Справа № 344/9157/14-ц
Провадження № 2/344/383/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат, мотивуючи тим, що 20 червня 2011 року відповідачка отримала від неї грошові кошти, як завдаток за квартиру в розмірі 2000 доларів США, що підтверджується доданою до заяви розпискою позичальника. Згідно розписки ОСОБА_3 зобов'язалась повернути 2000 доларів США та 5% місячних з 20.06.2011 року за користування коштами до 01.04.2012 року. У встановлений в розписці строк грошові кошти позивачці повністю не були повернуті, тому позивачка просить суд стягнути їх з відповідачки.

Позивачка та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні суду пояснила, що справді взяла 2000 доларів США у позивачки як завдаток за квартиру, які позивачка мала намір купити у дочки відповідачки, однак позивачка передумала купувати квартиру, тому вимагає повернути 2000 доларів США. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем відповідачка не мала можливості вчасно повернути кошти, хоча повернула 1900 доларів США.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

20 червня 2011 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, що підтверджується борговою розпискою від 20 червня 2011 року, за якою відповідачка отримала від позивачки 2000 доларів США. Відповідно до розписки відповідачка зобов'язалась до 01 квітня 2012 року повернути борг та сплачувати 5% місячних. Проте відповідачка свої зобов'язання вчасно не виконувала, тому утворилась заборгованість в розмірі 35 183 грн. 50 коп.

Зазначену обставину відповідачка нічим не спростувала.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаним договором позики та доводи позивачки суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, - 2968,07 доларів США, що еквівалентно 35 183 грн. 50 коп. (тридцять п'ять тисяч сто вісімдесят три гривні 50 коп.) заборгованості за договором позики (розписки) від 20 червня 2011 року та 351 грн. 83 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2015 року.

Суддя Бабій О.М.