Справа № 163/3009/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.Л.
Провадження № 22-ц/773/294/15 Категорія: 21 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі Лимару Р.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Любомльська державна нотаріальна контора Волинської області про визнання договору дарування земельної ділянки нікчемним та застосування наслідків нікчемності правочину за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року,

В С Т А Н ОВ И Л А:

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Любомльська державна нотаріальна контора Волинської області про визнання договору дарування земельної ділянки нікчемним та застосування наслідків нікчемності правочину відмовлено.

Постановлено після набрання рішенням суду законної сили, накладений ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року в порядку забезпечення позову, арешт на належну на праві власності ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться в с. Заозерне Любомльського району Волинської області, кадастровий номер :03:002:0099 скасувати.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Відповідач та представник відповідача, кожен окремо, заперечили апеляційну скаргу.

Представник третьої особи - Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вчинений між сторонами правочин відповідає вимогам ст.ст. 203, 719 ЦК України, волевиявлення сторін правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі рішення Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області від 3 квітня 2009 року № 24/20 ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯЛ № 990523 від 6 березня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 70).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 5 червня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_5 і зареєстрованого в реєстрі за № 460, ОСОБА_1 передала безоплатно у власність своїй дочці ОСОБА_3 вищевказану земельну ділянку (а.с. 103).

У п. 1.6 договору дарування від 5 червня 2012 року зазначено, що укладення цього договору не пов'язане із виконанням ОСОБА_3 будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь ОСОБА_1 зараз або в майбутньому, у п. 1.7 договору сторони підтвердили, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому; дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу, фізичного та психічного тиску, а згідно п. 4.1 договору нотаріусом роз'яснено сторонам вимоги чинного законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину (а.с. 103).

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 листопада 2007 року, яке зареєстроване КП ""Волинське обласне бюро технічної інвентаризації"" 21 січня 2008 року, ОСОБА_1 належить право власності на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Рішенням Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області № 46 від 5 серпня 2014 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення паспорта прив'язки тимчасової споруди для впровадження підприємницької діяльності згідно поданої схеми розміщення в АДРЕСА_1 на земельній ділянці приватної власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 990523 від 6 березня 2012 року для комерційного використання площею 30 кв.м. та зобов'язано ОСОБА_3 розроблений паспорт прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності подати на затвердження до сільської ради (а.с. 69).

Як передбачено ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Покликаючись на нікчемність договору дарування позивач не зазначила конкретну норму закону, якою прямо встановлено його недійсність, а викладення обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги фактично зводиться до заперечення дійсності правочину у зв'язку з чим такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи із встановлених судом обставин, характеру взаємовідносин сторін, а саме того, що сторони по справі - близькі родичі, позивач є працездатного віку, як вбачається з пояснень сторін вже після укладення договору дарування працювала продавцем у магазині - тимчасовій споруді, встановленій на спірній земельній ділянці, а нормальні відносини між сторонами зберігалися до жовтня 2014 року, відсутності доказів про потребу в утриманні чи догляді, тому доводи позивача про удаваність договору дарування та спрямування її волевиявлення на укладення договору довічного утримання не підтверджуються.

Згідно п. 4.1 договору дарування від 5 червня 2012 року нотаріусом роз'яснено сторонам вимоги чинного законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину (а.с. 103), що також ствердила в суді першої інстанції завідувач Любомльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Незазначення в договорі дарування земельної ділянки долі споруд, на ній розташованих, не свідчить про нікчемність правочину, оскільки недійсність такого правочину прямо не встановлена законом, зокрема ні ч. 1 ст. 377 ЦК України, ні ч. 1 ст. 120 ЗК України, на які посилалася позивач у позовній заяві.

Питання користування земельною ділянкою сторони вправі вирішити шляхом укладення договору оренди або сервітуту.

Отже з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, що перевірені в апеляційному суді, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді