Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Сотніковій І. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Промислового об'єднання «Укпротез» про визнання таким, що не відповідає чинному законодавству формулювання причин звільнення, про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги та правової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до наказу № 112-к від 07.08.12 р. він перебував з Промисловим обєднанням «Укрпротез» в трудових відносинах, з 03.12.2012 року працював на посаді начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами. Позивач зазначив, що починаючи з серпня 2014 року відповідач почав порушувати строки виплати заробітної плати, встановлені законом, перестав виплачувати передбачені умовами трудового та колективного договору премії і доплати, а 11.09.14 р. - письмово попередив позивача про звільнення 17.11.14 р. з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією Промислового об'єднання «Укрпротез» відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 12.08.2014 року № 541 «Про ліквідацію ПО «Укрпротез» та відповідно до наказу ПО «Укрпротез» від 11.09.14 р. № 153 «Про ліквідацію ПО «Укрпротез» та попередження працівників». Також позивач зазначив, що він тричі звертався до відповідача з заявами з проханням скоротити йому термін попередження про звільнення, звільнити його із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП 17.09.14 р., виплативши всі належні йому суми в день його звільнення, вказаний в його заяві від 16.09.14 р., а також надати необхідні документи. Позивач вказав, що відповідач у визначений в заявах строк його прохання не задоволив. Позивач зазначив, що 23.09.14 р. він подав заяву про звільнення його 23.09.14 р. з посади начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. 06.10.14 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій, посилаючись на свою заяву від 23.09.14 р., просив виплатити йому всі належні суми на день його звільнення, в тому числі вихідну допомогу в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України, а також надати необхідні йому при звільненні документи. Позивач зазначив, що 06.10.14 р. наказом № 206-к його було звільнено з займаної посади по ст. 38 КЗпП - за власним бажанням без зазначення причини звільнення, на яку позивач посилався у своїй заяві від 23.09.14 р. Позивач вказав, що причиною його звільнення з роботи стало порушення відповідачем вимог законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, що передбачено як причина звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП. Також позивач вказав, що формулювання звільнення відповідачем є таким, що не відповідає чинному законодавству, порушує його права та інтереси, позбавляє його права на вихідну допомогу, визначеному законодавством про працю. Також позивач зазначив, що в порушення вимог закону, у день звільнення відповідач належний розрахунок з позивачем не провів, вихідної допомоги йому не нарахував і не виплатив, лише 10.10.14 р. перерахував на картковий рахунок в банку частину належних йому сум в розмірі 8981 грн. 38 коп. Позивач також вказав, що про нараховані суми, належні йому при звільнені, перед виплатою зазначених сум письмово його не повідомив, заяву позивача від 06.10.14 р., надіслану поштовим відправленням від 17.10.14 р. про надання інформації щодо належних позивачу сум та видачу документів, проігнорував. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду та просив визнати таким, що не відповідає чинному законодавству формулювання в наказі Промислового об'єднання «Укпротез» від 06.10.14 р. № 206-к в трудовій книжці про звільнення позивача з посади начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами за ст. 38 КЗпП України без зазначення причини звільнення, на яку позивач посилався в заяві, а саме: ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з невиконання працедавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору. Також позивач просив звільнити його з Промислового об'єднання «Укрпротез», зазначивши: «Звільнений за власним бажанням з посади начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням працедавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору», та внести до трудової книжки відповідний запис. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу в розмірі 14512 грн. 68 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 3916 грн. 12 коп. Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу - 500 грн.

До початку судового засідання позивач надав заяву, якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

З даних трудової книжки позивача вбачається, що останній був прийнятий на посаду завідувача сектору по взаємодії з сервісними центрами з випробувальним терміном два місяці наказом № 112-к від 07.08.2012 року (а.с.а.с. 6-7). 03.12.2012 року переведений на посаду начальника відділу та взаємодії з сервісними центрами відповідно до наказу № 198-к від 18.12.2012 року. 06.10.2014 року - звільнений з посади начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами, ст. 38 КЗпП, наказом № 206-к від 06.10.2014 року.

Згідно даних попередження від 11.09.14 р., ОСОБА_1 було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП 17.11.14 р. у зв'язку з ліквідацією ПО «Укрпротез» відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 12.08.2014 року № 541 «Про ліквідацію ПО «Укрпротез» та відповідно до наказу ПО «Укрпротез» від 11.09.14 р. № 153 «Про ліквідацію ПО «Укпротез» та попередження працівників» (а.с. 8).

16.09.14 р. позивач звернувся з заявою на ім'я члена комісії з ліквідації ПО «Укрпротез» ОСОБА_2, яку згідно штампу було отримано ПО «Укпротез» 16.09.14 р. за № 3712 (а.с. 9). У вказаній заяві позивач просив скоротити термін попередження і звільнити його з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України 17.09.2014 року.

17.09.14 р. позивач також звернувся з заявою на ім'я члена комісії з ліквідації ПО «Укрпротез» ОСОБА_2, яку згідно штампу було отримано ПО «Укпротез» 17.09.14 р. за № 3742 (а.с. 10). У вказаній заяві позивач просив виплатити всі належні йому суми в день звільнення, вказаний у його заяві від 16.09.14 р. вх.. № 3712, а також просив надати йому наступні документи: довідку про тарифну ставку (оклад) та розмір середнього заробітк; належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду та копію наказу про звільнення; розрахунок суми, яка має бути сплачена йому станом на 17.09.14 р. з урахуванням компенсації за невикористану частину відпустки та вихідної допомоги.

22.09.14 р. позивач звернувся з заявою до комісії з ліквідації ПО «Укрпротез», яку згідно штампу було отримано ПО «Укпротез» 22.09.14 р. за № 3812 (а.с. 11). В зазначеній заяві позивач вказав про звернення з заявами від 16.09.14 р. та від 17.09.14 р., а також просив повторно виплатити йому всі належні суми на день його звільнення, а також надати йому наступні документи: трудову книжку з відповідним записом про його звільнення 17.09.14 р. відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України; довідку про тарифну ставку (оклад) та розмір середнього заробітку; належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду та копію наказу про звільнення; розрахунок суми, яка має бути сплачена йому станом на 17.09.14 р. з урахуванням компенсації за невикористану частину відпустки та вихідної допомоги.

23.09.14 р. позивач направив поштою заяву на адресу комісії з ліквідації ПО «Укпротез», в якій зазначив, що у зв'язку з систематичним порушенням ПО «Укпротез» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, а саме систематичною невиплатою заробітної плати, а також порушенням процедури ліквідації підприємства, просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України 23.09.2014 року (а.с. 12). Також позивач просив виплатити йому всі належні суми в день звільнення, 23.09.2014 року, та надати наступні документи: трудову книжку з відповідним записом про його звільнення 23.09.14 р.; довідку про тарифну ставку (оклад) та розмір середнього заробітку; належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду та копію наказу про звільнення від 23.09.14 р.; розрахунок суми, яка має бути сплачена йому станом на 23.09.14 р. з урахуванням компенсації за невикористану частину відпустки та вихідної допомоги.

Про направлення вказаної заяви свідчить опис поштового відправлення з відміткою поштового відділення від 23.09.14 р. (а.с. 13), квитанція про сплату за цінний лист від 23.09.14 р. (а.с. 14), зворотне поштове повідомлення, відповідно до даних якого вказану заяву ПО «Укпротез» було отримано 02.10.14 р. (а.с. 15).

06.10.14 р. позивач звернувся з заявою до комісії з ліквідації ПО «Укрпротез», яку згідно штампу було отримано ПО «Укпротез» 06.10.14 р. за № 3874 (а.с. 16). В зазначеній заяві позивач вказав про звернення з заявою від 23.09.14 р., яку було направлено поштою, у зв'язку з відмовою комісії з ліквідації ПО «Укрпотез» прийняти заяву, а також через неможливість зареєструвати її в журналі реєстрації вхідної кореспонденції через те, що даний журнал був вилучений у секретаря представниками ліквідаційної комісії. Також позивач просив виплатити йому всі належні суми на день його звільнення, в тому числі вихідну допомогу в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України, а також надати наступні документи: трудову книжку з відповідним записом про звільнення відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України; довідку про тарифну ставку (оклад) та розмір середнього заробітку; належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду та копію наказу про звільнення відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України; розрахунок суми, яка має бути сплачена йому на день звільнення з урахуванням компенсації за невикористану частину відпустки та вихідної допомоги.

06.10.14 р. наказом за № 206-к ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника відділу по взаємодії з сервісними центрами 06.10.14 р. за власним бажання відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 18). Також в наказі зазначено про те, що відділу бухгалтерського обліку має нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 5 календарних днів невикористаної відпустки.

17.10.14 р. позивач направив на адресу ПО «Укрпротез» заяву, в якій зазначив про те, що починаючи з серпня 2014 року, в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України та умов Колективного договору, заробітна плата виплачувалась йому нерегулярно і не повному обсязі, в результаті чого у Об'єднання перед позивачем виникала заборгованість (а.с. 34). Також позивач зазначив, що у день звільнення в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, Об'єднання не проявлено з ним належних розрахунків. Також позивач просив видати йому протягом 10 днів з дня отримання Об'єднанням цієї заяви визначений перелік документів.

Про направлення вказаної заяви свідчить опис поштового відправлення з відміткою поштового відділення від 17.10.14 р. (а.с. 85), квитанція про сплату за цінний лист від 17.10.14 р. (а.с. 86), зворотне поштове повідомлення, відповідно до даних якого вказану заяву ПО «Укпротез» було отримано 22.10.14 р. (а.с. 87).

Згідно даних виписки по картковому рахунку позивача в АТ «Ощадбанк» за період з 01.07.14 р. по 17.10.2014 року(а.с.а.с. 71-74), 07.07.14 р. на рахунок позивача проведено зарахування зарплати за червень місяць в розмірі 3046,91 грн.; 01.08.14 р. - винагорода за підсумками року в розмірі 5515,35 грн.; 05.08.14 р. - премія за січень місяць в розмірі 2061,29 грн.; 08.08.14 р. - заробітна плата за липень ІІ пол. місяця в розмірі 1774,52 грн.; 02.09.14 р. - заробітна платна - 2967,02 грн.; 12.09.14 р. - зарплата в розмірі 1345 грн.; 10.10.14 р. - заробітна плата в розмірі 8981,38 грн.

Згідно даних довідки про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття, виданої ПО «Укрпротез» від 14.10.2014 року за № 3089/05 (а.с.а.с. 75-76), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 273 грн. 14 коп.

Також з матеріалів справи вбачається, що в ПО «Укрпротез» був укладений колективний договір на 2010-2012 роки, схвалений загальними зборами трудового колективу ПО «Укрпротез» від 24.06.10 р. та зареєстрований Управлінням праці та соціального захисту наслення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації за № 2394 від 14.12.10 р. (а.с.а.с. 19-70).

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, у випадку звільнення працівника з роботи за власним бажанням з поважної причини у трудовій книжці робиться запис з зазначенням цієї причини. Тобто у випадку звільнення особи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію роботодавець вказує цю причину звільнення у трудовій книжці працівника.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зазначив у наказі про звільнення, трудовій книжці позивача причину звільнення - за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи те, що позивачем надані докази на підтвердження порушення підприємством вимог чинного законодавства в сфері оплати праці, зокрема, це вбачається з даних карткового рахунку позивача, зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивач мав підстави для реалізації передбаченого ч. 3 ст. 38 КЗпП України права на розірвання трудового договору. Також судом враховується те, що позивачем заяву про звільнення було подано п'ять разів, проте відповідач звільнив позивача лише за останньою від 06.10.14 р.

Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

У зв'язку з наведеним, внесений до трудової книжки позивача запис про звільнення позивача за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, має бути змінений на запис про його звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Звільнення з підстав, передбачених ч.3 ст. 38 КЗпП України та внесення відповідного запису до трудової книжки надає позивачу право на отримання від відповідача вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, згідно якої при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем умов законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушенням вимог закону у день звільнення позивача належний розрахунок не провів, вихідної допомоги не нарахував та не виплатив. Крім того, про нараховані суми, належні позивачу при звільненні, перед виплатою зазначених сум письмово позивача не повідомив.

Суд проводить розрахунок середньої заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Визначаючи розмір середньої заробітної плати суд керується даними про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за 2 повні місяці, які передували звільненню. Відповідно до довідки про заробітну плату ОСОБА_1, в серпні 2014 року нараховано заробітну плату у розмірі 5914,61 грн., в вересні 2014 року - 3069,36 грн. Відповідач в позовній заяві вказав, що фактично за вказаний період ним було відпрацьовано 39 робочих днів (у серпні - 20 днів, у вересні - 22 дні) з 42 днів, оскільки з 18.09.14 р. по 22.09.14 р. він був звільнений від роботи на підставі листа непрацездатності. З урахуванням зазначеного, середньоденна заробітна плата складає 230,36 грн. (5914,61 + 3069,36):39, де 39 - кількість відпрацьованих робочих днів в серпні та вересні 2014 року. Отже, середній заробіток для обчислення вихідної допомоги і нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 4837,56 грн., виходячи з розрахунку (5914,61 + 3069,36) : 39 х 21, де 39 - кількість відпрацьованих робочих днів в серпні та вересні 2014 року, 21 - кількість робочих днів.

З урахуванням зазначеного, вихідна допомога, що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача складає 14512,68 грн. відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Позивач також просив стягнути з відповідача затримку повного розрахунку при звільненні за період з 06.10.14 р. по день подачі позову - за 17 робочих днів. Отже, до сплати на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні належить сума в розмірі 3916,12 грн., виходячи з розрахунку 230,36 грн. х 17, де 17 -кількість робочих днів.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.14 р. між ОСОБА_1 та Адвокатським об'єднанням Адвокатська фірма «Сергій Козьяков та Партнери» був укладений договір про надання правової допомоги (а.с.а.с. 77-80).

Відповідно до п. 3.2 договору, сторони погодили, що вартість послуг фірми наданих клієнту згідно п. 2.1.1 цього договору становить суму в розмірі 500 грн.

Згідно п. 2.1.1 договору, відповідно до цього договору фірма буде надавати клієнту такі послуги, як складання позовної заяви та пакету документів для подання до суду.

Згідно даних платіжного доручення № 184Т53299 від 21.10.14 р., ОСОБА_1 сплатив 500 грн. за правову допомогу (а.с. 83), що також підтверджується квитанцією від 21.10.14 р. (а.с. 82).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача правову допомогу в розмірі 500 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 38, 40, 44, 116, 117, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 208, 213-215, 218, 224-226 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з Промислового об'єднання «Укпротез» на користь:

- ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 3916 грн. 12 коп., вихідну допомогу в розмірі 14512 грн. 68 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., а всього стягнути 18928 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) гривень 80 (вісімдесят) копійок;

- держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька