Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/143/15 Головуючий у 1-й інстанції: Булашев Р.Л.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука О.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом Приморської районної ради Запорізької області до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство "Приморська центральна районна лікарня", про виселення із гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приморської районної ради Запорізької області, Комунального підприємства "Приморська центральна районна лікарня" про визнання права користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Приморська районна рада Запорізької області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - КП "Приморська центральна районна лікарня", про виселення із гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позову Приморська районна рада Запорізької області зазначала, що на підставі рішення Запорізької обласної ради від 26.12.2013 року № 33 "Про надання згоди на передачу нерухомого майна" Приморській районній раді Запорізької області було передано малосімейний гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2. Свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно було видано Приморській районній раді Запорізької області 04 червня 2014 року.

На підставі рішення Приморської районної ради Запорізької області від 25 березня 2014 року № 20 зазначений малосімейний гуртожиток було передано на баланс із правом повного господарського відання КП "Приморська центральна районна лікарня" Приморської районної ради Запорізької області.

Балансоутримувачем гуртожитку була проведена інвентаризація квартир, перевірені підстави для проживання та перебування мешканців у цьому гуртожитку.

За результатами інвентаризації було встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації Обласної фізіотерапевтичної лікарні в 1996 році, правонаступником якої є КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради, на період роботи в санаторії ОСОБА_4 була надана жила площа, а саме, квартира АДРЕСА_2.

На підставі зазначеного рішення із працівником санаторію ОСОБА_4 без видачі спеціального ордеру було укладено договір найму жилого приміщення у малосімейному гуртожитку від 26.12.1996 року.

Згідно виписки з наказу від 12.12.2012 року № 191 ОСОБА_4 - головний бухгалтер КЗ Санаторій медичної реабілітації "Глорія" звільнена за ст. 38 КЗпП України з 14.12.2012 року. Але, відповідно до ст. 125 ЖК України ОСОБА_4 як особа, що пропрацювала на підприємстві більш ніж 10 років, мала право на проживання у гуртожитку.

Після звільнення ОСОБА_4 у квартирі гуртожитку разом із нею без реєстрації та відповідного дозволу на проживання адміністрації підприємства та профспілкового комітету залишився проживати син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач ОСОБА_3 продовжує мешкати в квартирі гуртожитку без відповідних правових підстав.

ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах з колишнім балансоутримувачем квартири у гуртожитку КЗ Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради, з теперішнім балансоутримувачем - КП "Приморська центральна районна лікарня" Приморської районної ради Запорізької області та власником житла - Приморською районною радою Запорізької області, не має жодних законних підстав для проживання у квартирі АДРЕСА_2

Балансоутримувачем житла на адресу, де мешкає відповідач ОСОБА_3, було направлено рекомендований лист з вимогою добровільного виселення зі вказаної квартири, яку ОСОБА_3 не виконав.

Посилаючись на зазначені обставини, Приморська районна рада Запорізької області просила суд виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до Приморської районної ради Запорізької області, КП "Приморська центральна районна лікарня" про визнання права користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначав, що в грудні 1996 року його матері - ОСОБА_4, яка за безстроковим трудовим договором з 23.04.1971р. працювала на посаді головного бухгалтера в Обласній фізіотерапевтичній лікарні м. Приморська (у подальшому - КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради) на підставі спільного рішення адміністрації Обласної фізіотерапевтичної лікарні м. Приморська та профспілкового комітету була надана АДРЕСА_2.

26 грудня 1996 року між КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" та ОСОБА_4 був укладений договір найму жилого приміщення за вказаною адресою.

На теперішній час власником спірної квартири є Приморська районна рада Запорізької області, а балансоутримувачем - КП "Приморська центральна районна лікарня".

ОСОБА_3 зазначає, що квартира його матері була виділена на загальних підставах, він вселився у спірну квартиру у вересні 1997 року як член сім'ї наймача, вів з матір'ю спільне господарство, вони мали спільний бюджет. У 2006 році він з матір'ю за спільні кошти зробили ремонт у квартирі.

14 грудня 2012 року ОСОБА_4 була звільнена за ст. 38 КЗпП України, а ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати померла.

Після її смерті ОСОБА_3 продовжує проживати у спірній квартирі, здійснює оплату за комунальні послуги.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_3 просив суд визнати за ним право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року позов Приморської районної ради Запорізької області задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з квартири в малосімейному гуртожитку АДРЕСА_4 без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Приморської районної ради Запорізької області відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 612 від 17.12.1997р. передано із спільної (комунальної) власності обласної ради до комунальної власності Приморської міської ради житловий будинок для малосімейних, який заселений на підставі ордерів, виданих міськвиконкомом, за адресою: АДРЕСА_2. Доведено до відома, що частина житлових приміщень вказаного житлового будинку для малосімейних, у тому числі і квартира № 42, закріплюється у вигляді гуртожитку за обласною фізіотерапевтичною лікарнею для поселення працівників цієї медичної установи (а.с. 81).

Рішенням виконкому Приморської міської ради народних депутатів № 242 від 19.12.1997р. вирішено відповідно до ст. 127 ЖК України зареєструвати житловий будинок по АДРЕСА_2 як гуртожиток для малосімейних, за виключенням квартир №№ 10-18, 70-78 (а.с. 80).

Отже, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, було розділено на дві частини, одна з яких складала квартири для малосімейних і вони були заселені громадянами на підставі ордерів, виданих міськвиконкомом, а інша частина складала гуртожиток (у тому числі і кв. № 42), право власності на які зберігала Запорізька обласна рада, балансоутримувачем була Обласна фізіотерапевтична лікарня, а з 2006р. - КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради.

Згідно рішення Запорізької обласної ради "Про надання згоди на передачу нерухомого майна" № 33 від 26.12.2013р. Приморській районній раді Запорізької області було передано малосімейний гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2, у тому числі і кв. № 42 (а.с. 3).

За актом приймання - передачі від 10.02.2014р. Приморська райрада прийняла вказані квартири, зокрема і № 42 (а.с. 4-5).

Рішенням № 20 від 25.03.2014р. Приморська районна рада Запорізької області включила малосімейний гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2, до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад, закріпивши його за КП "Приморська центральна районна лікарня" на праві повного господарського відання (зокрема і кв. № 42) (а.с. 8).

Свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно було видано Приморській районній раді Запорізької області 04 червня 2014 року, об'єкт нерухомого майна зазначено як малосімейний гуртожиток, що складається з визначеної кількості квартир, у тому числі і кв. № 42 (а.с. 6, 7).

Таким чином, квартира АДРЕСА_5 є малосімейним гуртожитком.

Відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 (а.с. 58), яка 23.04.1971р. була прийнята за безстроковим трудовим договором на посаду головного бухгалтера Обласної фізіотерапевтичної лікарні та звільнена з займаної посади з 14.12.2012р. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з хворобою. Обласна фізіотерапевтична лікарня переіменована у КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради у 2006р. (а.с. 59).

Ордер ОСОБА_4 на вселення до квартири АДРЕСА_3 не видавався, на той час проводилось вселення до квартир спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Обласної фізіотерапевтичної лікарні, зазначений документ відсутній в зв'язку з закінченням строку зберігання (а.с. 60).

ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю у вказаній квартирі з 1997р.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 67), після смерті матері ОСОБА_3 продовжує мешкати у квартирі, сплачує за утримання будинку та придомової території (а.с. 75).

Добровільно на вимогу балансоутримувача з квартири не виселився (а.с. 29).

Крім іншого, ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою - АДРЕСА_6, з 30.11.1996р. (а.с. 33, 56).

Згідно з ч. 5 ст. 9 ЖК Української РСРжитлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках і користування нею визначається главою 4 ЖК Української РСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, відповідно до яких приміщення гуртожитків є тимчасовим житлом, передбаченим для забезпечення проживання робітників, які не мають жилої площі, на період їх роботи на підприємстві.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Пунктом 17 Примірного положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що ОСОБА_3 не було надано доказів правомірності вселення до квартири АДРЕСА_3. Як його поселення у гуртожиток, так і проживання у квартирі не було обумовлено жодними законодавчо встановленими підставами, отже, у ОСОБА_3 не виникло право на постійне користування квартирою, передбачені законом підстави для проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі гуртожитку відсутні.

Вимагаючи визнання за ним права користування жилим приміщенням, ОСОБА_3 посилається на те, що спірна квартира була виділена його померлій матері на загальних підставах, а не як гуртожиток. На підтвердження цього посилається на наданий суду договір найма жилого приміщення між КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради та ОСОБА_4, датований 26.12.1996р. (а.с. 26).

Суд першої інстанції при ухваленні рішення правильно виходив із того, що цей договір не можна визнати належним доказом. Так, договір датовано 26.12.1996р., однак, в тексті договору зазначено сторони, зокрема, що наймачем є ОСОБА_4, та зазначено реквізити її паспорта, датовані 31.07.2003р. Крім того, другою стороною договору визначено КЗ "Санаторій медичної реабілітації "Глорія" Запорізької обласної ради та договір скріплено печаткою цієї ж установи, тоді як до 18.01.2006р. такої установи не існувало.

Виходячи з обставин, викладених вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 без законних підстав проживає у АДРЕСА_5, добровільно виселитися відмовляється, а тому вимоги Приморської районної рада Запорізької області про його виселення є обґрунтованими, а, відповідно, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими ОСОБА_3 обґрунтовував свої зустрічні позовні вимоги та заперечення проти позову Приморської районної ради Запорізької області, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: