Справа № 685/141/15-ц
Провадження № 2/685/74/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

при секретарі Бабійчуку В.М.,

за участі прокурора Майстера К.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та

представника органу опіки та піклування Чулик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

26 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з його ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, з часу фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем дитина проживає разом з нею, проти чого не заперечував відповідач, за весь цей час він життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Позивач зазначила, що на час звернення з позовом дитині вже три роки, вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки бачила його лише один раз 8 місяців тому, ніколи про батька не запитувала та не цікавилася.

Також позивач вважає, що нехтування батьківськими обов'язками з боку батька принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично є батьком, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.

В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, аліменти сплачує лише після звернення до суду. За останні три роки до дитини приїхав перший раз 7 травня 2014 р., після звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а другий раз 15 лютого 2015 року - за 2 дні до судового засідання за даним позовом, жодного разу не телефонував, незважаючи на те, що і у нього і у його родичів є її номер телефону.

Останній раз, при зустрічі з дитиною, яка його називала «дядею», не відчувалося, що він її любить та бажає спілкування. На свята, зокрема, день народження, свято Миколая, Новий Рік ніяких подарунків не надсилав.

Відповідач позовних вимог не визнав та пояснив, що позивач діє не у інтересах дитини, оскільки позбавлення його батьківських прав позитивно на дитину не вплине, бажання позивача позбавити його батьківських прав продиктована образою внаслідок розлучення.

Зазначив, що дитину любить, хоче з нею бачитися частіше, але через складне матеріальне становище в даний час позбавлений можливості часто приїздити в м. Хоростків, де проживає позивач з донькою, так як потрібно їхати через м. Тернопіль з пересадками, залишається дуже мало часу для побачення, оскільки ночувати немає де та потрібно повертатися назад.

Поїздку до доньки планував на серпень або вересень 2014 р., однак через вагітність дружини, яка протікала з ускладненнями, був змушений залишатися дома, фактично зміг приїхали лише в лютому 2015 р.

В ході побачення вони з донькою нормально спілкувалися, але коли позивач замітила позитивне ставлення дитини до нього, до відразу ж забрала її додому.

На засідання комісії органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації він не мав можливості приїхати, оскільки напередодні засідання у нього народився син, хоча пологи планувалися на 2 тижні пізніше.

Представник служби у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації Чулик Н.В. позовні вимоги підтримала, оскільки відповідач не довів, що зробив усе можливе для спілкування з донькою. Вважає, що позбавлення його батьківських прав спонукатиме більш відповідально ставитися до дитини, щоб в подальшому мати можливість поновити свої батьківські права.

Прокурор заперечує проти задоволення позову, оскільки у відповідача важкий матеріальний стан, він не має роботи, далека відстань до місця проживання дитини, необхідність доглядати хвору дружину, тому застосування крайньої міри впливу на особу, яка ухиляється від виховання дитини, є безпідставним.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В разі ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інших, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шлюб між ними розірвано 29 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Хоростківською сільською радою Гусятинського району Хмельницької області, рішенням Гусятинського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2012 р. про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою у будинку її батьків, їй забезпечені належні умови проживання, що підтверджується довідкою Хоростківської міської ради від 10 грудня 2014 р. № 1999/2-19-д, актом обстеження житлово-побутових умов № 89/2-27 від 8 грудня 2014 р., проведеного комісією Хоростківської міської ради, та не заперечується самим відповідачем.

Місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається, згідно ч. 1 ст. 160 СК України, за згодою батьків, сторони дійшли згоди про місце проживання їх доньки ОСОБА_4 разом з матір'ю в м. Хоростків.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав і не звільняє від обов'язків відносно дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15 серпня 2014 р., яке набрало законної сили 9 вересня 2014 р., було відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, так як не встановлено підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, тому обставини щодо відносин між ОСОБА_2 та його донькою ОСОБА_4 до дати ухвалення вищезазначеного рішення суду, яким уже надана правова оцінка судом, не доказуються при розгляді даної справи.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач приїздив до доньки в лютому 2015 р., існує прострочена заборгованість по аліментах лише за один місяць, що підтвердила сама позивачка.

У відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син, вагітність його дружини протікала з ускладненнями, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим 31 серпня 2014 року виконкомом Базалійської селищної ради Теофіпольського р-ну, довідками Теофіпольської ЦРЛ від 2 та 27 лютого 2015 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 25 лютого 2015 року виконкомом Човгузівської сільської ради Теофіпольського району. Позивачем не було заявлено вимоги подання відповідачем оригіналів вищезазначених свідоцтв.

Враховуючи вагітність дружини відповідача з ускладненням, наявність на його утриманні ще однієї дитини від першого шлюбу, що встановлено рішенням суду від 15 серпня 2014 р., значну відстань між смт Базалія та м. Хоростків, на що також звернула увагу сама позивач, заявляючи клопотання про свою участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, бажання відповідача в спілкуванні з донькою, про що свідчить його поїздка до дитини в лютому 2015 р. та надані пояснення в судовому засіданні, тому суд не вбачає свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, а також наявності вини в ухиленні від виконання свого обов'язку по вихованню доньки.

Суд також враховує відсутність обґрунтування у позивача та служби у справах дітей, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації від 2 березня 2015 р. № 01-234/02-16 про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 висновків суду, зроблених в результаті розгляду справи, не спростовує, оскільки ґрунтується на тому, що вихованням та розвитком дитини займається позивач, а відповідач приїздить до дитини лише після її звернення до суду з позовами про позбавлення його батьківських прав, при цьому не враховано всіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд не знайшов підстав для застосування щодо відповідача позбавлення батьківських прав, як крайньої міри впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165, 167 СК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович