Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», ОСОБА_4, Акціонерного товариства «Рембудтрест» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 1 185 грн та моральну шкоду, яку оцінив у 250 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 4 жовтня 2002 року під час ремонтних робіт фасаду 10 корпусу Національного гірничого університету України він отримав невиліковну травму, після якої став інвалідом 2 групи.

Прокуратурою було порушено кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, але постановою суду до останнього було застосовано амністію й справу закрито.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, який працював головним інженером академії (нині університет) та був відповідальним за проведення будівельних робіт, зокрема, й по учбовому корпусу № 10, допустив порушення трудового законодавства та законодавства про охорону праці, просив позов задовольнити.

Справа розглядалась судом неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено. Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Рембудтрест» закрито.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

3 листопада 2014 року рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», ОСОБА_4, Акціонерного товариства «Рембудтрест» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 9 147 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2014 року в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 4 жовтня 2002 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 виконували будівельні роботи учбового корпусу № 10 Національної гірничої академії (нині Національний гірничий університет) по просп. К. Маркса, 19 у м. Дніпропетровську на висоті 15 м із застосуванням дерев'яної люльки кустарного виготовлення без засобів індивідуального захисту.

Відповідальним за проведення робіт, зокрема й по учбовому корпусу № 10, був головний інженер ОСОБА_4

При виконанні робіт зруйнувалась люлька, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 впали із зазначеної висоти, в результаті чого останній загинув, а позивач отримав травму, після якої став інвалідом 2 групи.

Прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська було порушено кримінальну справу за фактом смерті ОСОБА_5 та травмування позивача відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 272 КК України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року ОСОБА_4 звільнений від відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» і кримінальну справу закрито.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет»,

ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог. Крім того, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог до Акціонерного товариства «Рембудтрест», суд першої інстанції виходив із положень ч. 1

ст. 205 ЦПК України, оскільки товариство як юридична особа ліквідоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем доведено заявлені позовні вимоги, а тому в силу

ст. ст. 440, 440-1 ЦК УРСР в редакції 1963 року позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судами, що позивач виконував роботи в межах підрядного договору від січня 2002 року № 70, укладеного між Національною гірничою академією (нині Національний гірничий університет) та АТ «Рембудтрест», згідно з яким останній, як підрядник, зобов'язувався в строк з січня 2002 року до грудня 2002 року виконати будівельні роботи з будівництва учбово-дослідного корпусу Національної гірничої академії України, а університет - надати проектно-кошторисну документацію, прийняти від підрядника виконану роботу та здійснити її оплату.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 440 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Згідно із ст. 441 ЦК Української РСР організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до положень ст. 442 ЦК Української РСР шкода, заподіяна громадянинові незаконними діями державних і громадських організацій, а також службових осіб при виконанні ними службових обов'язків у галузі адміністративного управління, відшкодовується на загальних підставах (статті 440 і 441 цього Кодексу), якщо інше не передбачено законом. За шкоду, заподіяну такими діями організаціям, відповідальність настає в порядку, встановленому законом.

Так, конституційне право на працю, передбачене ст. 43 Конституції України, дозволяє заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з положенням норм ст. 21 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен одержати дозвіл на початок роботи та види робіт підприємства, діяльність якого пов'язана з виконанням робіт та експлуатацією об'єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Проте, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не встановив дійсних відносин сторін, не визначився із характером правовідносин, не надав належної оцінки матеріалам справи та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження до Акціонерного товариства «Рембудтрест» та відмовляючи в цій частині в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до вимог ст. ст. 205, 208 ЦПК України з цього питання суд постановляє ухвалу, однак вказане залишив поза увагою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Однак апеляційний суд при повторному розгляді справи на зазначені висновки і мотиви, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року, уваги не звернув.

Не перевірено чи складено акт про нещасний випадок на виробництві, не встановлено хто є правонаступником організації яка ліквідована, чи направлялись документи про нещасний випадок до фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Частиною 3 ст. 335 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам

ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік