У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді: Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ» на рішення та бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Мишленика Сергія Вікторовичаза касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ» (далі - ТОВ «РЕСУРС-СВ») звернулось до суду з указаною скаргою, в якій просило визнати незаконною бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГУЮ у Волинській області) Мишленика С.В. щодо нездійснення перевірки законності виконавчого провадження № 39350185 та зобов'язати посадову особу здійснити таку перевірку, а також визнати незаконним та скасувати рішення начальника УДВС ГУЮ у Волинській області Мишленика С.В. від 3 жовтня 2013 року № 11021/03 та № 10619/03-19.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 14 вересня 2013 року ТОВ «РЕСУРС-СВ» подав начальнику Головного управління юстиції у Волинській області Оксенчуку І.В. заяву про здійснення перевірки законності виконавчого провадження № 39350185 на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2013 року № 161/5973/13-ц про стягнення заборгованості з ТОВ «РЕСУРС-СВ», ОСОБА_3 на користь ПП «Безпека-Центр», шляхом винесення відповідної постанови. Зазначав, що державний виконавець Трибух Ю.А., здійснюючи виконавче провадження, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», не надав боржнику можливості добровільно виконати виконавчий лист, у зв'язку з недотриманням строків для добровільного виконання рішення суду. Вказував, що начальником УДВС ГУЮ у Волинській області Мишлеником С.В. 3 жовтня 2013 року було надано відповідь, в якій роз'яснено право заявника на оскарження дій державного виконавця виключно до суду. На його думку, дії начальника не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року, відмовлено у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ».

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу передати на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив із того відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» право боржника на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця визначено виключно в судовому порядку, тоді як у даному випадку боржник звернувся до начальника УДВС ГУЮ у Волинській області.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Проте, погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою ЦПК України про апеляційне провадження.

Апеляційний суд розглядає справу з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі, і у відповідності до вимог ч. 1 ст. 305 ЦПК України відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Згідно з правилами ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

З матеріалів справи убачається, що на адресу ТОВ «РЕСУРС-СВ» були направлені судові повістки на судові засідання у суді апеляційної інстанції, призначені на 13 жовтня 2014 року та на 27 жовтня 2014 року.

Проте вказані повістки було повернуто на адресу апеляційного суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто заявник не отримав повістки.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу, не врахував, що судові виклики не були вручені представнику ТОВ «РЕСУРС-СВ» у строк, встановлений ч. 4 ст. 74 ЦПК України і були повернуті до суду у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання поштою, а не з підстав відсутності заявника за вказаною ним адресою та дійшов передчасного висновку про належне повідомлення заявника про судовий розгляд.

Невідкладення розгляду справи апеляційним судом за таких умов є порушенням п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 27 ЦПК України, згідно з якими особа має право: на захист своїх прав в суді, брати участь у судових засіданнях, надавати суду свої докази та доводити їх переконливість.

Таким чином, апеляційний суд, розглянувши справу за відсутності представника ТОВ «РЕСУРС-СВ», позбавив заявника права на судовий захист, не дослідив належним чином його доводи, які, на його думку, є підставою для перегляду ухвали суду першої інстанції, не перевірив, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС-СВ» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко