Справа № 2/359/6/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарях судового засідання Кравцовій А.В. , Ляшенко Н.П, Компанець О.В.

за участю

представника позивача Андрійченка В.М.

відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника

відповідачів та третьої особи ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради про звернення стягнення та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_6 про припинення правовідносин поруки

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним позовом звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк». Свої вимоги обґрунтував тим, що 18.10.2006 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір №KIB0GA00000007, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.10.2010 року.

ОСОБА_6 в порушення умов договору свої зобов'язання по ньому не виконав у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, з врахуванням уточнених позовних вимог у розмірі 43924,81 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 18.10.2006 року уклали договір іпотеки №КІВ0СА00000007 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 368.10 м , житловою площею 112.80 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку з цим, позивач просив суд врахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2008 року у розмірі 43924,81 доларів США, що еквівалентно 350959,23 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 368,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки.

Крім того, просив суд ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 виселити із житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, із зняттям з реєстраційного обліку.

ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов про припинення правовідносин поруки. Свій позов обґрунтовує тим, що в середині 2013 року вона дізналася від ОСОБА_6 про існування вищезазначеної цивільної справи та те, що заборгованість за кредитним договором у нього перед банком виникла набагато раніше через самовільне підняття банком відсоткової ставки, яку він не зміг оплатити. Про існування факту підвищення в односторонньому порядку в 2008 році відсоткової ставки протягом п'яти років ОСОБА_6 та банком жодним чином її як поручителя повідомлено не було. Таким чином збільшенням розміру відсоткової ставки за Кредитним договором банк збільшив розмір відповідальності як позичальника так і поручителя. Крім того вважає, що при укладенні договору поруки поручитель розраховував, що у разі необхідності буде погашати борг за позичальника частинами, згідно графіку погашення на протязі передбаченого строку кредитування, то негайне витребування в нього всієї суми кредиту та штрафних санкцій є порушенням його прав та істотним порушенням умов договору поруки.

В зв'язку з цим, просила суд визнати зобов'язання поруки, що виникли за Договором іпотеки від 18.10.2006 року припиненими.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав поданий позов з врахуванням уточнень, просив суд його задовольнити пославшись на обставини викладені в ньому, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив суд відмовити, пославшись на його необґрунтованість.

Представник відповідачів та третьої особи позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки заборгованість по кредитному договору зовсім інша, а наданий представником позивача розрахунок заборгованості не відповідає фактичному боргу. Також просив суд застосувати строк позовної давності в частині стягнення пені. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Третя особа ОСОБА_6 проти задоволення первісного позову заперечував з аналогічних підстав, що і його представник.

Служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради при вирішенні даної справи поклалась на думку суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення первісних вимог та відмову у задоволенні зустрічних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що18.10.2006 року між Бориспільським відділення Київського ГРУ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №KIB0GA00000007 за яким, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 15000 доларів США на наступну цілі: ремонт будинку, а також 1316,09 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Кінцевий термін погашення кредиту 18.10.2010 року.

18.10.2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку будинок загальною площею 368,10 кв.м., житловою площею112,80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором №KIB0GA00000007.

07.02.2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було направлено письмову вимогу про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій на день повернення кредиту.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.02.2006 року ОСОБА_3 належить домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №176598 від 14.09.2006 року ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0890 га. Цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1

Відповідно до статуту ПАТ «КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк».

Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТКБ «Приватбанку», Національного Банку України про визнання недійсним збільшення відсоткової ставки по кредитному договору, зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення та відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним підвищення розміру процентної ставки за кредитним договором №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, зобов'язано відновити розмір процентної ставки за кредитним договором №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 у розмірі 10,08% річних з дати підвищення її розміру до 20,23% річних, вирішено питання по судовим витратам та в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Згідно виписки по особовому рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачається, що він з 18.10.2006 року по 17.03.2014 року отримав 18000 доларів США.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, станом на 28.01.2014 року заборгованість останнього становить за кредитом №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року 15066,38 доларів США, 15710,39 доларів США за відсотками, з пені 13148,04 доларів США.

Відповідно до квитанцій, наданих ОСОБА_6 в 2007 році ним було сплачено на погашення заборгованості по договору 4630 доларів США, в 2008 році 2800 доларів США та 62,32 грн. пені, в 2009 році - 1102,38 доларів США та 4839,99 грн., пені, в 2010 році -6875,42 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позичальником ОСОБА_6 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заборгованості по кредитному договору №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року в розмірі 43924,81 доларів США.

За правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частин 3 і 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на зазначене, суд вважає що розмір заборгованості за пенею слід зменшити з 13148,04 доларів США до 96597,24 грн., оскільки вона вираховується з 09.04.2012 року по 09.04.2013 року тому що відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до даних вимог.

Разом з цим, посилання представника третьої особи та відповідачів на те, що позивачем при визначенні заборгованості за кредитним договором було застосовано більшу відсоткову ставку ніж передбачено договором суд оцінює критично, оскільки з розрахунку заборгованості чітко вбачається відсоткова ставка в розмірі 10,08%, що і передбачено договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правила ст.546 ЦК України встановлюють, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до вимог ч.1 ст.548 ЦК України виконання основного зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Вимогами ч.1 ст.575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до припинення дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена під час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2006 року у розмірі 30776,77 доларів США, що еквівалентно 491022,92 грн. та 96597,24 грн., з яких: сума поточної заборгованості за кредитом 15066,38 доларів США, що еквівалентно 240374,08 грн., сума поточної заборгованості за процентами по кредиту 15710,39 доларів США, що еквівалентно 250648,84 грн. та сума заборгованості по пені 96597,24 грн. допустимо звернути стягнення на будинок загальною площею 368,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Встановити початкову ціну реалізації предметів іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Разом з цим, вимоги позивача про отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрації правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, проведення дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки носять ознаки довіреності і не відносяться до повноважень суду, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами 1, 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З огляду на зазначене, суд вважає що вимога позивача про виселення відповідачів із зняттям з реєстраційного обліку є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Разом з цим, зустрічний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За правилами ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В матеріалах справи є договір іпотеки від 18.10.2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк», за яким ОСОБА_3 передала в іпотеку будинок загальною площею 368,10 кв.м., житловою площею112,80 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором №KIB0GA00000007.

З даного договору зобов'язання поруки не виникають, а тому підстави для припинення зобов'язань поруки в даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст.258,267,526, 546,548,575 ЦК України,. ст.ст.1,5,7,18,35 Закону України «Про іпотеку» ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.5,10,15,58-60,208, 212-215,218,223 ЦК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_6 , служба у справах дітей виконавчого комітету Бориспільської міської ради про звернення стягнення та виселення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIB0GA00000007 від 18 жовтня 2008 року у розмірі 30776,77 доларів США, що еквівалентно 491022,92 грн. та 96597,24 грн. з яких: сума поточної заборгованості за кредитом 15066,38 доларів США , що еквівалентно 240374,08 грн., сума поточної заборгованості за процентами по кредиту 15710,39 доларів США., що еквівалентно 250648,84 грн. та сума заборгованості по пені 96597,24 грн. грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 368,10кв.м., житловою площею 112,80 кв.м. та земельну ділянку , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 що належать на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Встановити початкову ціну реалізації предметів іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_6 про припинення правовідносин поруки залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: С.С. Чирка