РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Симоненко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» сплачене страхове відшкодування в сумі 5159,65 грн.

Позов обґрунтовує наступним.

03 листопада 2012 року в м. Запоріжжя по вул. Талаліхіна на перехресті з вул. Хакаська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох автомобілів: 1) «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1, яким керував відповідач; 2) «Хонда» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ, страховим актом №23630Р/08/2013 від 01.11.2013 року, розрахунком страхового відшкодування доданими до цієї позовної заяви.

На момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2011 №АВ/2359015, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1.

01.10.2013 року ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

12.11.2012 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт №1853 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

На підставі вище вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», відповідно до норм ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5159,65 грн., що підтверджено платіжним дорученням №6322 від 10.02.2014 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи, які надійшли ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому ОСОБА_2 збитки, у даному випадку є відповідач, відповідно до вимог ст.1188 ЦК України.

Відповідно до ст.33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 статті 33 Закону.

11.07.2014 року відповідачу був направлений лист №441ТАС з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив.

Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розглячу справи, надав суду заперечення наступного змісту. Вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом з наступних підстав. У позові зазначається: «01.10.2013 р. ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулась до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 12.11.2012р. суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 1853 з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вище вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 159 (п 'ять тисяч сто п 'ятсот дев 'ять) грн.. 65 коп....»

Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон №1961), із відповідними змінами та доповненнями. встановлено порядок відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати), а не підстави та порядок здійснення страхового відшкодування, звідси посилання позивача на вказану вище норму закону, є невірним та безпідставним.

Окрім того, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону № 1961, зокрема встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Проаналізувавши вказані норми закону, можна зробити висновок, що позивач, він же страховик, повинен був сплатити суму страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, тобто (в даному випадку) гр. ОСОБА_2, він же третя особа, а не його страховику, тобто ПрАТ «УАСК «АСКА» про що зазначається в позовній заяві, до речі, жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність у ПрАТ «УАСК «АСКА», до позову не додано. Позов обґрунтовано лише тим, що позивач сплатив якусь суму грошових коштів іншій страховій компанії, а тому він звертається до суду з вимогою стягнути цю суму з відповідача, оскільки він є його страхувальником.

Жодною законодавчою нормою не передбачено, що позивач повинен був сплачувати страхове відшкодування на підставі заяви про сплату страхового відшкодування страховику потерпілого, а тому даний факт, є предметом спору безпосередньо між двома вказаними страховими компаніями.

У заяві про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА» від 01.10.2013 року №3030-17/1, на підставі якої, позивач виплатив грошові кошти та якою він обґрунтовує свої позовні вимоги, немає жодної норми закону, яка б зобов'язувала (надавала право) позивача здійснювати виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА», норми закону, які вказані у заяві, надають право пред'являти вимоги безпосередньо і тільки до особи відповідальної за спричинення шкоди, тобто водія винного у скоєнні ДТП, а не його страховика.

Незважаючи на викладене, позивач прийняв рішення сплатити грошові кошти страховику постраждалого гр. ОСОБА_2

Окрім того, якщо позивач вважає, що він на законних підставах здійснив відшкодування страхових виплат ПрАТ «УАСК «АСКА», то належні та допустимі докази з цього приводу взагалі відсутні.

З позову та доданих до нього матеріалів не вбачається, на якій підставі ПрАТ «УАСК «АСКА» відшкодував своєму страхувальнику (ОСОБА_2.) спричинені відповідачем внаслідок ДТП збитки, тобто яким пунктом (розділом) страхового договору між ними це встановлено, та й взагалі чи існував такий страховий поліс. Не вбачається з матеріалів справи й підтвердження виплати ПрАТ «УАСК «АСКА» грошової суми у розмірі 5159,65 грн. на користь гр. ОСОБА_2 тощо...

Не можна зрозуміти з позовної заяви, чи була перевірена позивачем процедура дотримання вимог Закону №1961 гр. ОСОБА_2, стосовно надання ним до ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у встановлені строки (п. 33.1.4 Закону № 1961), заяви про страхове відшкодування (ст. 35 Закону № 1961) тощо.

Окрім того, викликає подив, чому страхова виплата ПрАТ «УАСК «АСКА» була здійснена своєму страхувальнику (судячи з заяви про виплату страхового відшкодування), аж 01.03.2013 року, це при тому, що ДТП сталося 03.11.2012 року (через чотири місяці).

Враховуючи те, що в позові відсутні будь які посилання на рішення про здійснення страхового відшкодування, що передбачено ст. 36 Закону №1961, будь яких перевірок законності вимог ПрАТ «УАСК «АСКА», здійснено не було, що безперечно є порушенням закону та його прав.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону №1961, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника .

Судячи з матеріалів, що були додані до позовної заяви, позивач виплатив страхове відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА», керуючись звичайними ксерокопіями, що були надані страховиком потерпілого ОСОБА_2, про це свідчить, зокрема супровідний лист на ім'я директора Запорізької РД АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 07.10.2013 року, в якому начальник Центрального управління служби врегулювання страхових випадків позивача, направляє вищевказану заяву ПрАТ «УАСК «АСКА» на виплату страхового відшкодування та просить терміново ввести справу до єдиної бази Врегулювання та відправлення на розгляд, адже як додаток до заяви про виплату страхового відшкодування, додані лише копії.

Той факт, що ПАТ «СГ «ТАС» мало у розпорядженні лише ксерокопії документів, може свідчити те, що позивач завірив, як оригінал надану ПрАТ «УАСК «АСКА» копію «заключения зкспертного автотовароведческого исследования №1853 по определению материального ущерба, причиненного владельцу КТС НОNDA CIVIC рег. № НОМЕР_3 в результате ДТП» від 12.11.2012 року, про що свідчить вже існуюче (відкопіруване) на ньому зображення штампа «з оригіналом згідно».

У позивача навіть відсутній оригінал документа, який визначає суму страхового відшкодування, яку він тепер намагається стягнути, що є неприпустимим.

Визначення матеріальної шкоди здійснювалося 05.11.2012 року, тобто через два дні після ДТП, що безперечно ставить під сумнів той факт, що всі пошкодження на автомобілі потерпілого ОСОБА_2 були спричинені ДТП з участю відповідача.

Будь яких викликів, запрошень чи повідомлень про взяття участі у проведенні досліджень пошкодження автомобіля потерпілого відповідач не отримував, що є порушенням його прав, не брав участі у вказаному дослідженні і позивач, як його страховик, при цьому ПАТ «СГ «ТАС» без будь яких заперечень, чи навіть питань до ПрАТ «УАСК «АСКА», сплатив виставлений рахунок, порушуючи таким чином приписи ст.3 Закону №1961.

Жодних листів від позивача відповідач не отримував, чий підпис стоїть на поштовому повідомленні йому не відомо, окрім того, лист на який посилається позивач підписаний директором ТОВ «А.С.А. ГРУП», із вказаною організацією він не укладав ніяких угод та жодного відношення до неї не має.

Враховуючи вищезазначене можна зробити висновок, що законом не передбачено посередників у виплаті страхового відшкодування (при настанні страхового випадку) потерпілому від страховика іншого учасника ДТП, у вигляді страховика потерпілого, а тому такі дії позивача є незаконними.

Таким чином, той факт, що позивач сплатив грошові кошти страховику потерпілого ОСОБА_2 за власною ініціативою, не розібравшись в ситуації, не дає йому підстави для звернення до суду із стягненням з відповідача вказаних грошових коштів, адже даний спір повинен розглядатися безпосередньо між страховиками.

Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а також не приведено жодної законодавчої норми, яка б дозволила звернутися до відповідача з позовом, а тому в задоволенні позовної заяви ПАТ «СГ «ТАС» необхідно відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, підтримала письмові заперечення відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.12.2011 року між сторонами укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу ВАЗ-21140 НОМЕР_1, що підтверджується копією полісу №АВ/2359015 від 29.12.2011 року.

03.11.2012 року о 18.45 годині відповідач в м. Запоріжжі по вул. Талаліхіна на перехресті з вул. Хакаська, керуючи автомобілем НОМЕР_4, не витримав безпечну дистанцію внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, чим порушив п.п.13.1 ПДР, що підтверджується копією постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 17.12.2012 року в справі про адміністративне правопорушення №3-1401/12, відомостями №9100811 про дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_5, який належить ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, довідкою ДАІ, страховим актом №23630Р/08/2013 від 01.11.2013 року. Матеріальний збиток ОСОБА_2 від дорожньо-транспортної пригоди становить 5852,69 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №1853 від 12.11.2012 року.

01.10.2013 року ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування застрахованого нею автомобіля Хонда НОМЕР_2, в сумі 5844,65 грн.

Згідно страхового акту №23630Р/08/2013 від 01.11.2013 року, позивачем проведений розрахунок страхового відшкодування, який склав 5159,65 грн. Зазначена сума була виплачена позивачем ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», що підтверджується платіжним дорученням №6322 від 10.02.2014 року.

11.07.2014 року відповідачу позивачем направлений лист №441ТАС з вимогою сплатити суму страхового відшкодування.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що особою, відповідальною за завдані потерпілому ОСОБА_2 матеріальні збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є відповідач.

Відповідно до п.33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що сторони не оспорюють.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 статті 33 Закону.

Відповідач не відшкодував заподіяну ним шкоду, тому згідно з положеннями ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», позивач отримав право вимоги на страхове відшкодування.

Заперечення представника відповідача про неправомірність відшкодування шкоди позивачем та незгоду з її розміром, суд до уваги не бере з наступних підстав.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, суд встановив, що до ПрАТ «УАСК «АСКА», як страховика транспортного засобу потерпілого ОСОБА_2, яке сплатило страхове відшкодування потерпілому, перейшло право зворотної вимоги до відповідача. А в зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована позивачем, то до ПрАТ «УАСК «АСКА» перейшло право зворотної вимоги до позивача у розмірі виплаченого відшкодування.

Визначення розміру відшкодування проведене у встановленому законом порядку та підтверджується належними та допустимими доказами.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену ним суму страхового відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» сплачене нею страхове відшкодування в сумі 5159,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: