Справа № 459/5186/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2141/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання -Куцика І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державної виконавчої служби України Матолича А.М. на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» до ОСОБА_3, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про зняття арешту з заставного майна,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Знято арешт накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Пінського Юрія Вікторовича від 13.05.2014 року (ВП № 43240094), із заставленого нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 та перебуває в іпотеці ПАТ «ОКСІ БАНК» за договором іпотеки від 05.12.2013 року, укладеним між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за р.№ 3546: нежитлового приміщення, а саме: аптеки загальною площею 159,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 8, позначене в плані літерою «А-9». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОКСІ БАНК" 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення оскаржив представник Державної виконавчої служби України - Матолич А.М. Просить таке скасувати, ухвалити нове, відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права. Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що 05.12.2013 року між позивачем та Приватним підприємством «АІР» було укладено кредитний договір №43/13-К на суму 187500,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки нежитлового приміщення аптеки, загальною площею 159,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1. Однак, ще 09.02.2009 року позивачем було укладено кредитний договір №13/09-ВКЛ, з метою стягнення заборгованості, за яким позивач пред'явив позов до ПТПМП «Едельвейс» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 1449576,65 гривень, в результаті розгляду якого було винесено заочне рішення від 10.01.2014 року на користь позивача та видано виконавчий лист №444/3777/13-ц, який був пред'явлений до виконання позивачем. Відповідно до змісту вищевказаного рішення суду позивачем було укладено з ОСОБА_3 ряд договорів з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №13/09-ВКЛ, зокрема, договір іпотеки від 29.10.2010 року, предметом якого було нежиле приміщення, а саме, аптека, загальною площею 159,6 кв. м.

Судом не надано належної оцінки обставинам справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про те що позивач є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та стягувачем, який не є заставодержателем у виконавчому провадженні, у межах якого накладено арешт на зазначене майно, здійснене у його інтересах. Настання негативних наслідків для позивача, зазначених у позовній заяві, не відбудеться. В межах повноважень, наданих державному виконавцеві законом, постановою від 13.05.2014 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у виконавчому провадженні №ВП 43240094 - ОСОБА_3 У випадку невиконання державним виконавцем вищевказаних вимог закону рішення суду від 10.01.2014 року залишиться невиконаним.

В судовому засідання апеляційної інстанції сторони-представник ДВС України в особі в особі державного виконавця Романа Назара Олеговича апеляційну скаргу підтримав, представник банку Цебенко О.В. таку заперечила.

Перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 05.12.2013 року між позивачем та Приватним підприємством «АІР» укладено кредитний договір № 43/13-К на суму 187500 доларів США з кінцевою датою погашення кредиту 30.11.2020 року (а.с. 4-6).

У порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №43/13-К від 05.12.2013 року 05.12.2013 року між позивачем (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (майновий поручитель) було укладено договір іпотеки, згідно з яким останній надав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення - аптеку, загальною площею 159,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 8, позначене в плані літерою «А-9» (а.с. 9-11).

На вказане нерухоме майно приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу було накладено заборону відчуження, що підтверджується договором іпотеки від 05.12.2013 року та Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2013 року (а.с. 9-11, 12-13).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 13.05.2014 року (ВП № 43240094) з метою виконання виконавчого листа №444/3777/13-ц, виданного 21.03.2014 року Жовківським районним судом Львівської області про солідарне стягнення з ПТПМЕ «Едельвейс» та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОКСІ БАНК» 1449576,65 доларів США, що в національній валюті становить 11586466,16 грн. заборгованості за кредитним договором № 13/09-ВКЛ від 09.02.2009р., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 11586466,16 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику (а.с. 16, 17).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та стягувачем, який не є заставодержателем у виконавчому провадженні, у межах якого накладено арешт на зазначене майно, здійснене у його ж інтересах.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки від 05.12.2013 року іпотекодержатель має право у випадку невиконання іподекодавцем-майновим поручителем та/або позичальником зобов'язань за цим та/або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання переданного в іпотеку, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Наведене відповідає положенням ст. 589 ЦК України, згідно з якими у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернутись до суду.

У вищевказаних двох різних виконавчих провадженнях позивач є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та стягувачем, який не є заставодержателем, у виконавчому провадженні, у межах якого накладено арешт на зазначене майно .

Окрім того, сторони не заперечують про те, що відповідно до договору про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого Юзвою Н.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 29.10.2010 р. за реєстровим № 4845 , від 10.12.2013 року за реєстровим № 3593, дана нерухомість була виключена із переліку об`єктів, які були передані в іпотеку банку за цим договором та знято заборону відчуження. Крім того з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2014 року про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна ОСОБА_3 , у записі про обтяження № 1094614 в реєстрі обтяжень відсутні відомості про обтяження вищевказаного майна відповідно до договору іпотеки № 4845.

Враховуючи наведене за даним виконавчим документом ПАТ «ОКСІ Банк» є стягувачем, оскільки дане майно не є забезпеченням по виконанню зобов`язання, що стягується за даним виконавчим документом. Слід зазначити і те, що як вбачається з постанови ст. державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кенцедала О.О. від 13.01.2015 р., згідно з п.2 постанови - знято арешт з усього майна боржника, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2014 р. № 43240094, що підтверджує здійснення виконання рішення.

Враховуючи наведене, рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308 ст.ст. 313,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Державної виконавчої служби України - Матолича Андрія Миколайовича, відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.