Справа № 509/5579/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення боргу, витрат від інфляції, трьох процентів річних та процентів від суми позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 22.07.2014 року між ним та відповідачем в простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу суму у розмірі 2700,00 гривень строком до 01.09.2014 року, а відповідач зобов"язався в установлений строк повернути борг.

У зв"язку з тим, що відповідач у встановлений строк борг не повернув, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму у розмірі 2700,00 гривень, а також 145,80 гривень втрат від інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 21,97 гривень, проценти від суми позики в розмірі 94,43 гривень.

В ході розгляду справи позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на його користь в якості заборгованості суму у розмірі 1700 гривень у зв"язку з частковим погашенням відповідачем боргу за основним зобов"язанням в сумі 1000,00 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

Згідно з положеннями ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які врна посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві туж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кільеість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 22.07.2014 року між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу суму у розмірі 2700,00 гривень строком до 01.09.2014 року, а відповідач зобов"язався в установлений строк повернути борг, що підтверджується копією зазначеної розписки від 22.07.2014 року.

У зв"язку з тим, що відповідач у встановлений строк борг не повернув у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2700,00 гривень, а також 145,80 гривень втрат від інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 21,97 гривень, проценти від суми позики в розмірі 94,43 гривень.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем було частково погашено борг за основним зобов"язанням в сумі 1000,00 гривень, що не оспорюється сторонами та в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до уточненої заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в якості заборгованості суму у розмірі 1700 гривень у зв"язку з частковим погашенням відповідачем боргу за основним зобов"язанням в сумі 1000,00 гривень, а також 145,80 гривень втрат від інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 21,97 гривень, проценти від суми позики в розмірі 94,43 гривень, проти чого відповідач не заперечував.

З урахуванням обставин справи та на підставі наявних в справі письмових доказів суд дійшов до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 509, 526, 530, 1046, 1047 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг у розмірі 1700 грн., втрати від інфляції у розмірі 145,80 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 21,97 грн., проценти від суми позики у розмірі 94,43 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 2205,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А.І. Бочаров.