НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5355/14
№ 2/183/351/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участю: секретаря судового засідання Пошивайло І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки від суми несплачених аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (надалі - відповідач) неустойку від суми несплачених аліментів в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року відповідача зобов'язано до виплати аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Однак, відповідач ігноруючи рішення суду та вимоги Сімейного Кодексу України про обов'язок батьків утримувати та виховувати свою дитину, умисно, аліменти не сплачував, інших видів допомоги на утримання дитини не надавав, заборгованість з несплати аліментів становить 15482,15 грн. внаслідок чого вона, у відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення та заборгованості по невиплаченим аліментам.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання 12 січня 2015 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. В судовому засіданні 27 листопада 2014 року наполягав на сплаті аліментів, заперечуючи проти позову.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до Свідоцтва про народження серія, сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2009 року відповідача зобов'язано до виплати аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 липня 2009 року до повноліття дитини.

З урахуванням розрахунку суми заборгованості, вказаної в довідці № В8/14485 від 04 листопада 2014 року, наданої ВДВС Новомосковського МРУЮ, заборгованість відповідача перед позивачем по аліментах станом на 01 листопада 2014 року становить 15482,15 гривень та виникла з липня 2009 року.

Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд враховує, що саме з вини відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів на дитину, що підтверджено розрахунком, наданим ВДВС Новомосковського МРУЮ, а тому, відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на отримання неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки відповідачем не доведено той факт, що несплата аліментів була наслідком тяжкої хвороби, іншої незалежної від нього обставини, доказів того, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача, останній суду не надав.

При цьому, право, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням норм ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки платник аліментів отримав постанову суду про стягнення аліментів, тож був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти і свідомо ухилявся від їх сплати, не навівши суду доказів на підтвердження об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Перевіряючи розмір заборгованості, суд виходить з того, що прострочення аліментів станом на 01 листопада 2014 року складає термін 1948 днів, внаслідок чого виходячи з засад розумності та співмірності, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами матеріальний стан платника аліментів, вважає за необхідне з урахуванням положень ч.2 ст.196 СК України, зменшивши загальний розмір неустойки, який є значно більшим, ніж заявлено позивачем, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки від суми несплачених аліментівзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01 серпня 2009 року по 15 серпня 2014 року у розмірі 10000(десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О.Парфьонов