УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С. Євграфової Є.П.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звернення стягнення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звернення стягнення, посилаючись на те, що 11 квітня 2008 року між ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № mkmoga00000031, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 61 930 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 квітня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами був укладений договір іпотеки, згідно з яким відповідачі надали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 148,1 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 35, с. Сторожниця, Ужгородський район.

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_6 належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунку банку станом на 03 вересня 2013 року складала 88 409,64 доларів США, з яких: 71 361,68 доларів США - заборгованість за кредитом, 7282,35 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 478,51 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом, 5 047,32 доларів США - пеня, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 4 208,49 доларів США - штраф (процентна складова).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовив у задоволенні позову з підстав, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон).

З таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно з п. 1 Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 6-57цс15).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанцій, апеляційний суд на порушення ст. 315 ЦПК України не врахував, що Закон не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів, доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та помилково залишив рішення без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

Є.П. Євграфова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська