Справа № 487/8715/14-ц
Провадження № 2/487/186/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2015 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Сочивко І.О., позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 02.09.2014р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В заяві позивач вказав , що він є власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2002 року.

В зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка, , колишня дружина його сина, з якою у них брак розірвано.

Але на протязі 4 років вона у вказаній спірній квартирі не проживає без поважних причин, що підтверджується актом про її не проживання, складеним 21.08.2014р.

Посилаючись на положення ст.71, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до ухвали суду від 20.01.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено співвласників спірного житлового приміщення, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали,посилаючись на те, що в спірній квартирі вона не проживає з січня 2010р.з поважної причини,через не приязнені відносини із колишнім чоловіком ОСОБА_5 , іншого житла вона не має, але до спірного житла вселятись не бажає.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з*явився.

Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач та треті особи є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2014 року.

Відповідно до довідки, виданої ЖЕК№3 ЖКП "Бриз" в квартирі крім позивача та третіх осіб зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, з 04.02.2005 року.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано шлюбні відносини відповідно до рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.07.2013 року.

Як встановлено судом , в січні 2010 року відповідачка вибралась із спірної квартири, вивезла всі свої речі та меблі.

В судовому засіданні встановлено, що з січня 2010 року року до теперішнього часу відповідачка ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, наміру вселятись до квартири не має.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Права членів сім'ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного , суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідачки про те, що відповідачка тривалий час не може вселитися у спірну квартиру , суд до уваги не приймає , оскільки позову про її вселення до спірної квартири вона не подала, а ті докази , на які посилається відповідачка на обгрунтування доводів про не приязнені стосунки із колишнім чоловіком , у звязку із чим вона вибралась із спірної квратири в січні 2010 року ,не мають правового значення для вирішення справи, оскільки стосуються періоду 1999-2008 років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: ПАВЛОВА Ж.П