АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/37/15 Головуючий 1 інст. - Діденко С.А.
Справа №2-1748/10/03
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарях - Чемерис Л.М., Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2010 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ПАТ "ОТП Банк" (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Банк вказував, що між ним та ОСОБА_3 30 липня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 393 861 доларів США строком до 26 липня 2038 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, описаних в кредитному договорі. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТОВ "Інститут Харківпроект" укладені договори поруки, до яких 20 березня 2009 року укладено також додаткові договори. Крім того, 30 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Зобов'язання за кредитним договором відповідачі виконали не належним чином. Станом на 09 грудня 2009 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 3 230 813,34 грн.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.35 т.1), ПАТ "ОТП Банк" просило суд стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2008 року в розмірі 3 230 813,34 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2010 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 жовтня 2012 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2008 року у розмірі 3 230 813,34 грн. та суму сплаченого судового збору - держмито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким частково відмовити Банку у задоволенні позовних вимог, а саме, в частині стягнення боргу з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в повному обсязі, а вимоги щодо стягнення боргу з ТОВ "Інститут Харківпроект" залишити без розгляду та закрити провадження у справі. Крім того, відмовити Банку в стягненні з ОСОБА_3 суми прострочених відсотків в розмірі 6 478,39 доларів США.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року ухвалу суду апеляційної інстанції від 03 жовтня 2012 року скасовано, справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2010 року змінено. В частині солідарного стягнення з відповідачів, як з поручителів, на користь Банку заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2008 року у розмірі 3 230 813,34 грн. та судових витрат по справі - держмита у розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., - скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в позові в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 02 квітня 2014 року вищевказане рішення суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Згідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення судом касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області задоволеноклопотання представника ПАТ "ОТП Банк" задоволено, залучено до участі у справі на стороні позивача правонаступника ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Банку суд першої інстанції виходив з неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, що є підставою для настання правових наслідків, передбачених договором.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ОСОБА_3 30 липня 2008 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 393 861 доларів США строком до 26 липня 2038 року зі сплатою 4,49% річних (а.с.3 т.1).

На забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 30 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ТОВ "Інститут Харківпроект" укладені договори поруки (а.с.10,12, 14 т.1). Згідно умов зазначених договорів поруки останні зобов'язувалися солідарно із ОСОБА_5 відповідати за повне та своєчасне виконання боргових зобов'язань ОСОБА_3, перед Банком за кредитним договором.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

20 березня 2009 року були укладені Додаткові договори №1 до договорів поруки (а.с.11,13,15 т.1).

Крім того, на забезпечення виконання кредитного зобов'язання 30 липня 2008 року також укладено договір іпотеки між Банком та ОСОБА_3, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.16 т.1).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Станом на 09 грудня 2009 року загальна заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становила 3 230 813,34 грн. (а.с.19 т.1), з яких:

-387 396,64 доларів США - залишок заборгованості за кредитом;

-6 478,39 доларів США - несплачені відсотки за користування кредитом;

-86 716,62 грн. - сума пені за прострочення зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що за період з 28 травня 2009 року по 10 лютого 2010 року ОСОБА_3 сплатив суму заборгованості у розмірі 37 450 доларів США (а.с.97-105 т.1).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

В ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке судовою колегією було задоволено на виконання ухвали суду касаційної інстанції від 02 квітня 2014 року (а.с. 143, т.2).

Судовою економічною експертизою № 8054 від 26 листопада 2014 року надані висновки по поставленим питанням (а.с.1-16 т.3).

Згідно до ст.ст.. 10, 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обов'язки, в тому числі і рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції всебічно сприяв повному та обєктивному вирішенню спірних правовіносин.

Відповідачем та його представником будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень проти позову, в тому числі і на спростовування розрахунку заборгованості позичальника, здійсненого позивачем, не надано.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про відмову в позові .

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає , що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст. ст. 303 304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.309, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: