Києво-Святошинський районний суд Київської області
провадження 2/369/1353/15
18.03.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Сохань Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, -
У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 29 липня 2014 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_2. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». У встановленому законом порядку він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування та отримав відшкодування в межах полісу в розмірі 2125,67грн. Разом з тим, розмір шкоди становить 3518,30 грн. Розмір страхового відшкодування був зменшений на встановлену полісом франшизу в розмірі 1000 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду. Вказав, що через неправомірні дії відповідача він поніс додаткові витрати по оплаті за послуги експерта в розмірі 550 грн., та йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 3000 грн.
Просив суд стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 1000 грн., на відшкодування за оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 550 грн.; в якості відшкодування моральної шкоди - 3000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За даних обставин та за відсутністю заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наведених нижче підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
При розгляді справи судом встановлено, що 29 липня 2014 року о 13 год. 20 хв. в с.П.П. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області по вул. велика Кільцева, 2 - ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Volvo FH12, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки Flor, державний номерний знак НОМЕР_2, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та допустив зіткнення з автомобілем марки ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3б, 13.1 ПДР.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню.
Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч. 4 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Відповідно до ч.ч. 2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3, є ОСОБА_1
Між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений договір № АІ/3431213 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Volvo FH12, державний номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки Flor, державний номерний знак НОМЕР_2.
ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого, франшиза - 1000 грн.
За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин, оскільки вартість матеріального збитку власнику автомобіля ГАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3, складає 3 518,30 грн., своє зобов'язання за договором ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виконала, тому до стягнення з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди підлягає франшиза в розмірі 1000грн.
Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Також позивачу спричинені й моральні страждання, а саме внаслідок ДТП автомобіль позивача був значно пошкоджений, користування ним є неможливим, що призвело до негативних змін упорядкованого життєвого ритму позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, особу позивача, та наслідки. Тому до стягненню з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 1 000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати за проведення дослідження. Враховуючи засади розумності та справедливості, частку задоволених вимог до стягненню з відповідача підлягають витрати по оплаті судового збору - 243,60 грн. В частині стягнення витрат за проведення дослідження слід відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів понесених витрат.
Керуючись Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України „Про страхування", ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Українське охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, франшизу в розмірі 1000 грн. (одна тисяча грн.), на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. (одна тисяча грн.) та судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.). Всього стягнути 2 243,60 грн. (дві тисячі двісті сорок три грн. 60 коп.).
У решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич