Номер провадження: 22-ц/785/1400/15
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

10.04.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12837,59 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.10.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак зобов'язання належним чином не виконав, тому вони вимушені звернутися до суду.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта Панфілова О.І. в цілому підтримала викладені доводи, але уточнила, що предметом стягнення є відсотки за користування коштами, які банк продовжував нараховувати після отримання судового наказу, вважаючи, що боржник користується коштами безпідставно, а також штрафу за невиконання зобов'язання. При цьому представник пояснила, що строк дії договору збільшувався, але не надала доказів на спростування того, що строк дії картки складає один рік, як зазначено в договорі, після роз'яснення судом про необхідність надання таких доказів, через що було оголошено перерву, в наступне судове засідання не з'явилася, направив письмове пояснення, в якому жодним чином зазначена обставина обумовлена не була.

ОСОБА_2 в жодне засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2, 25.10.2007 року було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

17.12.2008 року Котовським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" суми заборгованості за кредитним договором від 25.10.2007 року у розмірі 6374,36 грн.

09.06.2011 року ВДВС Котовського МРУБЮ Одеської області було закінчено виконавче провадження, оскільки боржник розрахувався згідно платіжних доручень (а.с.32). Квитанція від 07.06.2011 року №34 свідчить про переказ ОСОБА_2 7083,35 грн. на рахунок ВДВС Котовського МРУЮ (а.с.31).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обмежився посиланням на ст.ст.598,599 ЦК України, які передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням проведеного належним чином, і жодних висновків з приводу встановлених фактичних обставин і відповідних їм правовідносин не зробив, у порушення ст.ст.214,215 ЦПК України не зазначив мотивів, з яких суд вважав встановленим наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, взяв до уваги або відхилив докази, застосував зазначені в рішенні нормативно - правові акти.

Зокрема, позивачем заявлені вимоги на суму 12837,59 грн., за судовим наказом, на який послався суд, стягнуто 6374,36 грн., проте жодного логічного чи математичного обґрунтування очевидних розбіжностей в сумах судом не зроблено, так само як і не вирішено питання щодо пропущення строку позовної давності, при тому, що в матеріалах є заява про його застосування.

З матеріалів справи за №2-н/461/2008 про стягнення коштів за заявою ЗАТ КБ "ПриватБанк" з ОСОБА_2, витребуваної апеляційним судом, вбачається, що судовим наказом від 17.12.2008 року з боржника стягнуто 6374,36 грн., які за розрахунком банку складаються з боргу за тілом кредиту в розмірі 5767,48 грн. та 606,88 грн. борг за відсотками, що виникли за період з часу укладання договору і до 26.11.2008 року.

Крім того, розрахунок боргу свідчить про те, що з часу видачі наказу і до його фактичного виконання ОСОБА_4 було сплачено на користь позивача 1000 грн. на погашення відсотків 07.05.2010 року (а.с.7).

Фактично судовий наказ боржником був виконаний в червні 2011 року (а.с.32) шляхом перерахування коштів на рахунок ВДВС, під час виконання виконавчого провадження, про що свідчить відповідна квитанція та постанова про закінчення виконавчого провадження, а кошти на адресу банку надійшли 05.07.2012 року, про що свідчить розрахунок боргу, а також виписка за лицьовим розрахунком (а.с.52-53).

Оскільки між сторонами виникло зобов'язання із договору про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено надання кредитного ліміту протягом 360 днів, і строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки (а.с.8), то із закінченням строку, право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі, передбаченим договором, закінчується. Доказів продовження строку дії картки позивачем не надано.

Порівняння розрахунку боргу, первісно долученого до матеріалів справи (а.с.6-7), із наданим в апеляційному суді (а.с.107-108), а також випискою за лицьовим рахунком, свідчить про те, що банк нараховував відсотки за користування кредитом поза межами дії договору, що не відповідає вимогам закону, тому вимоги про це є необґрунтованими.

В зв'язку із невиконанням зобов'язання своєчасно позивач має право на стягнення відсотків в порядку ст.625 ЦК України, але за поясненнями представника банка в судовому засіданні, зазначені відсотки за природою є коштами за користування грошима за договором, який вони вважали продовженим.

З огляду на зазначене, вимоги банка про стягнення процентів за користування кредитом до 05.07.2012 року є безпідставними.

Щодо вимог про стягнення штрафів, то останній платіж на користь банку було здійснено ОСОБА_2 07.05.2010 року, а кошти за виконаним наказом в порядку його виконання виконавчою службою за поясненням банку та розрахунком боргу перераховані на його рахунок 05.07.2012 року (а.с.107-108).

Таким чином, з 05.07.2012 року банку було відомо про несвоєчасне виконання боржником погашення боргу, тому протягом одного року він мав право звернення із позовом до суду з огляду на вимоги про скорочений строк позовної давності за ст.258 ЦК України.

Банк звернувся до суду 10.04.2014 року (а.с.2-3), тобто із пропуском однорічного строку для вимог про стягнення штрафу, ОСОБА_2 до суду першої інстанції надав заяву про його застосування (а.с.30), тому у відповідності до вимог ст.ст.258,267 ЦК України вимоги банку щодо стягнення штрафу не можуть бути задоволені з огляду на пропуск строку давності.

Таким чином, висновок суду про відмову в задоволенні позову є вірним, але частково до нього суд першої інстанції прийшов шляхом невірного обґрунтування, тому рішення суду підлягає зміні на підставі п.3ч.1ст.309 ЦПК України в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2014 року змінити в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: