Провадження № 2/638/846/15
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді -Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дзержинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
11 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2, Дзержинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
В зазначеній квартирі, окрім неї, з 26 березня 1993 року зареєстрована її донька - ОСОБА_2 (Відповідач 1). В 2012 році її донька ОСОБА_2 отримала громадянство Сполучених Штатів Америки. А 19 червня 2014 р. Відповідач 1 видала довіреність, якою уповноважувала свою матір зняти її з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1.
Позивачка намагалась на підставі довіреності вчинити дії щодо зняття з місця реєстрації її доньки. Але в Дзержинському РВ ГУДМС України в Харківській області (Відповідач 2) заявляють, що довіреність видана Відповідачем 1 на ім'я Позивача не є підставою для зняття її доньки з місця реєстрації. А тому змушена звернутись з відповідним позовом до суду..
Позивач, в судове засідання не з'явилася, через представника надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі та ухвалити заочне рішення.
Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, клопотання про перенесення розгляду справи або про розгляд справи без його участі від відповідача не надходило.
Від представника Дзержинського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області судом отримано заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутністю, при розгляді справи покладаються на розгляд суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також статтею 224 цього Кодексу передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В зазначеній квартирі, окрім неї, з 26 березня 1993 року зареєстрована її донька - ОСОБА_2 (Відповідач 1). В 2012 році її донька ОСОБА_2 отримала громадянство Сполучених Штатів Америки. А 19 червня 2014 р. Відповідач 1 видала довіреність, якою уповноважувала свою матір зняти її з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1.
Позивачка намагалась на підставі довіреності вчинити дії щодо зняття з місця реєстрації її доньки. Але в Дзержинському РВ ГУДМС України в Харківській області (Відповідач 2) заявляють, що довіреність видана Відповідачем 1 на ім'я Позивача не є підставою для зняття її доньки з місця реєстрації.
В той же час комунальні платежі нараховуються згідно всіх зареєстрованих осіб в даній квартирі. Оскільки відповідач не сплачує вказані комунальні платежі, позивач повинен платити за все самостійно. Також в спірній квартирі відсутні речі відповідача, кореспонденції він не отримує.
Через те, що відповідач продовжує бути зареєстрованим в спірній квартирі, позивачка вимушена нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг.
Згідно із ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 71 Житлового кодексу України, передбачено виключний перелік поважних причин відсутності наймача або членів його сім'ї, які є підставою для збереження жилого приміщення за останніми протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач без поважних причин не проживає за адресою свого місця реєстрації більше року, ніякої домовленості з підстав його відсутності між сторонами не досягнуто, комунальні платежі відповідач не сплачує, участі в підтриманні квартири в належному стані не приймає.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів в тому числі, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним та регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Зазначеної позиції дотримується й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що відображено в узагальнені судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року за №24-150/0/4-13.
Отже, на день подання позовної заяви, відсутність відповідача за адресою місця реєстрації без поважних причин, складає більше року. У зв'язку з чим, порушується право позивачів вільно користуватись, розпоряджатись квартирою.
Оскільки, відповідач більше року не мешкає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі у підтриманні квартири в належному стані, у квартирі відсутні його речі, при цьому відсутні поважні причини відсутності відповідача у квартирі, передбачені чинним цивільним законодавством, то відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.405 Цивільного кодексу України, він є таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, а тому усунення перешкод власнику у користуванні квартирою має відбутися шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку в цій квартирі.
Таким чином, на підставі наведеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дзержинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку Сполучених Штатів Америки, такою, що втратила право користування житловими приміщеннями АДРЕСА_1
Зобов'язати Дзержинський РВ ГУДМС України в Харківській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку Сполучених штатів Америки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя