АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3172/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
Доповідач: Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року представник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Україна» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 960,30 грн. та вирішити питання судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач не повідомила позивача про настання страхового випадку із забезпеченим транспортним засобом, а тому повинна відшкодувати завдані збитки в порядку регресу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що згідно до пояснень відповідача, він виїхав до свого хворого брата лише 24.08.2012 року, в той час як дорожньо-транспортна пригода сталася 22.08.2012 року, а отже відповідач мав можливість вчасно звернутися до апелянта протягом 3-х днів та не порушувати умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.06.2012 року № АВ/3165749.

Представник ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 та його представник проти скарги заперечували просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідач хоч і порушив вимоги Закону, але з об'єктивних причин не мав змоги виконати обов'язок щодо повідомлення позивача про подію ДТП.

Висновок суду відповідає обставинам справи та не суперечить закону.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Україна» та відповідачем 26.06.2012 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3165749, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Peugeot Partner», державний номер НОМЕР_1. Строк дії договору з 27.06.2012 року до 26.06.2013 року. Ліміт відповідальності 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

22.08.2012 року сталася ДТП за участю вказаного застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «BMW» д.н. НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_2

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW», згідно проведеного дослідження від 29.08.2012 року, складає 25 764,36 грн.

26.12.2012 року позивач здійснив страхове відшкодування у розмірі 20 960,30 грн. ОСОБА_2

04 лютого 2013 року на адресу відповідача було направлено лист претензію № 22 про відшкодування шкоди у досудовому порядку.

Проте, ОСОБА_1 у добровільному порядку кошти не повернув .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійсно порушив умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте таке порушення сталося з поважних причин, оскільки відповідач з 24.08.2012 року по 04.12.2012 року перебував в с. Пулино-Гута Червоноармійського району Житомирської області біля хворого брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.38.1.1(г) ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За п.33.1.4 ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Так з матеріалів справи убачається, що відповідач дійсно з 24.08.2012 року по 04.12.2012 року перебував в с. Пулино-Гута Червоноармійського району Житомирської області біля хворого брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому, вважаючи причини поважними, суд вірно зазначив, що відповідач фактично у спосіб, визначений законом, не мав змоги повідомити страхову компанію про настання страхової події.

Таким чином, рішення суду ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому підстав до його скасування колегія суддів не вбачає

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308,313,314,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: