У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, посилаючись на те, що 16 серпня 1999 року наказом районного управління освіти № 36 вона була призначена на посаду директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору і працювала до 01 липня 2008 року. Районний відділ освіти запропонував підписати контракт від 01 липня 2008 року з терміном дії до 01 вересня 2013 року. Після закінчення строку його дії контракт був переукладений на новий термін шляхом підписання додаткової угоди № 3 від 30 серпня 2013 року, якою термін дії контракту продовжено до 31 серпня 2014 року.

Позивач зазначала, що наказом начальника управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області № 537-к від 29 серпня 2014 року її було звільнено з 31 серпня 2014 року з посади директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Вважає своє звільнення з посади незаконним, оскільки вона працювала на підставі безстрокового трудового договору, крім того роботодавцем було порушено процедуру звільнення її з роботи, що передбачена трудовим законодавством і контрактом.

Просила суд визнати незаконним її звільнення з посади директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та скасувати наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 29 серпня 2014 року № 537-к, поновити її на посаді директора, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з роботи до моменту поновлення на посаді з розрахунку 121,69 грн за кожний календарний день, визнати незаконним укладення з нею контракту, як з директором Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів; визнати, що вона перебуває у трудових відносинах з управлінням освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на підставі безстрокового трудового договору.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_6 з посади директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та скасовано наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 29 серпня 2014 року № 537-к.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Стягнуто з управління освіти, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення з роботи до моменту поновлення на посаді з розрахунку 121,69 грн за кожний календарний день.

Визнано незаконним укладення контракту з ОСОБА_6, як з директором Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Визнано, що ОСОБА_6 перебуває у трудових відносинах з управлінням освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на підставі безстрокового трудового договору.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач уклав з позивачем строковий контракт протиправно, оскільки законодавством не встановлено жодних правових підстав для укладення контракту з керівником загальноосвітнього навчального закладу, а тому ОСОБА_6 неправомірно була переведена з безстрокового трудового договору на посаді директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на строковий, та всупереч вимогам закону з позивачем було укладено контракт на вказаній посаді.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» управління освіти має право призначати осіб на посаду директора загальноосвітнього навчального закладу за контрактом, у зв'язку з чим переведення на контрактну форму трудового договору, за посадою директора Давидівської ЗОШ 1-3 ступенів ОСОБА_6 відбулось у відповідності до вимог чинного трудового законодавства та її правомірно звільнено з посади по закінченню строку дії контракту.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 наказом управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 15 вересня 1999 року № 36к була переведена на посаду директора Давидівської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору.

01 липня 2008 року відділом освіти Сторожинецької райдержадміністрації підписано контракт з ОСОБА_6 терміном дії з 01 вересня 2008 року по 01 вересня 2013 року.

Після закінчення терміну дії зазначений вище контракт був переукладений на новий термін шляхом підписання додаткової угоди № 3 від 30 серпня 2013 року, якою термін дії контракту продовжено до 31 серпня 2014 року.

31 серпня 2014 року позивача було звільнено з посади директора наказом управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області № 537-к від 29 серпня 2014 року, у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною 3 статті 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Отже дана правова норма не містить імперативного припису щодо обов'язковості укладення з вказаними категоріями працівників саме контракту. Таким чином, укладення контракту не є обов'язковим. Разом з тим, наведена норма закону є загальною, і охоплює всі категорії педагогічних працівників, тому при вирішенні питання щодо правомірності укладення контракту з конкретними категоріями педагогічних працівників та керівників навчальних закладів слід керуватись спеціальним законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 20 Закону України «Про освіту», контракти укладаються лише з керівниками навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані Міністерству освіти чи іншим міністерствам і відомствам, і які призначаються на посаду відповідними міністерствами.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про освіту» керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Отже діюче законодавство не містить вимоги щодо укладення з такими керівниками навчальних закладів контракту, а в даному випадку ОСОБА_6 була директором Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, яка відноситься до комунальної власності.

Відповідно до умов п. 6.4 контракту, укладеного 01 липня 2008 року між позивачем та відповідачем, контракт припиняє свою дію з підстав встановлених чинним законодавством та умовами самого контракту - після закінчення строку дії контракту, при цьому сторони за взаємною згодою не пізніше ніж за два місяці до його закінчення мають визначити: контракт припиняється, продовжується або укладається на новий термін.

Суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що оскільки між позивачем та відповідачем був укладений письмовий трудовий договір, то про його розірвання повинно бути викладено у письмовій формі та повідомлено з дотриманням строків, передбачених контрактом, що не було зроблено відповідачем.

Крім того, пунктом 93 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778, керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» трудовий договір на визначений строк укладається лише в разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання або інтересів працівника.

Пунктом 7 вказаної постанови роз'яснено, що контракт є особливою формою трудового договору і укладається, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно із законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог є підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов правильного висновку, що відповідач уклав з позивачем контракт як строковий трудовий договір без жодних правових підстав, оскільки робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк. Також укладення строкового контракту з позивачем суттєво погіршило його правове становище, оскільки відповідно до трудового законодавства позивач повинен працювати за безстроковим трудовим договором. Крім того, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що з відповідача відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2014 року скасувати.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук