального права колегія суддів вважає необґрунтованими.

Вимоги апеляційної скарги щодо скасування додаткового рішення із направленням матеріалів справи на новий розгляд до суду першої інстанції не ґрунтуються на положеннях ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 29грудня 2014 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати і ухвалити в цій частині нове додаткове рішення:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1350гривень.

В іншій частині додаткове рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: