АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_5 є його колишньою невісткою, а ОСОБА_6 - сином. З 21.07.2007 р. вони перебували в шлюбі. Під час спільного проживання подружжя придбало автомобіль РУТА 20, який був переобладнаний ОСОБА_5 в послідуючому. Кошти для придбання та переобладнання автомобіля в сумі 20 000 грн., про що мається відповідна розписка від 17.10.2008 р., надавав ОСОБА_5, право власності на автомобіль оформили на ОСОБА_6 Вказаний автомобіль використовувався для пасажирських перевезень. Для придбання другого транспортного засобу РУТА 20 СПГ держномер НОМЕР_2 05.11.2008 року, який оформлений на ОСОБА_5, використано також кошти ОСОБА_5, окрім того він провів переобладнання автомобіля за свої кошти в сумі 9 800 грн. Окрім того ОСОБА_5 витратив власні кошти на обладнання автомобіля в сумі 445грн.,та 3418 грн. що підтверджується відповідними документами. Всього ОСОБА_5 витратив кошти на два автомобілі в сумі 43 758 грн. ОСОБА_5 просив стягнути з кожного з відповідачів кошти, а саме по 21 879 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів - відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4, а ОСОБА_5 - колишня невістка.

З 21.07.2007 р. по 01.12.2009 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі (а.с. 20, 72).

У шлюбі придбали автомобіль РУТА 20 (шасі НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4). Автомобіль зареєстрований на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 6).

05.11.2008 р. був придбаний автомобіль РУТА 20 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 (а.с. 6).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.2011 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання грошових коштів, сплачених по кредитному договору, особистими коштами, суд критично оцінив твердження позивача про те, що на перший внесок при придбанні ТЗ в сумі 19 726 грн. він позичив у батька, встановити час написання розписки неможливо, суд не включає можливості того, що розписка написана під час підготовки позову до суду (а.с.66).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23.08.2011 р., залишеною без змін рішення місцевого суду, встановлено, що позивач ОСОБА_6 не довів, що гроші, які він позичив у свого батька ОСОБА_5 17.10.2008 р., використав для погашення заборгованості за кредитним договором з ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.69).

Відмовляючи у задовленні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач не зміг назвати де і ким була надрукована боргова розписка, вона не містить строку та дати повернення коштів, не містить зобов»язання про повернення коштів, відповідач ОСОБА_5 про вказану розписку не було відомо і своєї згоди на отримання коштів у борг вона колишньому чоловіку не давала. Щодо витрат на переобладнання автомобіля, то вони не доведені у судовому засіданні, надані суду товарні чеки, акт виконаних робіт, акт здачі-прийому послуг не є доказами виконання зобов»язань з боку відповідачів, оскільки позивач якщо і надавав кошти або здійснював послуги, то це було надано для сім»ї сина і ніяких зобов»язань у подружжя ОСОБА_5 не виникало.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, встановлені судовим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.2011 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання грошових коштів, сплачених по кредитному договору, не підлягають доказуванню у даній справі.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктами 1-10 ч. 2 ст. 16 ЦК України України установлюються такі способи захисту цивільних прав та інтересів: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Щодо витрат на переобладнання та ремонт двох транспортних засобів, то позивач не навів правових підстав та не надав належних та допустимих доказів для стягнення цих витрат, а саме чи на підставі делікту, чи обов»язального права виникли спірні правовідносини між сторонами. Вбачається, що позивач не є власником транспортних засобів, якщо він і поніс витрати на переобладнання та ремонт двох транспортних засобів, то на свій розсуд.

Доводи позивача про те, що по даній справі на підставі наданих ним доказів було ухвалене заочне рішення про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки заочне рішення скасоване та ухвалене нове рішення на основі повного і всебічного з»ясування обставин справи з участю сторін, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, з дослідженням у судовому засіданні наданих доказів.

Доводи позивача щодо боргової розписки не заслуговують на увагу, оскільки обставини щодо цієї розписки встановлені іншим судовим рішенням, яке є чинним.

Доводи позивача про те, що він, як батько, намагався допомогти молодому подружжю та в даний час з урахуванням свого віку має намір повернути витрачені кошти, про що була домовленість з обома відповідачами, не заслуговують на увагу, оскільки домовленість, на яку вказує позивач, не підтвержена належними та допустими доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: