Справа № 666/2004/15-ц
Провадження № 2/666/1264/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2015 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Рябової О.Д.,

за участю секретаря Дроздової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання договору дарування квартири недійсним та витребування майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те що, 11.04.2005 року він та ОСОБА_4, ОСОБА_5 у порядку приватизації житла, набули право власності на квартиру АДРЕСА_1, при цьому розмір часток у праві спільної власності на квартиру визначений не був. 28.01.2013 року між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачем, ОСОБА_3, був укладений договір дарування квартири, відповідно до якого вони, як співвласники вказаної квартири, подарували її ОСОБА_3 Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частково недійсним предявлені позовні вимоги позивача були частково задоволені, а саме: визнано недійсним договір дарування від 28.01.2013 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в частині дарування трикімнатної квартири №31 по вул.Залаегерсег у м.Херсоні Марченко ОСОБА_7. Рішення набрало законної сили та є чинним. На час виконання зазначеного вище справи ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 29.08.2014 року у порядку забезпечення позову було накладено арешт на 1/3 частину кв.31, що знаходиться в м.Херсоні по вул.Залаегерсег, 31. Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 01.09.2014р. відкрито виконавче провадження ВП №44561367 з виконання ухвали про забезпечення позову. У середині березня 2015 року на адресу позивача поштою від відповідача ОСОБА_2 надійшов проект договору оренди квартири, згідно з умовами якого він запропонував позивачу 04.02.2015 року укласти з ним договір оренди квартири, зазначивши про те, що він є її власником. Копії правовстановлюючого документу, який би посвідчував його право власності на квартиру до проекту договору надано не було. 16.03.2015 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру №31 по вуд.Залаегерсег, 31 у м.Херсоні. Проте рішенням державного реєстратора від 27.03.2015р. №20325558 позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру з підстав встановлення наявності зареєстрованого права власності на зазначену квартиру за іншим субєктом, а саме, відповідачем ОСОБА_2 Вважає укладений договір відчуження квартири АДРЕСА_2 недійсним. Просить визнати недійсним з моменту укладення договір відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_3 житловою площею 40,49кв.м, загальною площею 64,20кв.м, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, збільшивши їх просили визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру №31, що знаходиться по вул.Залаегерсег, 31 у м.Херсоні житловою площею 40,49кв.м, загальною площею 64,20кв.м; визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.02.2015 року, з моменту його укладення; витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказану квартиру та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2780,80грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими за наступних підстав.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частиною першою ст.368 ЦК України, визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 2, 3, 4 ст.369 ЦК України, визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Статтею 387 ЦПК України, зазначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 392 ЦК України, визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.04.2005 року серія САА №361402, виданого Фондом комунального майна АДРЕСА_4 в м.Херсоні по вул.Залаегерсег, 31 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_8, яке видано на підставі розпорядження №17295-Ж від 11.04.2005 року.

Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 21.04.2005 року, АДРЕСА_5 на праві приватної спільної сумісної власності по 1/3 кожному належить ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності САА №361402 від 11.04.2005 року Фонду комунального майна згідно з розпорядженням №17295-Ж.

Відповідно до договору дарування від 28.01.20013 року, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_9 подарували ОСОБА_3 АДРЕСА_6.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14.01.2015 року договір дарування від 28.01.2013 року укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано частково недійсним в частині дарування трикімнатної квартири АДРЕСА_7, ОСОБА_1

Відповідно до договору дарування квартири від 04.02.2015 року, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 трикімнатну АДРЕСА_5.

З огляду на вищевикладене, суд вважає у судовому засіданні встановленим, що АДРЕСА_5 є спільною сумісною власності позивача та відповідача ОСОБА_3 Між тим, 04.02.2015 року, відповідач ОСОБА_3, незаконно, без згоди співвласника - позивача ОСОБА_1, розпорядився вказаною квартирою та подарував її відповідачу ОСОБА_2, у звязку з чим суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованим та підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 суд вважає безпідставними, у звязку з чим, прийняти до уваги не може.

Керуючись ст.ст.355, 368, 369, 387, 388, 391, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру №31, що знаходиться по вул.Залаегерсег, 31 у м.Херсоні житловою площею 40,49кв.м, загальною площею 64,20кв.м.

Визнати недійсним договір дарування трикімнатної квартири №31, що знаходиться по вул.Залаегерсег, 31 у м.Херсоні, житловою площею 40,49кв.м, загальною площею 64,20кв.м, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.02.2015 року, з моменту його укладення.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трикімнатну квартиру №31, що знаходиться по вул.Залаегерсег, 31 у м.Херсоні, житловою площею 40,49кв.м, загальною площею 64,20кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2780,80грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м.Херсона.

Суддя О.Д. Рябова