Справа № 154/3262/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/266/15 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю :

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на обов'язкову частку у спадковому майні, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2014 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на обов'язкову частку у спадковому майні відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення її позову.

Дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із матеріалів справи убачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишилось спадкове майно (а.с. 6).

За життя ОСОБА_4 17 лютого 1988 року склала заповіт, яким розпорядилася своїм майном, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1, на користь дочки ОСОБА_2 (а.с.6).

Друга дочка спадкодавця - ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині.

Ухвалою Володимир - Волинського міського суду від 27 травня 2014 року, що набрала законної сили, була затверджена мирова угода у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині та виділ частки в натурі в житловому будинку та в господарських спорудах після смерті спадкодавця ОСОБА_4, за умовами якої ОСОБА_3 визнає за ОСОБА_2 право власності на весь житловий будинок з господарськими спорудами у м. Володимир-Волинському по АДРЕСА_1, який є спадковим майном та зобов'язується не чинити їй перешкоди при оформленні права власності на вказане майно (а.с. 51).

Із тексту написаної ОСОБА_3 розписки, яка наявна в матеріалах справи, убачається, що на виконання зазначеної мирової угоди остання одержала у ОСОБА_2 55 000,00грн. в рахунок компенсації за належну їй обов'язкову частку в спадковому майні (а.с.21).

Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22) відповідач ОСОБА_2 являється власником всього житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в м. Володимир-Волинському по АДРЕСА_1. Приватна власність зареєстрована в реєстрі за № 6319415 від 10 липня 2014 року.

Згідно статей 1225 ЦК України, 131 ЗК України та роз'ясненням, наданих в пункті 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 2 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в порядку спадкування набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, земельна ділянка, на якій вони розміщені, належала спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 20).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спадкоємця житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами - відповідача ОСОБА_2 перейшло право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок з надвірними будівлями та спорудами розміщений і яка необхідна для їх обслуговування, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_3 немає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і прийшов до правильного висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильність висновків суду, оскільки є власним тлумаченням позивачем норм чинного законодавства і обставин справи, які були предметом дослідження суду і суд їм дав правильну юридичну оцінку.

Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: