Справа № 367/7110/14 Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/1742/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 47 19.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк», про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Відповідач ОСОБА_2 в грудні 2014 року подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль «RENAULT MASTER», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований на ім»я ОСОБА_1

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу про забезпечення позову скасувати.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову за своїм змістом відповідає ст. 151 ЦПК України і суд першої інстанції, розглядаючи її, не допустив порушень встановленого для цього ст. 153 ЦПК України порядку, що підтверджується матеріалами справи і відповідає суті самого інституту забезпечення позову, як гарантії забезпечення дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що автомобіль «RENAULT MASTER», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, є його особистою власністю, в зв»язку з чим на нього не може бути накладений арешт, колегією суддів відхиляються, оскільки в зустрічному позові ОСОБА_2 просить визнати цей автомобіль об»єктом права спільної сумісної власності сторін, встановивши факт її проживання з ОСОБА_1 однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки судом першої інстанції ухвалу про забезпечення позову від 12 січня 2015 року постановлено з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2015 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :