Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за

№ 999, учинений 18 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивував тим, що звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» із заявою про вчинення виконавчого напису є передчасним, оскільки його не повідомили про відступлення права вимоги за іпотечним договором та не повідомляли про добровільне погашення заборгованості.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від

18 липня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за № 999.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що письмова вимога, надіслана на адресу іпотекодавця (позичальника) про наявність порушення основного зобов'язання, у встановленому законом порядку вручена не була.

Факт надсилання повідомлення та повернення за закінченням терміну зберігання не може свідчити про належне повідомлення.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук