Справа № 461/7375/12 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/1456/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника ЛКП «Снопківське» ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, Львівського комунального підприємства "Снопківське", третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Львівська міська рада про стягнення матеріальної чи моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог, на підставі ст.ст.15,16,23,1166,1167 ЦК України просив стягнути із ОСОБА_8 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок залиття його квартири відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи та 25 000 гривень моральної шкоди (а.с.1-3,106-111).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 6 398 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 12 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 1200 грн. витрат на проведення експертизи.

Рішення суду оскаржила представник відповідача - ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на те, що експертним висновком №038/13 судової будівельно -технічної експертизи встановити конкретну причину пошкоджень у квартирі ОСОБА_2 не надалось за можливим.

Пошкодження у житлових приміщеннях не носять прогресуючого характеру.

Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги акти ЛКП «Снопківське» від 10 січня 2012 року та 03 жовтня 2014 року, у яких нібито зафіксовані затоплення квартири позивача, відповідно 06 січня 2012 року та 03-04 червня 2014 року, як і не звернув уваги на те, що на протязі 2010-2011 року виникали затоплення у її квартирі, спричинені аварійністю перекриття даху будинку. Саме з цих підстав в якості співвідповідача було залучено ЛКП «Снопківське».

Суд безпідставно стягнув з ОСОБА_7 моральну шкоду, розмір якої значно перевищує матеріальну, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, а також представника ЛКП «Снопківське» ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року зміні в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Судом та матеріалами справи установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с.4).

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (а.с.174).

Позивач та відповідач у свій час отримали дозволи на перепланування та розширення своїх квартир за рахунок частини горища.

Зокрема, згідно розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №931 від 28 вересня 1999 року затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про технічну можливість розширення квартири ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок площі горища згідно з поданими проектними пропозиціями (а.с.14).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №491 від 05 травня 2000 року дано дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з надбудовою мансардного приміщення.

27 березня 2009 року інспекцією ДАБК у Львівській області дано дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію зазначеної квартири за рахунок частини горища (а.с.15).

Наказом №А-162 від 30 травня 2011 року департаменту містобудування Львівської міської ради дозволено ОСОБА_7. проводити розширення своєї квартири за рахунок площі горища та влаштування тераси. Остання 15 червня 2011 року зареєструвала в інспекції ДАБК у Львівській області декларацію про початок виконання будівельних робіт, однак будівництво проводила з порушенням ДБН із захопленням на 30 см. частини горища, приєднаного до квартири ОСОБА_2, в результаті чого їй (ОСОБА_7) було анульовано декларацію дозвіл на ведення будівельних робіт (а.с.177).

У той же час, ОСОБА_7 оскаржує в судах та інших установах рішення компетентних органів про дозвіл на реконструкцію квартири ОСОБА_2 за рахунок частини горища, а ОСОБА_2, відповідно, оскаржує такі ж рішення про дозвіл на реконструкцію квартири ОСОБА_7 за рахунок частини горища (а.с.8-10, 12-13). На грунті цього між сторонами склалися особисті неприязні стосунки, які існують з 1999 року.

Актом ЛКП «Снопківське» від 10.01.2012 року підтверджується, що в результаті обстеження квартири №6 де проживає сім'я ОСОБА_2 виявлено залиття в одній в одній із житлових кімнат, яка межує із квартирою №7, яка належить ОСОБА_7 Внаслідок проведення ОСОБА_7 будівельних робіт з розширення квартири №7 за рахунок горища, в ніч з 05 на 06 січня 2012 року випав дощ, що призвело до залиття житлової кімнати стін і стелі розміром 1,5 кв.м. (а.с.6).

Згідно резолютивної частини висновку судової будівельно-технічної експертизи №038/13 від 05.08.2013 року встановити конкретну причину пошкоджень, зазначених позивачем, неможливо. Основне замокання у приміщенні квартири №6 могло відбутися як від замокання зовнішньої стіни житлового будинку, так і від проведення будівельних робіт по влаштуванню перекриття і покрівлі над мансардним приміщенням квартири №7, зміщення міжквартирної стіни на горище в сторону житлових кімнат квартири №6 імовірно і спричинило сильне замокання в куті від зазначених вище робіт (а.с.42).

У той же час, в мотивувальній частині зазначеної експертизи зазначено, що замокання у кімнаті позивача могло мати місце:

від незадовільного стану водостічної труби з покрівлі, яка на день огляду замінена;

від незадовільного стану примикання покрівлі карнизу еркера (фото 2 таблиці №3);

незадовільного примикання водовідводу з підлоги тераси над еркером квартири №7 (фото14 таблиці №4);

покрівлі надбудови над квартирою №7 (фото 4 таблиці №2).

Для проведення відновлювального ремонту у квартирі позивача потрібно:

провести ремонт штукатурки стіни і виконати водоемульсійне перефарбування стін і стелі в приміщенні житлової кімнати літ.6 з розчищенням;

виконати водоемульсійне перефарбування стін в приміщенні мансардної житлової кімнати з розчищенням (а.с.40).

Допитана в суді першої інстанції експерт ОСОБА_13 пояснила, що причину залиття квартири позивача остаточно не можливо встановити, однак в результаті перенесення ОСОБА_7 стіни по затвердженому проекту у квартирі ОСОБА_2 утворилося затікання води в одній із житлових кімнат.

Актом ЛКП «Снопківське» від 03 жовтня 2014 року підтверджено, що у зв'язку із ремонтними роботами по влаштуванню мансардного поверху ОСОБА_7 була встановлена незаконна врізка у водостічну трубу з мансардного поверху. В результаті обстеження квартири ОСОБА_2 виявлено мокру пляму на стіні в одній із житлових кімнат в квартирі, яка межує із квартирою №7 де проживає ОСОБА_7 (а.с.250).

Системний аналіз зазначених доказів в їх сукупності дає підстави для висновку про те, що залиття квартири ОСОБА_2 дійсно мало місце з вини ОСОБА_7 і суд першої інстанції на підставі ст.15,16,1166 ЦК України обґрунтовано стягнув вартість збитків, яка згідно висновку експерта дорівнює вартості відновлювального ремонту в сумі 6398 гривень, і доводи апеляційної скарги в тій частині висновків суду не спростовують.

Що стосується стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 12 000 гривень моральної шкоди, то в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 30.03.1995 року із наступними змінами внесеними Постановою №5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні прав власності прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (п.4 Постанови).

Звертаючись з указаним позовом, ОСОБА_2 просив стягнути із ОСОБА_7 6398 гривень матеріальної та 25 000 гривень моральної шкоди за залиття його квартири, що мало місце 06 січня 2012 року (а.с.1-3). В обґрунтування розміру моральної шкоди посилався на те, що ОСОБА_7 скаржилася на нього з безпідставними позовами та скаргами в різні інстанції та мала намір зайняти частину горища всупереч волі інших мешканців будинку, в тому числі і його.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 30.03.1995 року із наступними змінами внесеними Постановою №5 від 25.05.2001 року, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності виваженості і справедливості.

Визначаючи моральну шкоду для позивача в сумі 12000 гривень за необхідність проведення відновлювального ремонту у його кімнаті під літ.6 (згідно експертного висновку №038/13 від 05.08.2013 року), суд належним чином не мотивував характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, які вимушені зміни відбулися у його життєвих і виробничих стосунках внаслідок залиття стіни та стелі розміром 1,5 кв.м у 2012 році, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Не врахував також суд і те, що відповідачем є вісімдесятирічна жінка (1936р.н.), яка на даний час згідно лікарської довідки знаходиться на тривалому лікуванні за кордоном (дані про діагноз не розголошується в силу вимог ст. 286 ЦК України).

Убачається, що суд погодився із доводами позивача про заподіяння йому моральної шкоди не так за залиття квартири, як за тривалий конфлікт (між ОСОБА_2 та ОСОБА_7) стосовно частини горища над їхніми квартирами, який не вирішений по даний час.

З урахуванням встановлених обставин справи, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 1000 гривень моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року зміні в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з 12 000 гривень до 1 000, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 12000 гривень

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 1000 (тисячу) гривень моральної шкоди, а в решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.