Справа № 686/378/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

при секретареві - Д'якович О.О.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила прало користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що є власником квартири АДРЕСА_1, в якому зареєстрований відповідач, син позивача. З 2007 року з відповідачем не проживає однією сім'єю, оскільки відповідач переїхав на інше постійне місце проживання. Оскільки відповідач не проживає у квартирі понад один рік, не несе витрат по його утриманню, у зв'язку з чим підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, подав заяву прослухання справи за його відсутності, позов визнає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини на відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.12.1992 року, посвідченого нотаріусом другої Хмельницької державної нотаріальної контори позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної контори №1 від 12.01.2015р. № 20 зазначено, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2007 року.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачено втрату права на користування житлом члена сім"ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Стаття 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції Закону від 5 липня 2012 року №5088-УІ), зазначає виключний перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, а саме : заяви особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття особи з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Тобто вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72 , 116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України) .

Оскільки відповідач понад один рік не проживає в квартирі АДРЕСА_1, про що подав нотаріально посвідчену заяву, позов про визнання його таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216 ЦПК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 Житлового кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1V, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: