УХВАЛА

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у період з 1974 року по 19 вересня 2008 року вона працювала у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») підземним машиністом і за час її роботи у товаристві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати провадилось із порушенням законодавства та строків їх виплати. З урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 1 333 грн 29 коп. та 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 листопада 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 1 333 грн 29 коп. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 500 грн на відшкодування моральної шкоди, завданою несвоєчасною виплатою заробітної плати. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Євраз Суха Балка», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов'язку роботодавця нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та завдану несвоєчасною виплатою заробітної плати моральну шкоду.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду. При цьому також зазначив, що спір щодо розміру нарахованої позивачці зарплати між сторонами відсутній, а застосування Закону України від 19 жовтня 2000 року "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" є правомірним.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що у період з 1974 року по 19 вересня 2008 року ОСОБА_3 працювала у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») підземним машиністом. У 2012 році позивачці виплатили заборгованість по заробітній платі за період відпустки з 1995 року по 2008 рік.

Статтею 34 Закону України "Про оплату праці" передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, якою затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - Положення).

Виходячи з аналізу зазначених нормативних актів та змісту п. 43 наведених вище Правил, в разі несвоєчасної виплати або несвоєчасного визначення сум відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, стягненню підлягає компенсація за втрату частини доходу у зв'язку із затримкою її виплати в порядку, передбаченому ст. 34 Закону України "Про оплату праці" і Положенням.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведено компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з указаним Порядком, у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи 1 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку встановлено, що компенсація працівника втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період.

Тобто, своєчасно не виплачені суми відшкодування шкоди за період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають компенсації на підставі наведеного Положення від 20 грудня 1997 року № 1427, а з 1 січня 2001 року - на підставі вказаного Порядку від 21 лютого 2001 року № 159.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ПАТ «Євраз Суха Балка» посилалось на те, що заробітна плата позивачеві за час відпусток виплачувалася у строки, передбачені законодавством та колективним договором. При цьому визнало існування того факту, що підприємством Порядок визначення середнього заробітку, передбаченого п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, не було дотримано. Спірні суми заробітної плати за час відпусток позивачці не були нараховані взагалі. Разом з тим, оскільки відсутня умова компенсації втрати частини доходів, а саме наявність нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому вважало, що не настає відповідальність за вищезазначеними нормами законодавства.

Згідно з п. 2 Положення компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи з січня 1998 року, якщо індекс інфляції цін на споживчі товари і тарифів послуг за цей період зріс більше як на один відсоток.

Отже, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої зарплати, а не при спорі щодо визначення розміру середнього заробітку за час відпустки.

Крім того, апеляційний суд не дав оцінки тому, чи може бути застосовано Закон України про "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", оскільки згідно зі ст. 3 цього Закону України сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; зокрема доводи відповідача про відсутність нарахованої позивачці, але не виплаченої заробітної плати, не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору.

Вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди залежать від вирішення основних вимог.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко