Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2021/15 Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенко Е.А.

при секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Управління опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, вселення та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПАТ КБ "Правекс-Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Управління опіки та піклування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, вселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що між АКБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2826-019/06Р від 20 жовтня 2006 року. Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АКБ "Правекс-Банк" перейменований у ПАТ КБ "Правекс-Банк", який є правонаступником АКБ "Правекс-Банк". Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_3 кредит у іноземній валюті на загальну суму 47000 доларів США у строк з 20 жовтня 2006 року до 20 жовтня 2027 року зі сплатою 12% річних

20 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 2826-019/06Р відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У забезпечення за виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 між Банком та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 2826-019/06Р від 20 жовтня 2006 року договору, відповідно до якого, ОСОБА_4 зобов'язалась нести солідарну відповідальність з ОСОБА_3

Зобов'язання боржниками не виконуються належним чином, своєчасно кредит та відсотки за користування ними не сплачуються. У зв'язку із чим станом на 31 жовтня 2013 року за боржниками утворилась заборгованість у розмірі 63479 доларів США 94 центи, з яких: заборгованість за кредитом - 42325 доларів США 00 центів, що еквівалентно 338176,75 гривень; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 3589 доларів США 00 центів, що еквівалентно 28676,11 гривень; відсотки за користування кредитом - 15510 доларів США 93 центи, що еквівалентно 123932,41 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2055 доларів США 00 центи, що еквівалентно 16419,45 гривень, що у гривневому еквіваленті станом на 31 жовтня 2013 року за курсом НБУ (1 долар = 7 гривень 99 копійок) становить 507204 гривні 72 копійки.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 507204, 72 гривень на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухомого майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмету іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної експертом відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність; виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_3, разом із неповнолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та іншими мешканцями, що зареєстровані у квартирі квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року позов ПАТ КБ "Правекс-Банк" задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором № 2826-019/06Р від 20 жовтня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Правекс-Банк", та ОСОБА_3, станом 31 жовтня 2013 року у розмірі 63479,94 доларів США, що еквівалентно 507204,72 грн. звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмету іпотеки, визначеною підставі оцінки, проведеної експертом відповідно до законодавства про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність.

В порядку ст. 217 ЦПК України рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено виконанням на час дії Закону України від 03.06.2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті".

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" судовий збір в розмірі 3654 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ПАТ КБ "Правекс-Банк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2826-019/06Р, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у іноземній валюті на загальну суму 47000 доларів США у строк з 20 жовтня 2006 року до 20 жовтня 2027 року зі сплатою 12% річних.

20 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 2826-019/06Р, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 між Банком та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 2826-019/06Р від 20 жовтня 2006 року, відповідно до якого, ОСОБА_4 зобов'язалась нести солідарну відповідальність з ОСОБА_3

У зв"язку невиконанням зобов"зань за кредитним договором станом на 31 жовтня 2013 року за боржниками утворилась заборгованість у розмірі 63479 доларів США 94 центи, з яких: заборгованість за кредитом - 42325 доларів США 00 центів, що еквівалентно 338176,75 гривень; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 3589 доларів США 00 центів, що еквівалентно 28676,11 гривень; відсотки за користування кредитом - 15510 доларів США 93 центи, що еквівалентно 123932,41 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2055 доларів США 00 центи, що еквівалентно 16419,45 гривень, що у гривневому еквіваленті станом на 31 жовтня 2013 року за курсом НБУ (1 долар = 7 гривень 99 копійок) становить 507204 гривні 72 копійки.

Судом встановлено, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_3 , має загальну площу 68,51 кв.м. ОСОБА_3 не має у власності іншого нерухомого майна, про що вказано у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2015 року.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 589, ст. 590 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки закріплено у ст. 33 Закону України.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з того, що ОСОБА_3 належним чином не виконує умови кредитного договору, тому відповідно до положень Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в солідарному стягненні заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 шляхом звернення стягнення на майно суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст.546 ЦК застава та порука є різними видами забезпечення, тому норми , що регулюють поруку (ст.ст.533-559 ЦК україни) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про заставу", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Частиною 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Суд першої інстанції, у відповідності до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" відстрочив виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта в тій частині, що застосування Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" порушує його права, оскільки в разі скасування зазначеного закону позивач не буде позбавлений можливості звернути рішення суду до виконання.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

За вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для скасування або зміни оскаржуваного банком рішення, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити із залишенням без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Правекс-Банк" відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: