АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6699/14 Номер провадження 22-ц/786/186/15Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.04.2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №4/20 від 22.04.2005 року, укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_4 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець), відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 об'єкти нерухомого майна, зокрема нежитлове приміщення торговельного комплексу, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 34,9 кв. м.

Проте, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.07.2012 року задоволено заяву Кременчуцької міської ради Полтавської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.04.2008 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі. Таким чином зазначав, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.04.2008 року скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.09.2013 року залишено без змін.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення торговельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 34,9 кв. м., та витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_2.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення торговельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 34,9 кв. м.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 належне ОСОБА_3 нежитлове приміщення торговельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 34,9 кв. м.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю.

Апелянт вважає рішення суду необ'єктивним, необґрунтованим та таким що винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 квітня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені в повному обсязі. Вказаним рішенням суду визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №4/20 від 22.04.2005 року, укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_4 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець), відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 об'єкти нерухомого майна, в тому числі нежитлове приміщення торговельного комплексу, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, площею 34,9 кв. м. (а.с. 6-8).

01.09.2011 року спірне нежитлове приміщення було відчужене ОСОБА_4 ОСОБА_5 (а.с. 76-57).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.07.2012 року задоволено заяву Кременчуцької міської ради Полтавської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.04.2008 року та зазначене рішення скасовано.

На підставі судового рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.05.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2013 року, власником спірного приміщення став ОСОБА_2

Далі судом встановлено, що рішенням того ж суду від 2 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.01.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Відкритого акціонерного товариства «Кременчукм'ясо» про визнання договорів дійсними та визнання права власності на нерухоме майно, в тому числі і спірне відмовлено.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відтак, приписами статті 388 ЦК України встановлено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, коли майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

При розгляді справи № 6-52цс14 Верховний Суд України 11 червня 2014 року зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Крім цього відповідно до даної постанови, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом на підставі ст. 388 ЦК України є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахувавши згаданий правовий висновок виходив із того, що оскільки спірне нежитлове приміщення - торговельного комплексу вибуло з володіння позивача, на підставі судового рішення у подальшому скасованого, тому воно підлягає поверненню останньому за правилами ст. 388 ЦК України шляхом витребування від добросовісного набувача.

Такий висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуля В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ Панченко О.О.