Справа № 751/5451/14 Провадження № 22-ц/795/17/2015 Провадження № 22-ц/795/37/2015 Головуючий у I інстанції - Косач І. А. Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Шевченка В.М.

при секретарі Сахаровій К.О.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, його представника-

ОСОБА_14

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційними скаргами: - ОСОБА_1, - ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В червні 2014року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (а.с.2-8, том 1), вимоги якого нею в подальшому було уточнено (а.с.211-213, том 1), обґрунтовуючи вимоги заявленого позову наступним. Позивач вказувала, що 07.10.1995рку між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №1968. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначала, що у шлюбі за спільні кошти нею з відповідачем було придбано майно, вартість якого між ними погоджена: -двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 240000,00 грн.; - однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 160540,00 грн.; - автомобіль RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, колір червоний, вартість 2000 доларів США, що еквівалентно 24360,00 грн.; - легковий автомобіль марки КІА CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, вартість 82000,00 грн.; - автомобіль марки SUZUKI New Swift, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_8, колір чорний металік, вартість 65000,00 грн.; -автомобіль HONDA CR-V, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9, № двигуна НОМЕР_10, № кузова НОМЕР_11, колір коричневий, вартість 282700,00 грн.; - два підвальні приміщення за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею до 500 м2 , вартість 220000,00 грн. Вказане майно оформлено на ім'я ОСОБА_2 Позивач зазначала, що на даний момент вона з дітьми зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартири, розташовані за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; автомобілі: RENAULT 19, 1992 р.в, ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, колір червоний; КІА CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, №двигуна НОМЕР_12, №кузова НОМЕР_13, бежевого кольору; SUZUKI New Swift, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_8, колір чорний металік; HONDA CR-V, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9, № двигуна НОМЕР_10, № кузова НОМЕР_11, колір коричневий; нежитлові (підвальні) приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_3, придбані за час шлюбу та оформлені на ім'я ОСОБА_2. Також позивач просила поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та її, ОСОБА_1 При цьому визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру (вартістю 240000 грн.), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та припинити права відповідача на частку у праві спільного володіння та користування даною квартирою. В порядку розподілу спільного майна подружжя позивач просила залишити за ОСОБА_2 право володіння та користування однокімнатною квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та автомобілем марки КІА CERATO, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_5, колір беж (вартістю 160 540 грн. + 82000 грн. = 242540 грн.). Позивач просила стягнути з ОСОБА_5 1/2 частину вартості автомобіля марки RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, колір червоний у розмірі 12180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят)гривень на її користь. Також стягнути з ОСОБА_5 1/2 частину вартості автомобіля марки HONDA CR-V, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9, № двигуна НОМЕР_10, № кузова НОМЕР_11, колір коричневий, у розмірі 141 350 грн. на її користь. Позивач просила стягнути з ОСОБА_5 1/2 частину вартості автомобіля марки SUZUKI New Swift, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_8, колір чорний металік, у розмірі 32 500 грн. на її користь. Також позивач ставила питання про визнання за нею права власності на 1/2 частину нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_3, а саме: на 1/2 частину оздоровчого центру цокольного поверху - з літ. 2-1 по літ. 2-3, загальною площею 179,6 кв.м. та на 1/2 частину оздоровчого центру цокольного поверху - з літ. 1-1 по літ. 1-3, загальною площею 181,0 кв.м.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2014 року вимоги позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задоволено частково.Визнано спільним сумісним майном подружжя квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; автомобілі: RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, №двигуна НОМЕР_14, №кузова НОМЕР_4, червоного кольору; KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору; SUZUKI New Swift, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_15, № двигуна НОМЕР_16, № кузова НОМЕР_8, чорного кольору.

Поділено житлову квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля RENAULT 19, 1992р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_14, № кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частину вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, №двигуна НОМЕР_12, №кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.; 1/2 частину вартості автомобіля SUZUKI New Swift, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_15, №двигуна НОМЕР_16, № кузова НОМЕР_8, чорного кольору, у сумі 32500,00 грн., а всього 85680,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1388 грн.52 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року (а.с.263-264, том 1) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2036 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат, понесених на правову допомогу.

В поданих апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2014 року та додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10. 2014 року, ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 26.09.2014 року зазначають, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, його ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, також суд невірно оцінив фактичні обставини справи. Апелянт вказує, що фактичні шлюбні відносини між ним та ОСОБА_1 припинились в жовтні 2006 року, тому все майно, яке було придбано в період з 2006 року, придбавалось виключно за кошти відповідача або за кошти, подаровані його батьками. Апелянт зазначає, що позивач в ході розгляду даної справи не довела, відповідно до статті 3 СК України, що вона не проживала з відповідачем спільно з поважних причин. Апелянт вваждає, що по справі є доведеним факт того, що поділене судом майно, як спільне майно подружжя, фактично було придбано за кошти, що належали особисто відповідачу. Апелянт стверджує, що в 2006 році він поїхав в м. Черкаси, потім в м.Київ, в подальшому - в м. Дніпропетровськ, тобто, з даного часу він з ОСОБА_1 не підтримував відносин, які притаманні подружжю та не вів з нею спільного господарства. Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив в рішенні, що автомобілі RENAULT 19, 1992р.в. та KIA CERATO, 2007 р.в. були ОСОБА_2 продані під час перебування в шлюбі, разом з тим, суд стягнув з нього на користь позивача 1/2 частину вартості вказаних автомобілів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення суду першої інстанції від 31.10.2014 року зазначають, що додаткове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт вказує, що виходячи з правового аналізу статті 19 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність", положень ч.1 статті 38, статей: 40, 56 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", суд неправомірно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про допуск до участі у справі адвоката позивача - ОСОБА_6 в якості особи, яка надає правову допомогу.

В апеляційній скарзі на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2014 року ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог. В доводах скарги апелянт зазначає, рішення суду є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що частково задовольнивши її позовні вимоги, суд першої інстанції не взяв до уваги положення статей: 57, 69, ч. 1 статті 70 СК України. Апелянт стверджує, що суд безпідставно прийняв до уваги договори пожертви грошових коштів, згідно яких батьки відповідача подарували йому грошові кошти. Апелянт зазначає, що вказані договори пожертви вона не оспорює і не претендує на предмет зазначених договорів. Апелянт вказує, що в даному випадек спір між сторонами виник з приводу поділу майна, що є спільною сумісною власністю сторін, а не з приводу визнання укладених договорів недійсними. На думку апелянта, при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що право власності згідно з договорами пожертви грошових коштів у відповідача виникло на подаровані йому кошти, а не на майно, придбане за час їх шлюбу. Апелянт також зазначає, що фактично майно, яке є предметом спору, було придбано у різний період, але до підписання договорів пожертви, тому майно було придбано за спільні кошти подружжя і є його спільною власністю.Апелянт стверджує, що відповідач майже всю вартість однокімнатної квартири в АДРЕСА_2 сплатив за місяць до укладення договору про пожертву. Також апелянт зазначає, що автомобіль HONDA CR-V, 2013 року випуску та не житлові приміщення по АДРЕСА_3 були придбані нею у шлюбі з ОСОБА_2за їх спільні кошти. Також апелянт вказує, що при вирішенні сопру по суті суд першої інстанції не взяв до уваги положень статей 79, 84, 88 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що:

- Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року підлягає відхиленню.

-Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року необхідно задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року необхідно змінити в частині мотивів та підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_14, № кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частини вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року необхідно відхилити.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Відповідно до п.6 ч.1 статті3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.1995року, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2014року було розірвано (а.с.220-221, том1). Сторони мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Судом також встановлено, що шлюбні відносини між сторонами було припинено наприкінці 2013року.

29.11.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір про пожертву, відповідно до якого пожертвувач передає у власність обдаровуваному грошові кошти готівкою в сумі 160 540 грн. з метою купівлі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.96-97, том 1).

29.11.2012 року між ТОВ «Житлобудсервіс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2. Згідно п. 1.6. договору купівлі-продажу квартири, нерухоме майно буде особистою приватною власністю покупця та не буде спільною сумісною власністю, так як набувається за рахунок особистих грошових коштів отриманих згідно договору пожертви, посвідченого 29.11.2012року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу за реєстровим № 7489 (а.с.93-94, 95, том 1).

13.03.2013року між ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір пожертви грошових коштів, відповідно до якого пожертвувачі передають обдаровуваному гроші у сумі 220000 грн. Відповідно до п.1.2. вказаного договору, пожертва спрямована для купівлі нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 а саме оздоровчий центр цокольного поверху - з літ. 2-1 по літ. 2-3 загальною площею 179,6 кв.м. та оздоровчий центр цокольного поверху - з літ. 1-1 по літ. 1-3 загальною площею 181,0 кв.м. (а.с.104-105, том1).

13.03.2013року між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Альфа-Інест» та ОСОБА_2 укладено договори купівлі-продажу нежилих приміщень, згідно п.1.1 яких ОСОБА_2 приймає у власність: придатний для використання за призначенням оздоровчий центр цокольного поверху - з літ.2-1 по літ.2-3 загальною площею 179,6 кв.м. та з літ. 1-1 по літ. 1-3 загальною площею 181,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3. Згідно п. 6.14 зазначених договорів купівлі-продажу, грошові кошти, що витрачаються покупцем ОСОБА_2 на купівлю зазначених нежилих приміщень, є предметом договору пожертви грошових коштів, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу за реєстровим № 811. Придбане нежиле приміщення матиме статус особистої власності (а.с.107-108,110-111,том 1).Відповідно до витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказані приміщення належать ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.109, 112,том 1).

05.07.2013року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір про пожертву, відповідно до якого пожертвувач передає у власність обдаровуваному грошові кошти готівкою в сумі 282700 грн. з метою купівлі автомобіля марки HONDA CR-V, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.98 - 100, том 1).

Згідно квитанції № 38 від 08.07.2013 року ОСОБА_2 сплатив ТОВ «Дніпромотор» грошові кошти в сумі 282700 грн. за товари автомобіль HONDA CR-V по договору № 041.07.2013 від 04.07.2013р.(а.с.164, том 1).

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції з врахуванням досліджених по справі доказів прийшов до вірного по суті висновку відносно того, що квартира за адресою: АДРЕСА_2; нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3; автомобіль HONDA CR-V, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9, № двигуна НОМЕР_10 придбані відповідачем ОСОБА_2 за рахунок коштів, наданих йому відповідно до договорів про пожертву, укладеними між ним та його батьками - ОСОБА_7, ОСОБА_9 На час розгляду справи в суді договори пожертви від 29.11.2012року, 13.03.2013року, 05.07.2013року є чинними. За даних обставин та приймаючи до уваги приписи статті 57 Сімейного кодексу України, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого по суті висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ квартири за адресою: АДРЕСА_2; автомобіля HONDA CR-V, 2013 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9, № двигуна НОМЕР_10, та нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснила, що дійсність зазначених договорів пожертви оскаржувалась нею в судовому порядку, проте, в подальшому її позовна заява була залишена судом без розгляду.

За даних обставин, в ході судового розгляду даної справи позивачем не представлено належних та допустимих доказів, як цього вимагають приписи статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказуваня і подання доказів, відносно того, що вищезазначене майно було придбано за спільні з відповідачем кошти. Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, необхідно зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позову у вказаній частині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.08.2008 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності в цілому ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 21.07.2008року № 188 (а.с. 223-224, том 1).

Відповідно до довідки ПП «Альп» від 07.04.2014року № 62, ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, том 1).

Згідно довідки-рахунку серії ЄГП № 828301 від 27.09.2009року, виданої ЧП «Аеліта-Моторс», ОСОБА_11 продано і видано автомобіль Сузуки марки New Swift, двигун № НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_8 вартістю 99 600 грн. (а.с.79, том 1).

В ході судового розгляду даної справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, як цього вимагають приписи статті 60 ЦПК України тієї обставини, що шлюбні відносини між сторонами припинились, як стверджує відповідач, з 2006 року та що квартира по АДРЕСА_1 і автомобіль SUZUKI New Swift придбані за особисті кошти відповідача.За даних обставин, з врахуванням норм матеріальнго права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого по суті висновку відносно того, що зазначене майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_7, які підтвердили факт припинення шлюбних відносин між сторонами по справі в 2006році, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті висновку суду першої інстанції щодо вирішення вказаної частини позовних вимог.Оскільки відповідно до приписів статті 63 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів, згідно ч.2, ч.3, ч.4 статті 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразивши результати оцінки доказів в рішенні, з наведенням мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, показання свідків, на які посилається ОСОБА_2 в доводах апеляційної скарги, були розцінені судом при вирішенні спору по суті в сукупності з іншими доказами по справі та їм була надана відповідна оцінка.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.78, том 1), згідно довідки УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 02.07.2014року № 8/6-7842, ОСОБА_2 є власником автомобілів: RENAULT 19, 1992 р.в, ДНЗ НОМЕР_2, №двигуна НОМЕР_3, №кузова НОМЕР_4, колір червоний, який придбано на аукціоні, товарній біржі та 10.06.2005року видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18; КІА CERATO, 2007р.в., ДНЗ НОМЕР_5, №двигуна НОМЕР_12, №кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, який придбано в торгівельній організації в розстрочку та 26.04.2007 року видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17.

Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів по справі обгрунтовано встановлено, що зазначені транспортні засоби були придбані в період шлюбу сторін та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Стягуючи на користь позивача з відповідача 1/2частину вартості вказаних автомобілів, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з пояснень відповідача та його представника, вищезазначені автомобілі були продані відповідачем, а саме, в 2006 році - автомобіль RENAULT та в другій половині 2013року - автомобіль КІА CERATO. Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено,що відповідач не довів в ході розгляду справи тієї обставини, що спірні автомобілі було відчужено за згодою позивача та в інтересах сім'ї; оскільки відповідач використав спірне майно на свій розсуд, відчуживши його, доказів, що кошти були витрачені на потреби сім'ї, суду не представив, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що вартість автомобілів RENAULT та КІА CERATO повинна бути врахована при поділі майна.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.09.2014 року в частині вирішення судом вказаних позовних вимог підлягає частковому задоволенню. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2014 року необхідно змінити в частині мотивів та підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля RENAULT 19, 1992р.в., ДНЗ НОМЕР_2, №двигуна НОМЕР_14, №кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частини вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.

Зокрема, апеляційний суд не погоджується з мотивами і підставами задоволення позовних вимог у вказаній частині, тому вважає за необхідне їх змінити. Судом першої інстанції на підставі досліджених доказів по справі обгрунтовано встановлено, що транспортні засоби - автомобіль RENAULT та автомобіль КІА CERATO були придбані в період шлюбу сторін та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що вказані автомобілі були продані відповідачем, і він використав спірне майно на свій розсуд, не довівши, шо кошти від продажу автомобілів витрачені на потреби сім'ї. Висновок суду першої інстанції відносно продажу відповідачем вказаних автомобілів не узгоджується з матеріалами справи, оскільки факт продажу відповідачем вказаних автомобілів, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом по справі. Зокрема, відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 02.07.2014року № 8/6-7842 (а.с.78,том1), ОСОБА_2 є власником автомобілів: RENAULT 19, 1992 р.в, ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, колір червоний, який придбано на аукціоні, товарній біржі та 10.06.2005року видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18; КІА CERATO, 2007р.в., ДНЗ НОМЕР_5, №двигуна НОМЕР_12, №кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, який придбано в торгівельній організації в розстрочку та 26.04.2007 року видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17. Розписка, складена в простій письмовій формі від 27.05.2006року, яка міститься в матеріалах справи на а.с.222, том 1, відносно того, що відповідач отримав 3500 доларів США за автомобіль RENAULT 19, відповідно до приписів чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, не є належним та допустимим доказом вчинення договору купівлі-продажу автомобіля. Таким чином, в ході розгляду даної справи не знайшов свого підтвердження факт продажу відповідачем вказаних автомобілів.

Приймаючи до уваги наведене, мотивами та підставами для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля RENAULT 19, 1992р.в., ДНЗ НОМЕР_2, №двигуна НОМЕР_14, №кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частини вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн., є не факт продажу відповідачем вказаних автомобілів та не доведення ним обставин, що отримані від продажу кошти були витрачені на потреби сім'ї, а наступні обставини. Зазначені транспортні засоби були придбані в період шлюбу сторін, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягають розподілу. Виходячи з приписів статті 70 Сімейного кодексу України, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 1/2 частина вартості автомобіля RENAULT 19, 1992р.в., ДНЗ НОМЕР_2, №двигуна НОМЕР_14, №кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частина вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.

Вартість майна, що підлягає поділу, погоджена між сторонами.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 240000,00 грн.; автомобілі: RENAULT 19, 1992 р.в, ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_4, колір червоний, вартістю 24360,00 грн.; КІА CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, вартістю 82000,00 грн.; SUZUKI New Swift, 2008 року випуску, ДНЗ НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_8, колір чорний металік, вартістю 65000,00 грн. є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та підлягає розподілу.

Також є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що необхідно визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; автомобілі: RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_14, № кузова НОМЕР_4, червоного кольору; KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору; SUZUKI New Swift, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_15, № двигуна НОМЕР_16, № кузова НОМЕР_8, чорного кольору. Поділити житлову квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_14, № кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частину вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.; 1/2 частину вартості автомобіля SUZUKI New Swift, 2008 р.в., ДНЗ НОМЕР_15, №двигуна НОМЕР_16, № кузова НОМЕР_8, чорного кольору, у сумі 32500,00 грн., а всього 85680,00 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції у вищезазначеній частині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки доводи апелянта не спростовують висновків рішення у вказаній частині, до яких суд прийшов на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції проведено розподіл судових витрат між сторонами відповідно до приписів статті 88 ЦПК України.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року (а.с.263-264, том 1) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2036 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат, понесених на правову допомогу. Апелянт ОСОБА_2 вказує, що суд неправомірно стягнув з нього на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про допуск до участі у справі адвоката позивача - ОСОБА_6 в якості особи, яка надає правову допомогу. Вказані твердження апелянта ОСОБА_2 не можуть бути підставами для скасування додаткового рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.10. 2014 року, з наступних підстав.

Відповідно до статті 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до вимог ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

03.03.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, яка на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю здійснює таку діяльність, укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язується надати правову допомогу з усіма правами представника, які передбачені ЦПК України ( а.с. 35, том 1).

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'') або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 статті 19 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' одним із видів адвокатської діяльності є представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статтею 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат, повноваження якого, як представника, можуть посвідчуватись договором (ч. 4 статті 42 ЦПК України).

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України ''Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах''.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Законом України ''Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах'' затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5 359грн. 20коп. ОСОБА_6 видано квитанцію до прибуткового касового ордера (а.с.88, том1) та надано розрахунок оплати вказаної правової допомоги (а.с. 89-90, том 1).

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що з врахуванням обсягу наданої правової допомоги суд першої інстанції додатковим рішенням від 31.10.2014 року (а.с.263-264, том 1) обгрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2036 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат, понесених на правову допомогу.

Керуючись статтями: 70,71 Сімейного кодексу України, статтями: 303, 304, 307; п.4 ч.1 статті 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року змінити в частині мотивів та підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості автомобіля RENAULT 19, 1992 р.в., ДНЗ НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_14, № кузова НОМЕР_4, червоного кольору, у сумі 12180,00 грн.; 1/2 частини вартості автомобіля KIA CERATO, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_5, № двигуна НОМЕР_12, № кузова НОМЕР_13, бежевого кольору, у сумі 41000,00 грн.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2014 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року відхилити.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: