АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №212/5353/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1943/К/15 суддя Зімін М.В.
Категорія № 32 (І) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: представника позивача -ОСОБА_1 та представника відповідача - ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, в якому просив суд стягнути на його користь з ПАТ «ЦГЗК» 243600,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з працював на ПАТ «ЦГЗК» машиністом бурової установки 5 розряду на дільниці бурових та вибухових робіт № 7 з повним робочим днем в підземних умовах.

29 грудня 2014 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, про що 27.01.2015 було складено відповідний акт №8. За висновком МСЕК від 29.04.2015 року позивачу було вперше встановлено 80% стійкої втрати працездатності та другу групу інвалідності з причини трудового каліцтва з черговим переоглядом 01.05.2016 року.

У зв'язку із втратою працездатності йому заподіяна моральна шкода, а саме відчуття фізичного болю та страждань, часті звернення за медичною допомогою й неодноразові проходження курсів лікування в умовах стаціонару та амбулаторно, необхідність вживати медикаменти. Все це призвело до порушення звичного укладу життя ОСОБА_3 й це вимагає від нього додаткових зусиль по його організації, стан здоров'я його не відновлений.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто на користь позивача моральну шкоду з ПАТ «ЦГЗК» в розмірі 30000,00 грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЦГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставило питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, представник ПАТ «ЦГЗК» в обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про необхідність надання позивачем особисто пояснень в судовому засіданні щодо спричинення йому моральної шкоди. У зв'язку із чим вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення керувався припущеннями, а не посилався на докази, якими могли бути свідчення ОСОБА_3, допитаного в якості свідка.

Представник відповідача вважає посилання позивача щодо незабезпечення ПАТ «ЦГЗК» небезпечних умов праці для нього, є безпідставними, оскільки згідно акту про нещасний випадок встановлено, що причиною нещасного випадку є особиста необережність позивача. Зазначив, що зі сторони роботодавця не було вчинено жодних протиправних дій, а також штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, внаслідок яких трапився нещасний випадок із позивачем.

Вважає, що судом при винесенні рішення по справі було необґрунтовано визначено суму стягнення з відповідача у розмірі 30000,00 грн. на користь позивача, з огляду на об'єктивні обставини справи, підтверджені наданими доказами , які не було встановлено та досліджено належним чином при розгляді, невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в апеляційній скарзі посилався на висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в аналогічній справі, в якій позивачеві було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також, на думку представника ПАТ «ЦГЗК», моральна шкода, завдана позивачу, підлягає стягненню не з ПАТ «ЦГЗК», а з ОСОБА_4 - майстра гірничого підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе та ОСОБА_5 - начальника підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе, які актом про нещасний випадок віднесені до осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що розмір моральної шкоди визначений судом до стягнення не відповідає тим моральним стражданням, яких зазнає ОСОБА_3 Вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди та не врахував можливість відновлення стану, який мав ОСОБА_3 до нещасного випадку, те, що позивач має стійку втрату працездатності у зв'язку із чим його взято на облік ВВД ФССНВУ в м. Кривому розі та призначено щомісячне відшкодування втрати працездатності у вигляді щомісячної страхової виплати, тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працював з 30.06.2004 року по 30.04.2015 року на ПАТ «ЦГЗК» машиністом бурової установки на дільниці бурових та вибухових робіт № 7 з повним робочим днем у підземних умовах шахти ім. Орджонікідзе та був звільнений з підприємства у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.10-14).

29 грудня 2014 року під час виконання трудових обов'язків з ОСОБА_3 стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав закриту травму грудної клітини: забій грудної клітини; закритий перелом правої ключиці; закритий перелом обох кісток у середній третині правого передпліччя; забійну рану 4 пальця правої кисті.

За результатами розслідування вказаного нещасного випадку комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок з машиністом бурової установки шахти ім. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» ОСОБА_3 визнано таким, що пов'язано з виробництвом, складається акт за формою Н-1, що зазначено у п. 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 26.01.2015 року. (а.с.15-21).

В пункті 10 Акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, який складено на ПАТ «ЦГЗК», зазначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме: ОСОБА_3 - машиніст бурової установки, ОСОБА_4 - майстер гірничий підземної дільниці бурових та вибухових робіт, ОСОБА_5 - начальник підземної дільниці бурових та вибухових робіт. (а.с. 22-27).

Згідно копії Довідки огляду МСЕК від 25.04.2015 року серія 12 ААА №001259 позивачу встановлена втрата працездатності в розмірі 80 % у зв'язку з трудовим каліцтвом та встановлена друга група інвалідності з переоглядом 01.05.2016 року. (а.с.32-33).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з доведеності ним факту завдання йому моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_3 29 грудня 2014 року виробнича травма сталася з причин невиконання посадовими особами ПАТ «ЦГЗК», у тому числі й самим потерпілим, вимог трудового законодавства та законодавства про охорону праці, про що вказано в п. 10 Акту № 8 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27 січня 2004 року по справі № 1-рп/2004, зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Отже, на думку колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди спростовуються викладеним, до того ж, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним нещасним випадком, пов'язаним із виробництвом встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» про те, що суд не заслухавши пояснень позивача, розглянув справу у його відсутності не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом сторони, а не обов`язком.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що причиною нещасного випадку є особиста необережність позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно акту про нещасний випадок, окрім позивача винними особами визнано, ОСОБА_4 - майстра гірничого підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе та ОСОБА_5 - начальника підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе. При цьому, судом при визначенні розміру моральної шкоди враховано вину ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності компенсування моральної шкоди ОСОБА_3 за рахунок ОСОБА_4 - майстра гірничого підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе та ОСОБА_5 - начальника підземної дільниці бурових та вибухових робіт № 7 шахти ім. Орджонікідзе, оскільки їх дії чи бездіяльність призвели до нещасного випадку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у відповідності ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а факт перебування зазначених осіб в трудових відносинах з відповідачем випливає із самого акту про нещасний випадок, де зазначено займані ними посади та запропоновано вжити до них засоби дисциплінарної відповідальності..

Посилання апеляційної скарги відповідача на висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в аналогічній справі, де позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог, не приймаються до уваги колегією суду оскільки згідно ст. 360-7 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах лише Верховного Суду України є обов'язковими до врахування іншими судами загальної юрисдикції. При цьому в процесуальному законодавстві відсутні посилання на обов'язковість висновків Вищого спеціалізованого суду України.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про невідповідність визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди до стягнення на користь позивача колегія суддів не приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд обґрунтовано враховував конкретні обставини справи, зокрема наявність у ОСОБА_3 втрати працездатності в розмірі 80% з черговим переоглядом у травні 2016 року та встановлення другої групи інвалідності, наявність його вини у нещасному випадку, глибину фізичних та моральних страждань позивача, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «ЦГЗК», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 30000,00 грн.

Інші доводи апеляційних скарг колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться переоцінки рішення суду по оцінці доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: