РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Державної казначейської служби України, 3-я особа Московський РВ ХМУ МВСУ в Харківській області про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась у суд з позовом до відповідачів Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Державної казначейської служби України, 3-я особа Московський РВ ХМУ МВСУ в Харківській області про зобов'язання Державне казначейство України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням у якості обвинуваченої та незаконним обранням запобіжного заходу- підписці про невиїзд, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, грошові кошти, посилаючись на ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона більше 5 років незаконно перебувала під слідством, що підтверджується постановою про закриття у відношенні неї кримінальної справи на підставі п.2 ст. 6, п.2 ст. 213 КПК України, та призвело до порушення її права та спричинило моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 3816726,02 грн.

Відповідачі - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Державної казначейської служби України , через уповноваженого представника у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначаючи, що позивачем не доведені позовні вимоги та розмір моральної шкоди.

3-я особа - Московський РВ ХМУ МВСУ в Харківській області, у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що в провадженні слідчого відділу Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходилася кримінальна справа №27040047, яка порушена прокуратурою Московського району м. Харкова відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 151 КК України.

24.06.2007 кримінальна справа №27040047 за обвинуваченням ОСОБА_3, в порядку ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) направлена до Московського районного суду м. Харкова та постановою суду від 27.08.2007 року кримінальна справа №2704047 закрита на підставі ст.11-1 КПК України (1960р.), ст.49 ч.1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно довідки Московського районного суду за підписом голови суду Малихіна О.Р. кримінальна справа №1-п-47/07 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 151 КК України була знищена за спливом строків зберігання у 2013 році.

24.06.2007 постановою слідчого матеріали з кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1 були виділені в окреме провадження та порушено кримінальну справу №27040047/Д-1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 151 КК України.

26.04.2005 року слідчим Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Мирним A.B. було пред'явлено обвинувачення за ч.1 ст. 151 КК України ОСОБА_1, що підтверджується постановою (а.с.20-21)

року постановою старшого слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області Савкіна О.С. закрита кримінальна справа №2704047/Д-1, порушену у відношенні ОСОБА_1, 09.03.1957р.н., за ч.1 ст. 151 КК України на підставі п.2 ст. 6, ч. 2 ст.213 КПК України (1960р.) - у зв'язку із недоведеністю участі обвинуваченої у скоєнні злочину, а запобіжний захід - підписка про невиїзд скасована.

За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Відповідно до п.1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (вказаний Закон застосовується судом в редакції на час перебування позивачки під досудовим слідством) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідноп.п.1,5 ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода.

За правилами п.2 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину .

Матеріали справи свідчать, що постановою старшого слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 28.12.2010р. кримінальна справа №2704047/Д-1 порушена у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 151 КК України закрита на підставі п.2 ст.6, ч.2 ст. 213 КПК України, у зв'язку з недоведеністю участі обвинуваченої у вчиненні злочину (а.с.52).

Хоча у самій постанові вказано, що справа закрита у зв'язку із недоведеністю участі обвинуваченої - ОСОБА_1 у вчинені злочину, у постанові також вказані підстави для закриття кримінальної справи п.2 ст. 6 КПК України, яка передбачає відсутність в діянні складу злочину.

Таким чином, позивачка набула права на відшкодування моральної шкоди на підставах Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» .

Згідно ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок

коштів державного бюджету.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, органами Державного казначейства здійснюються функції: операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, взятті бюджетних зобов'язань та проведенні дотримання учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства, бухгалтерського обліку та складання звітності при виконанні Державного бюджету.

У відповідності до п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування ) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування.

Згідно ч.3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Держаний бюджет на 2015р.» мінімальна заробітна плата з 01.01.2015р. складає 1218 гривень.

Таким чином, відшкодування має розраховуватися з врахуванням мінімальної заробітної плати за 2015 рік, яка становить 1218грн. та відшкодування моральної шкоди у такому випадку має бути не менш як 82824грн. ( 83433=68 місяців x1218грн.).

Між тим, враховуючи, що права позивачки були обмежені протягом 68 місяців, внаслідок незаконного її притягнення як обвинуваченої та застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд (сама підписка про невиїзд за даними СУ ГУМВС України в Харківській області знаходилась у кримінальній справі відносно ОСОБА_3, яка знищена), обрання якої підтверджується постановою про закриття кримінальної справи , внаслідок чого позивачка зазнала моральних страждань, зміни звичайного укладу життя, оскільки викликалась до слідчого для допиту, що спричиняло підвищене психологічне навантаження, обмеження вільно відлучатися із місця проживання, що передбачено ст. 33 КУ, отримання закордонного паспорту.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачці моральної( немайнової) шкоди, незаконними рішеннями та діями органу, що провадив досудове розслідування, а саме Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, однак при визначені її розміру суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених їй моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 100000 грн., відшкодування яких покладає на Державний бюджет.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212-215, ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Державне казначейство України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу, що провадив досудове розслідування, грошові кошти у сумі 100 000 грн.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.