Справа № 307/1820/15-ц
Провадження № 2/307/1157/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 держнотконтори про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_4 держнотконтори про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що її батьки ОСОБА_5, яка померла 09 липня 2013 року, та ОСОБА_6, який помер 27 серпня 2014 року на праві спільної сумісної власності володіли житловим будинком з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою с. Нересниця, вул.. І. Франка 181, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25 січня 2010 року. Земельна ділянка площею 0,19 га для будівництва та обслуговування житлового будинку належала батькові на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 079546. Будинок в якому проживали батьки та вона разом зі своєю сімєю був старенький, деревяний всього на дві житлові кімнати. А тому батько, починаючи з 2009 року розпочав на належній йому земельній ділянці будівництво іншого будинку більшого за розмірами, щоб в ньому могла проживати вся сімя. 17 жовтня 2013 року, згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації, будівництво будинку з вбудованим приміщенням магазину було завершено та введено в експлуатацію. Вони перейшли проживати у вказаний будинок. Старий будинок використовується як господарська будівля. Але так сталося, що незадовго до завершення будівництва померла мама, після її смерті захворів тато і через рік помер. Він так і не провів державної реєстрації права власності на новостворений будинок. Згідно заповітів від 21 березня 2011 року батьки заповідали все своє майно їй. Після смерті батька вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, так як залишилась проживати у спадковому будинку. Після спливу шестимісячного терміну після смерті батька вона звернулась до ОСОБА_4 держнотконтори то виявилось, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на збудований батьком будинок є неможливим так як, спадковий будинок не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. І в даному випадку вона вважає, що хоч батько і не встиг зареєструвати будинок в органах державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будинок входить до складу спадщини після смерті батька, так як був збудований на належній батькові земельній ділянці та введений в експлуатацію за його життя. Про належність будинку батькові свідчить і довідка ОСОБА_3 сільської ради № 193 від 14 травня 2015 року. Тому суд визнати за нею право власності на спадковий будинок, що знаходиться за адресою с. Нересниця вул.. І.Франка, 181.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержнотконтори в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що батько позивача ОСОБА_6 побудовав житловим будинком з вбудованим магазином загальною площею 244,10 м.кв., що знаходиться за адресою с. Нересниця вул. І.Франка ,181, Тячівського району, що стверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації затвердженою інспекцією ДАБК у Закарпатській області 17.10.2013 року № ЗК 18213290. Однак не провів державної реєстрації права власності на новостворений будинок.

ОСОБА_5, мати позивача, 09.07.2013 року померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 155922 від 11.07.2013 р.

ОСОБА_6, батько позивача, 27.08.2014 року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 178475 від 01.09.2014 року.

Згідно заповітів від 21 березня 2011 року все своє майно батьки заповіли своїй доньці ОСОБА_2

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 власником спадкового майна, а саме житлового будинку з вбудованим магазином загальною площею 244,10 м.кв., що знаходиться за адресою с. Нересниця вул. І.Франка ,181, Тячівського району.

Керуючись ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1216 ,1223Цивільного кодексу України, ст. 62 Сімейного Кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 власником спадкового майна, а саме житлового будинку з вбудованим магазином загальною площею 244,10 м.кв., що знаходиться за адресою с. Нересниця вул. І.Франка ,181, Тячівського району.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик