Справа №586/855/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дубінчина Т. М.
Номер провадження 22-ц/788/1141/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

06 листопада 2013 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 20 лютого 2006 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Станом на 30 вересня 2013 року відповідач має заборгованість - 20784,33 грн., яка складається з : 3486,35 грн. - заборгованість за кредитом; 15832,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 965,92 грн. - штраф (процентна складова).

22 вересня 2014 року Банк зменшив позовні вимоги та в межах трирічного строку позовної давності просить стягнути з відповідача кредит у розмірі 25,59 грн. та 7230,67 грн. боргу по процентах, посилаючись на те, що відповідач остаточно вийшов на прострочку по кредиту 30 листопада 2010 року.

Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року - позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7230,67 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно досліджені та зясовані обставини справи. Вважає, що 1) банк пропустив строк позовної давності; 2) суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що видана йому Банком у 2006 році за кредитним договором платіжна картка передбачала строк її дії 7 років, а саме до 28 лютого 2013 року; 3) Банк перевипустив нову платіжну картку з схожим номером відмінним за однією з цифр і намагається довести, що саме вона була йому надана при укладенні договору; 4) помилковим є висновок суду про те, що строк дії платіжної картки може підтверджуватись виписками по особовому рахунку, оскільки виписки підтверджують порядок обліку заборгованості позичальника; 5) строк дії картки не може підтверджуватись витягом з програмного комплексу Банку, оскільки в ньому не відображується повна інформація про кількість випущених карток та строк дії кожної; 6) оскільки на картці ОСОБА_3 не було коштів на рахунку її перевипуск був неможливий.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у порушення умов договору кредит не погасив. При цьому суд зазначив, що кредитна картка була видана на строк до 28 лютого 2013 року, тому стягнув заборгованість з нарахованими на неї відсотками за останні три роки до дня звернення до суду.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2006 року між банком і ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг (договір приєднання), який складався із заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 3500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 9-13).

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань станом на 30 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 20784,33 грн., яка складається з: 3486,35 грн. - заборгованість за кредитом; 15832,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 965,92 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 6 8).

Згідно зі змістом заяви клієнта від 20.02.2006 року та пункту 2

розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (мінімальний обовязковий платіж). Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється шляхом внесення грошових коштів на карту клієнтом. Мінімальний обовязковий платіж згідно Умов і правил надання банківських послуг це розмір боргових зобовязань держателя платіжної картки, які щомісячно підлягають сплаті держателем на протязі строку дії картки. Тобто мінімальними щомісячними платежами позичальник має право сплачувати заборгованість тільки на протязі строку дії картки. Таким чином, умовами договору визначено не тільки щомісячний мінімальний платіж погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, який відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Як зазначено в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідності із рішенням Верховного Суду України.

Отже, вказана постанова Верховного Суду України є обов'язковою при розгляді даної цивільної справи, на що також було наголошено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18 червня 2014 по даній справі.

Тобто, з даної правової позиції вбачається обов'язковість встановлення строку дії картки та коли закінчилась її дія.

Судом першої інстанції встановлено, що картка, яка була видана відповідачеві 20 лютого 2006 року, при укладенні кредитного договору, по об'єктивним причинам на момент пред'явлення позову (листопад 2013 року) у нього не збереглась.

Місцевим судом також встановлено, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_3 здійснив у вересні 2006 року, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались.

Як зазначалося вище, пунктом 9.12 Правил надання банком послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. При цьому пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Проте після закінчення строку дії договору банк не видавав ОСОБА_3 грошових коштів і нової платіжної картки, так як боржник своїх зобовязань за договором від 20 лютого 2006 року не виконав.

Суд першої інстанції безпідставно визнав належним доказом на підтвердження строку дії платіжної карти до лютого 2013 року витяг з програмного комплексу, який надано позивачем, так як в ньому зазначено картку № НОМЕР_1, а в заяві позичальника та його розписці про отримання картки зазначено № НОМЕР_2. Інших належних доказів, які б спростовували твердження відповідача про те, що він отримав пластикову картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 21 лютого 2007 року, позивач суду не надав. На неодноразову вимогу суду, позивачем так і не було надано доказів, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2006 року здійснював випуск платіжних карток певної платіжної системи зі строком дії 6-7 років.

Так як договір було укладено на строк 12 місяців, тобто до 21 лютого 2007 року, доказів пролонгації дії договору після цього строку та видачі ОСОБА_3 нової платіжної картки, позивач суду не надав, останній платіж за умовами договору відповідач здійснив у вересні 2006 року, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 06 листопада 2013 року, перебіг позовної давності відповідно до ст. 256, ч. ч. 1, 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив на момент пред'явлення позову позивачем. Поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

З урахуванням встановлених обставин, факту пред'явлення позову у листопаді 2013 року та заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову банку у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20 лютого 2006 року у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -