Справа № 353/148/15-ц
Провадження № 2/353/91/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Гавриш Я.М.

з участю: секретаря Гуцуляк Г.Я.

позивачки ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

прокурора Вівчарук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з тих підстав, що її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2013 року шлюб між ними розірвано. В їхньому шлюбі народилося двоє дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ще до розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_2 залишила неповнолітню дочку ОСОБА_4 з нею, а сама з теперішнім чоловіком втекла з дому. В даний час вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, і проживає з ним в іншому селі. До дитини не приходить, взагалі не цікавиться нею, навіть не спілкується по телефону, матеріально не допомагає її утримувати, ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов'язків. Батько - ОСОБА_3, в даний час має іншу сім' ю. Фактично внучка залишилася на її з чоловіком утриманні та вихованні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав наведених в позовній заяві, додатково вказала, що відповідачка не живе з дитиною два роки, а з серпня 2014 року по лютий 2015 року не відвідує зовсім. Їздила в Польщу на заробітки, купила дочці планшет, куртку і чоботи, гроші не давала. Відповідач ОСОБА_3 дбає про дитину, телефонує, діти його люблять. До нього пред'явила позов тому, що хотіла оформити опікунство на дитину. Просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона незгідна з тим, щоб її позбавляли батьківських прав. Два роки тому вона поїхала в Москву на заробітки, залишила позивачці (мамі) 1200 дол. США на дітей. В липні 2013 року вона передала на дітей 25000 російських рублів, а в серпні ще 20000 рублів. У листопаді 2013 року, як приїхала з Польщі, купила дочці мобільний телефон, планшет, золоті сережки, куртку, возила в аквапарк, на льодову арену, робила зачіску. До 01 лютого 2015 року давала синові гроші для проживання, так як він вчиться в м. Івано-Франківську. В серпні і листопаді 2014 року дочка була в неї в гостях, вона вітає дітей із святами. 16.03.2015 року приходила до дочки в школу. Позивачка не пускає її в дім. Просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що прожив з ОСОБА_2 17 років. Як пішов з сім'ї залишив їм 3000 дол. США і автомобіль. Зараз він проживає у Львівській області, коли приїжджає в село, то приходить до дочки, спілкується з нею, допомагає матеріально. Він оплачував синові за навчання, одягав його. За його кошти дочка лікувала зуби. Просив в задоволенні позову відмовити.

Прокурор Вівчарук Л.В. в судовому засіданні вказала, що позов є безпідставний.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1, на протязі 2 років відповідачка не займається вихованням дочки, не з'являється до неї. Вважає таку поведінку матері аморальною. Коли дитина бувала в неї, то розказувала, що їй бракує матері, що тато її любить і допомагає матеріально. Такі пояснення, по суті підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10, яка є хрещеною мамою дитини, вказала, що відповідачка як може дитині допомагає, зокрема 01 вересня минулого року їздила з нею в м. Івано-Франківськ, там купила їй деякий одяг, шкільне приладдя. Відвідувала її, брала до себе додому, передавала подарунки на свято Миколая, на день народження.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що є сусідкою ОСОБА_2 і 21.08.2014 року, як було в останньої день народження, дочка ОСОБА_4 була у мами вдома, також була на Різдво 2014 року.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідививши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2013 року розірвано (а.с.7). Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є повнолітнім та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є малолітньою, місцем проживання дочки за рішенням суду визначено місце проживання матері.

Згідно довідки Палагицької сільської ради Тлумацького району № 194 від 09.02.2015 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї малолітня ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_1 (бабусею), ОСОБА_12 (дідусем) та ОСОБА_5 (братом) (а.с.5, 6).

Як вбачається із заяв класного керівника та вчителя початкових класів Палагицького НВК мати ОСОБА_4 ОСОБА_2 часто цікавилась навчанням своєї дочки, була на святкуванні першого дзвоника, тощо (а.с.30, 32).

Відповідно до протоколів практичного психолога Палагицького НВК ОСОБА_4 не перебуває в конфліктних відносинах з рідними, але потребує в увазі та турботі з боку батьків (а.с.55-57).

Згідно висновку Тлумацької РДА Івано-Франківської області про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 № 148/01-18/04 від 04.03.2015 року орган опіки та піклування ввважає недоцільним позбавляти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 (а.с.43).

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного застосування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин, зазначених норм права та роз'яснення Верховного Суду України, суд приходить до висновку про те, що вимога позивачки про позбавлення відповідачів батьківських прав є передчасною, і обставини, на які вона посилається не є достатніми для застосування до відповідачів, як батьків, такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, тому в задоволенні позову слід відмовити.

При такому вирішенні спору судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача.На підставі ст.ст. 19, 150, 141, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Судові витрати по справі понесені ОСОБА_1 віднести на її рахунок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий Я.М. Гавриш