Справа № 401/5260/14-ц Провадження № 2/401/164/15 18.03.2015
18 березня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Баранець А.М.
за участю: секретаря Завяловій Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що перебувала в шлюбі з відповідачем від якого мають доньку ОСОБА_3, 02 серпня 2002 року, яка після розлучення проживає разом з нею. Відповідач не в повному обсязі виконує рішення суду від 01 листопада 2011 року про стягнення з нього на її користь аліментів в зв'язку з чим виникла заборгованість по щомісячним платежам, тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6144,82 грн. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами які повернулися на адресу суду «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Статтею 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення.
За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.
Оскільки згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.
В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму».
Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,(а.с.7) яка після їх розлучення проживає з позивачкою ОСОБА_1 (а.с.10).
На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 01.11.2011 року, на підставі якого відповідач ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на користь позивача ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу).
Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) позивача в сумі 6144 грн.82 коп.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статті 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають статті 58 ,59 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.
Всупереч зазначеним нормам, відповідачем не доведено відсутності його вини у простроченні сплати аліментів.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача.
Керуючись статтями 180, 196 Сімейного кодексу України, статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 58, 59,60, 61 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Світловодським МРВ 11.04.2007 року , на користь ОСОБА_1, 6144,82 грн., неустойки (пені ) за прострочення сплати аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області протягом 10 - ти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Суддя Світловодського
міськрайонного суду А.М.Баранець