Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 1999 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 6 023 грн 71 коп. З огляду на зазначене, просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 44 915 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 січня 2008 року по 12 серпня 2011 року у сумі 44 915 грн 37 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 січня 2008 року по 12 серпня 2011 року у сумі 6 023 грн 71 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із наявності підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального стану відповідача.

Судами установлено, що рішенням Ватутінського (Деснянського) районного суду м. Києва від 30 листопада 1999 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини.

Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 має заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 січня 2008 року по 10 серпня 2011 року у розмірі 6 023 грн 71 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

При цьому, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st179> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st179> предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Змінюючи рішення місцевого суду та зменшуючи розмір неустойки, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України обставини справи встановив неповно, посилаючись на матеріальний стан відповідача як на підставу для зменшення розміру неустойки, не зазначив, в чому полягає складне фінансове становище відповідача та якими доказами це підтверджується; залишив поза увагою те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач є засновником приватного підприємства «ГЛАМУР ПЛЮС» (а.с. 32); не з'ясував, які доходи отримувало підприємство в період з 2008 року по 2011 рік та особисто відповідач, як засновник підприємства, не витребував з податкової служби відповідні дані; не дав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, довідці ГУ у м. Києві УДАІ, згідно якої станом на червень 2010 року за відповідачем зареєстрований автомобіль марки Nissan Infinity, за продаж якого згідно розписки він отримав у березні 2011 року 23 000 доларів США (а.с. 83, 118) та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

Враховуючи те, що допущені судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 <nau://ukr/1618-15|st338> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін