АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/282/15 Справа № 209/4303/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

4 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2014 року про по справі за поданням заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.08.2014 року задоволено подання заступника начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенького Є.В. та тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2011 року, яким було стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 273383,27 грн. / а. с. 15 /.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.11.2014 року виправлено описку в ухвалі від 06.08.2014 року щодо вірного написання прізвища боржника, тобто замість «Гапняк» було зазначено «Гапяк» /а. с. 54/.

З цією ухвалою від 16.08.2014 року не погодився ОСОБА_2 і звернувся до суду з апеляційною скаргою (одна скарга подана та підписана представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4, а друга - особисто ОСОБА_2.), в якій просить скасувати ухвалу від 06.08.2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні подання заявника, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 18-21, 25-28 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу - скасувати та відмовити заявнику в задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2014 року заступник начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенький Є.В. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 / а. с. 1-3 /.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.08.2014 року, в силу ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, - задоволено подання заступника начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2./а. с. 15 /.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з'являється та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 3771 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін'юсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обов'язків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання божника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю ( п. п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкції зазначені і інші вимоги щодо форми і змісту подання.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обов'язків щодо виконання рішення суду про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»). У зв'язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані державним виконавцем до подання (виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відповіді Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України) / а. с. 4-13 /, - не вбачається ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення - державним виконавцем теж суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 06.08.2014 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання заступника начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 серпня 2014 року - скасувати.

Відмовити заступнику начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенькому Є.В. у задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: