Справа № 234/3544/15-ц
Провадження № 2/234/2217/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

при секретарі Бабіч В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.04.2011 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким він передав, а ОСОБА_3 прийняла у борг гроші в сумі 7 960 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 01.04.2012 року. Відповідно до п.п. 1.2 вищезазначеного договору позики, згідно додаткової вимоги дана сума еквівалентна 1000 доларів США за курсом Національного банку України, на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора. На теперішній час відповідачка не повернула йому суму позики. Просить стягнути з відповідачки суму позики в розмірі 23 296,80 грн., що була визначена як еквівалент 1000 доларів США, згідно курсу НБУ від 18.03.2015 року - 2 329,68грн. за 100 доларів США, також проценти за час користування позикою з 02 квітня 2011року по 20 березня 2015 року у розмірі 2 682,05 грн., та три відсотка річних, з простроченої суми з 02 квітня 2012 року по 01 квітня 2015 року у розмірі 716,40 грн., а також судовий збір у сумі 267 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та послався на обставини яки викладені в позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно відповідачка позичала у позивача грошові кошти. Але позивач надав та відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 7960 грн., тому вважає , що поверненню підлягає саме ця сума. В іншій частині позову представник відповідача не заперечував.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так у судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 01.04.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 отримала у борг гроші в сумі 7 960 грн., які зобов'язалась повернути в строк по 01.04.2012 року.

Відповідно до договору позики від 01.04.2011року, позивач передав, а відповідачка прийняла та зобов'язалася повернути грошові кошти в розмірі 7960,00 грн., що еквівалентно станом на 01.04.2011 року 1000 доларів США. Відповідачка зобов'язалася повернути борг в повному обсязі в сумі 7960 грн. в строк до 01 квітня 2012 року, або за додатковою вимогою позикодавця в еквіваленті 1000 доларам США за курсом НБУ на день повернення боргу (а.с.10).

Факт отримання грошей у борг, а саме 7960 грн., окрім договору займу додатково підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 01.04.2011 року.(а.с.10,11)

У зв'язку з тим, що позичальник ОСОБА_3 борг в строк до 01.04.2012 року позикодавцю ОСОБА_1 не повернула, заборгованість за позикою складає 7960 грн.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ст.1047 ЦК України вищевказаний договір укладається в письмовій формі. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути суму позики в строк і в порядку, встановленому договором.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 обґрунтовано вимагає стягнення на його користь з відповідачки ОСОБА_3 суми неповернутого боргу, але з урахування вищенаведених вимог закону, суд вважає, що підлягає задоволенню вимоги про стягнення боргу саме в сумі 7960 грн., оскілки саме ця сума була передана позивачем та прийнята відповідачкою, що не оспорювалось під час судового засідання сторонами.

Згідно ст.625 ч.2, ст.1050 ч.1 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 вимагає стягнення на його користь 3% річних від простроченої суми за період з 02.04.2012 року по 01.04.2015 року в розмірі 716,40 грн.

Зазначені вимоги суд вважає обґрунтованими, а приведений розрахунок вірним, у зв'язку з чим з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути на підставі ст.625 ч.2, ст.1050 ч.1 ЦК України 3% річних від простроченої суми.

Вимагаючи сплати за договором позики процентів на рівні облікової ставки НБУ за період з 02.04.2011 р. по 20.03.2015 р. у розмірі 2 682,05 грн., позивач ОСОБА_1 послався на ст. 1048 ч.1 ЦК України, згідно якій позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зазначені вимоги суд вважає обґрунтованими, а приведений розрахунок вірним, у зв'язку з чим з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, слід стягнути проценти за час користування позики з 02.04.2011р. по 20.03.2015 р. у розмірі 2 682,05 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 267 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача на загальну суму 11358,45 грн.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., бо саме такий мінімальний розмір судового збору за подання заяв майнового характеру встановлений Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.8,14,15,215,223 ЦПК України, ст.ст.257,258,267,625,1046-1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму позики в розмірі 7960,00 грн., проценти за користування позикою за період з 02 квітня 2011 року по 20 березня 2015 року у розмірі 2682,05 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 716,40 грн., а всього 11358,45 грн. (одинадцять тисяч триста п'ятдесят вісім грн. 45 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення був виготовлений 15.06.2015 року.

Суддя Ю. В. Фоміна