Справа № 683/2296/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Матвіюк О.В.

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника -

адвоката ОСОБА_3;

відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивачі звернулись в суд з означеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їх батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,34 га, що розташована на території Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина, а їх мати - ОСОБА_6, однак спадщину оформити не встигла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Окрім земельної ділянки площею 2,34 га, яку ОСОБА_6 успадкувала після смерті ОСОБА_5, до складу спадкового майна увійшла також належна їй земельна ділянка площею 3,19 га, що розташована на території Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району. Зазначають, що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, подавши нотаріусу заяви про прийняття спадщини, однак не можуть оформити спадщину, оскільки при виготовленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки допущено помилки у присвоєнні кадастрових номерів, а саме виявлено дублювання кадастрових номерів, через що нотаріус відмовляє їм у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, перешкодою у оформленні спадщини є та обставина, що у довідці про склад сім"ї ОСОБА_5 зазначено, що на день його смерті в склад його сім"ї входила його донька, а їх сестра ОСОБА_4, оскільки була зареєстрована разом із батьком. Тому, ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 Однак, ці відомості не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_4 фактично не проживала по місцю реєстрації, а тому є такою, що не прийняла спадщину після смерті батька.

Тому, просять встановити факт, що відповідачка ОСОБА_4 постійно не проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Вказують, що фактично спадкоємцями ОСОБА_6 є лише вони двоє, тому між ними є домовленість про поділ спадкового майна наступним чином: у власність ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 3,19 га, яка згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130068 належала ОСОБА_6, а у власність ОСОБА_2 - земельна ділянка площею 2,34 га, яка згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 належала ОСОБА_5

Оскільки через дублювання кадастрових номерів нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину, тому просять визнати за ними право власності на земельні ділянки згідно вищезазначеної домовленості.

В судовому засіданні позивачі та їх представник - адвокат ОСОБА_3 підтримали заявлені позовні вимоги та просять позов задоволити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечила, однак при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, який є батьком для ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 У визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса звернувся його син ОСОБА_2 У цей же строк дружина померлого ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву, якою відмовилась від спадщини, що залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_5 На день своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_6, донькою ОСОБА_7 та її дітьми.

Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, свідоцтвом про народження ОСОБА_2, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 та свідоцтвом про її шлюб в якому вона змінила прізвище зі ОСОБА_2 на ОСОБА_1, свідоцтвом про народження ОСОБА_8, довідкою виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району №509 від 07 липня 2014 року про склад сім"ї ОСОБА_5 на день його смерті, матеріалами спадкової справи №932/2009, заведеної 21 жовтня 2009 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_2, який прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви, та донька ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті.

Позивачка ОСОБА_1 у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась й на час відкриття спадщини не була зареєстрована та не проживала разом із ним, а тому є такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

Не є спадкоємицею померлого ОСОБА_5 і його дружина ОСОБА_6, оскільки вона у встановленому законом порядку відмовилась від спадщини.

Посилання позивачів на те, що відповідачка ОСОБА_4 є такою, що не прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5, оскільки на день його смерті з ним постійно не проживала, а проживала в АДРЕСА_2 не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона тимчасово не проживає, а знаходиться.

У зв"язку з наведеним, слід брати до уваги положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні", який регулює відносини, пов"язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону, в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно зі ст.6 цього Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов"язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено відміткою у паспорті відповідно до п.5 ч.6 Положення про паспорт громадянина України, а також іншим документом згідно із абз. 8 ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до п.3.22. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Аналогічні положення містились і в п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, яка була чинною на час відкриття спадщини, згідно якої доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно паспортних даних ОСОБА_4 вбачається, що з 03 березня 1994 року по 23 березня 2011 року зареєстрованим місцем її проживання було с. Попівці Старокостянтинівського району. З 23 березня 2011 року місцем реєстрації ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_2 (а.с.65).

Згідно довідки виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району №509 від 07 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті батька ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала разом з ним по АДРЕСА_1 (а.с.19).

Досліджені судом письмові докази підтверджують, що місце реєстрації спадкоємиці ОСОБА_4 співпадає із останнім постійним місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5, тому ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину після його смерті.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_4 на день смерті батька ОСОБА_5 не проживала разом з ним, суд не приймає до уваги та вважає неналежними доказами, оскільки доказами факту постійного проживання разом із спадкодавцем є будь-які письмові докази, зокрема, в даному випадку, довідка виконавчого комітету Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району №509 від 07 липня 2014 року про склад сім"ї ОСОБА_5 на день його смерті, а також реєстраційний запис у паспорті ОСОБА_4

Крім того, чинним законодавством, зокрема статтею 256 ЦПК України, серед юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, не передбачено можливості встановлення судом факту постійного не проживання зі спадкодавцем на день його смерті.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, яка розташована в АДРЕСА_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року.

Відповідно до роз"ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

14 жовтня 2014 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо належної ОСОБА_5 земельної ділянки площею 2,34 га, посилаючись на те, що у Державному акті на право власності на цю земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року виявлено дублювання кадастрового номеру земельної ділянки.

Відповідно до п.4.20 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру.

За повідомленням управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі Хмельницької області №02-03-12/986 від 24 червня 2014 року (а.с.15) та №02-03-12/1064 від 07 липня 2014 року (а.с.18) ОСОБА_2 відмовлено у наданні витягу з Державного земельного кадастру на належну ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,34 га через дублювання кадастрового номера.

Оскільки власник вищезазначеної земельної ділянки помер, тому присвоїти новий кадастровий номер та отримати витяг з Державного земельного кадастру не вбачається можливим. В свою чергу без витягу з Державного земельного кадастру в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, що підтверджується постановою державного нотаріуса Заворотної Т.В. від 14 жовтня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.87).

Враховуючи, що право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2,34 га підтверджується оригіналом Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року, тому ця земельна ділянка увійшла до спадкової маси.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Виходячи із зазначених нормативних положень частки кожного із спадкоємців ОСОБА_5 є рівними, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають право кожен на 1/2 частину спадкового майна.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, що розташована в АДРЕСА_3, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року.

Що стосується іншої частини спірної земельної ділянки, то відповідачка ОСОБА_4 не зверталась до суду з відповідним позовом, а тому в силу ч.1 ст.11 ЦПК України у суду відсутні підстави для визнання за нею права власності на цю частину земельної ділянки.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка є матір"ю сторін. На день своєї смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які прийняли спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідних заяв. До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшла земельна ділянка площею 3,19 га, що розташована в АДРЕСА_3.

Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_6, свідоцтвом про народження ОСОБА_2, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 та свідоцтвом про її шлюб в якому вона змінила прізвище зі ОСОБА_2 на ОСОБА_1, довідкою виконкому Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району №508 від 07 липня 2014 року про склад сім"ї ОСОБА_6 на день її смерті, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130068 від 31 жовтня 2006 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24 червня 2014 року, матеріалами спадкової справи №467/2013, заведеної 12 липня 2013 року до майна померлої ОСОБА_6

Таким чином, спадкоємцями за законом першої черги, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому, виходячи з положень ч.1 ст.1267 ЦК України, кожен з них має право на 1/2 частину спадкового майна.

20 червня 2014 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо належної ОСОБА_6 земельної ділянки площею 3,19 га, посилаючись на те, що у Державному акті на право власності на цю земельну ділянку серії ЯГ №130068 від 31 жовтня 2006 року виявлено дублювання кадастрового номеру земельної ділянки.

Оскільки позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_6 земельну ділянку через дублювання кадастрового номера, тому суд вважає за можливе визнати за кожним із позивачів право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки.

При розподілі судових витрат суд враховує, що в задоволенні позовних вимог в частині встановлення юридичного факту позивачам відмовлено, а вина відповідачки у неможливості в позасудовому порядку оформити спадщину відсутня, тому судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, що розташована в АДРЕСА_3, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130069 від 31 жовтня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,19 га, що розташована в АДРЕСА_3, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130068 від 31 жовтня 2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,19 га, що розташована в АДРЕСА_3, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №130068 від 31 жовтня 2006 року.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: