РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9702/15-ц

пр. № 2/759/4439/15

16 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Лук*яненко Л.М.

при секретарі Коваленко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

22.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з врахуванням уточнень до позовної заяви про стягнення боргу , , посилаючись на ті обставини , що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9400 доларів США, які зобов'язався повернути до 18 травня 2009р., але ухилився від взятого на себе зобов'язання і борг не повернув. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 07 квітня 2010 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було стягнуто 65 559,00 грн основного боргу, 3 % річних, що становить 555 грн., та судові витрати в розмірі 782 грн., а всього стягнуто 66876 грн, чим позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено повністю. Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 16.10.2013 р. та Апеляційного суду м.Києва № 22-15430/2013 р. від 17.12.2013 р. було стягнуто з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 6022,10 грн, інфляційні втрати боргу у сумі 152,27 грн. Та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.10.2014 р. виправлено арифметичну помилку розрахунку і стягнуто з ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 5812,74 грн замість 152,27 грн

Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 21.05.2014 р. та Апеляційного суду м.Києва від 16.07.2014 р. було стягнуто з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 1417,81 грн, інфляційні втрати боргу у сумі 43,60 грн., та судові витрати в сумі 243,60 грн. Рішеннями Святошинського районного суду від 03.10.2014 р., Апеляційного суду міста Киева від 11.11.2014 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 25.02.2015 р. було стягнуто з ОСОБА_2 проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку за період з 23.07.2011 р по 23.07.2014 р в сумі 29546,24 грн та судові витрати 295,46 грн . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2015 р. було стягнуто з ОСОБА_2 за період 01.02.2014 р по 01.02.2015 р. 3% річних в сумі 2776,55 грн, інфляційні втрати в сумі 25204,72 грн та судові витрати в сумі 280,70 грн. Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 03.03.2015 р. та Апеляційного суду м.Києва від 28.04.2015 р.було стягнуто з ОСОБА_2 проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку за період з 24.07.2014 р по 03.03.2015 р.в сумі 5562,63 грн та судові витрати в сумі 243,60 грн. На зазначені рішення судів видані виконавчі листи, а ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві відкрито виконавчі провадження, які об'єднані у зведене провадження № 42527850.

Листом від 11.11.2014 р. ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві повідомило про стан зведеного виконавчого провадження № 42527850, з якого випливає, що ОСОБА_2 борг не повернутий, на накладення штрафів та попередження про кримінальну відповідальність він не реагує. За весь період з 2010 року ним було сплачено всього 3 872,74 грн. боргу.

Таким чином, сума загального боргу ОСОБА_2 змінювалась згідно накладених стягнень та часткових сплат і на 03.03.2015 р складала 140 682.01 грн.

Оскільки досі за виконавчими листами, які видані на виконання даних рішень відповідач борг не погасив, просить суд стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 3% річних за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р. в розмірі 1 708 грн. 08 коп. , інфляційні втрати за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р . в розмірі 50 781 грн. 60 коп. , проценти за користування позикою в розмірі 6 358 грн. 32 коп. , а всього 58 848 грн. та , судові витрати по справі в розмірі 589 грн. .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі

Відповідач належним чином повідомлявся про день слухання справи, , про причини неявки суд не повідомив. Суд, керуючись вимогами ст.ст.224-228, ст.169 ЦПК України вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивач проти постановлення заочного рішення по справі не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.3 доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 07 квітня 2010 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було стягнуто 65 559,00 грн основного боргу, 3 % річних, що становить 555 грн., та судові витрати в розмірі 782 грн., а всього стягнуто 66876 грн, чим позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено повністю. Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 16.10.2013 р. та Апеляційного суду м.Києва № 22-15430/2013 р. від 17.12.2013 р. було стягнуто з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 6022,10 грн, інфляційні втрати боргу у сумі 152,27 грн. Та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.10.2014 р. виправлено арифметичну помилку розрахунку і стягнуто з ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 5812,74 грн замість 152,27 грн

Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 21.05.2014 р. та Апеляційного суду м.Києва від 16.07.2014 р. було стягнуто з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 1417,81 грн, інфляційні втрати боргу у сумі 43,60 грн., та судові витрати в сумі 243,60 грн. Рішеннями Святошинського районного суду від 03.10.2014 р., Апеляційного суду міста Киева від 11.11.2014 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 25.02.2015 р. було стягнуто з ОСОБА_2 проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку за період з 23.07.2011 р по 23.07.2014 р в сумі 29546,24 грн та судові витрати 295,46 грн . Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.05.2015 р. було стягнуто з ОСОБА_2 за період 01.02.2014 р по 01.02.2015 р. 3% річних в сумі 2776,55 грн, інфляційні втрати в сумі 25204,72 грн та судові витрати в сумі 280,70 грн. Рішеннями Святошинського районного суду м.Києва від 03.03.2015 р. та Апеляційного суду м.Києва від 28.04.2015 р.було стягнуто з ОСОБА_2 проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки Національного банку за період з 24.07.2014 р по 03.03.2015 р.в сумі 5562,63 грн та судові витрати в сумі 243,60 грн. На зазначені рішення судів видані виконавчі листи, а ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві відкрито виконавчі провадження, які об'єднані у зведене провадження № 42527850.

Листом від 11.11.2014 р. ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві повідомило про стан зведеного виконавчого провадження № 42527850, з якого випливає, що ОСОБА_2 борг не повернутий, на накладення штрафів та попередження про кримінальну відповідальність він не реагує. За весь період з 2010 року ним було сплачено всього 3 872,74 грн. боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Пунктом 17 Постави пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року постановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі N 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В силу ст. 360-7 ЦПК України, зазначене рішення є обов'язковим для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВС України.

Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом . Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором . Якщо договором не встановлений розмір , їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України . У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ,договір позики вважається безпроцентним , якщо : 1) він укладений між фізичними особами на суму , яка не перевищує п*ятдесятикратного розміру неподатковуваного мінімуму доходів громадян , і не пов*язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін ; 2) позичальникові передані речі , визначені родовими ознаками . Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те , що позикодавець має право отримати проценти від суми позики , згідно ст.1048 ЦК України , які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики , якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором . Рішенням від 03.10.2014 року встановлено , що договір позики , який був укладений сторонами , не є безпроцентним , тому дана обставина відповідно до ч.3 т. 61 ЦПК України повторному доказуванню при розгляді даної справи не підлягає . Оскільки умовами договору позики, який був укладений між сторонами , не було передбачено іншої домовленості стосовно строку виплати процентів щомісячно до дня повернення позики , а так як відповідач на день розгляду справи борг не повернув , то позов в частині стягнення процентів підлягає задоволенню .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки , а саме стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р. в розмірі 1 708 грн. 08 коп. , інфляційні втрати за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р . в розмірі 50 781 грн. 60 коп. , проценти за користування позикою в розмірі 6 358 грн. 32 коп. , а всього 58 848 грн. та , судові витрати по справі в розмірі 589 грн. .

Керуючись вимогами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі сплачений судовий збір в розмірі 589 грн. .

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.526, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 158, 209, 212-215, 224-228,294, 360-7 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 : 3% річних за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р. в розмірі 1 708 грн. 08 коп. , інфляційні втрати за період з 01.02.2015р. по 30.06.2015р . в розмірі 50 781 грн. 60 коп. , проценти за користування позикою в розмірі 6 358 грн. 32 коп. , судові витрати по справі в розмірі 589 грн. , а всього 59 437 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення чи отримання копії. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя