Головуючий у 1-й інстанції Турченко О.В.
Суддя-доповідач Сорока Г.П. Категорія 39
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сорока Г.П.,

суддів - Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.,

при секретарі - Орловій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2014року,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі Донецької області, яке складається з житлового будинку літ.В-1 з прибудовою літ.в-1, нежитловою прибудовою літ.В1-1, погребом літ.В/п, житловою площею 37,1кв.м, загальною площею 65,6кв.м., гаража літ.Ж-1, вбиральні літ.М-1, огорожі літ.№2,3, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10.11.1954 року ОСОБА_4 на підставі домашньої угоди придбала у ОСОБА_5 землянку, яка складалася з двох кімнат, коридору з прилеглою до неї садибою та дворовими прибудовами, розташовану в м. Маріуполь по АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, проте всі умови угоди сторонами повністю виконані. У 1957 році ОСОБА_4 здійснила поточні та капітальні ремонтні роботи по укріпленню будівельних конструкцій та покращенню технічних характеристик жилого будинку та господарських споруд, у 1967 році побудувала гараж, а у 1985 році - вбиральню. За даними КП «Маріупольське БТІ» та результатами технічної інвентаризації, проведеної в червні 2012 року, спірне домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4 як самочинно збудоване нерухоме майно. Інвентаризаційна вартість об'єкта нерухомості складає 60232грн. Згідно технічного паспорту домоволодіння складається з житлового будинку літ.В-1 з прибудовою літ.в-1, нежитловою прибудовою літ.В1-1, погребом літ.В/п, житловою площею 37,1кв.м, загальною площею 65,6кв.м., гаража літ.Ж-1, вбиральні літ.М-1, огорожі літ.№2,3. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилася спадщина у вигляді даного домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі Донецької області, крім нього інших спадкоємців немає, оскільки один із спадкоємців за заповітом від 31.01.1995 року №9/579, складеним ОСОБА_4, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, другий спадкоємець за заповітом і за законом (після смерті ОСОБА_3.) ОСОБА_6 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача і заяву про відмову від прийняття спадщини за законом також на його користь. Нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами. У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформила документально своє право власності на спірний житловий будинок, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказане домоволодіння.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Маріуполі Донецької області, яке складається з житлового будинку літ.В-1 з прибудовою літ.в-1, нежитловою прибудовою літ.В1-1, погребом літ.В/п, житловою площею 37,1 кв.м, загальною площею 65,6 кв.м, гаража літ. Ж-1, вбиральні літ.М-1, огорожі літ.№ 2,3), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Маріупольська міська рада в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Маріупольської міської ради Карацюба В.Л., який доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, заперечення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, який просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інтанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за даними КП «Маріупольське БТІ» і результами технічної інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_1 м.Маріуполі зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_4 як самочинно збудоване нерухоме майно, на її ім'я був оформлений технічний паспорт на домоволодіння. Враховуючи те, що спадкодавець відповідно до чинного на час смерті законодавства при пред'явленні технічного паспорта на домоволодіння мала право на отримання правовстановлюючого документу на це домоволодіння, як збудованого до 05.08.1992 року, без надання документів, які підтверджують право виникнення, перехід і припинення права власності на такий об'єкт та проектно-дозвільних документів на проведення будівельних робіт, а також те, що земельна ділянка, на якій розташоване спірне домоволодіння, на підставі договору оренди земельної ділянки від 28.11.2013 року Маріупольською міською радою передана у користування позивачу для експлуатації та обслуговування спірного домоволодіння, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання права власності на дане домоволодіння за позивачем, який спадщину прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але постановою від 02.10.2014 року відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документа на об'єкт нерухомості.

З висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий запис № 1927). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Маріуполі Донецької області.

За нотаріально посвідченим заповітом № 9/579 від 31.01.1995 року ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, зокрема вищевказане домоволодіння, заповідала позивачеві у справі, а також ОСОБА_3 і ОСОБА_6.

Відповідно до копії спадкової справи №170/2012 позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, подавши відповідну заяву до Першої маріупольської державної нотаріальної контори 06.03.2012 року. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_6 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача ОСОБА_2 і заяву про відмову від прийняття спадщини за законом за правом представлення після смерті матері ОСОБА_9, яка була рідною сестрою спадкодавця та померла до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 року, також на користь позивача.

Судом також встановлено, що 10.11.1954 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 придбала землянку, що складалася з двох кімнат, коридору з прилеглою до неї садибою та дворовими побудовами, розташовану в АДРЕСА_1. При підписанні угоди були присутні свідки. Договір купівлі-продажу був оформлений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчувався. Сторони виконали всі умови за договором у повному обсязі.

Згідно технічного паспорту на будівлі, характеристики будинку, господарських будівель та споруд спадкодавцем у 1957 році здійснені поточні і капітальні будівельні роботи по зміцненню будівельних конструкцій і поліпшенню технічних характеристик житлового будинку та господарських будівель, в 1967 році був побудований гараж, в 1985 році - вбиральня. Домоволодіння складається з житлового будинку літ.В-1 з прибудовою літ.в-1, нежитловою прибудовою літ.В1-1, погребом літ.В/п, житловою площею 37,1кв.м, загальною площею 65,6кв.м., гаража літ.Ж-1, вбиральні літ.М-1, огорожі літ.№2,3.

Правовстановлюючі документи на дане домоволодіння за життя ОСОБА_4 не оформлялися.

За даними КП «Маріупольське БТІ» і результатами технічної інвентаризації, проведеної в червні 2012 року (інвентаризаційна справа № 28560), домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 як самочинно збудоване нерухоме майно. Інвентаризаційна вартість об'єкта нерухомості складає 60232 грн. Інвентаризація проводилась в 1960 році, 1987-1989 роках, в 1993 році та в 2011-2012 роках. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці, що була передана у користування первісному власнику домоволодіння в 1944 році під забудову та перейшла у користування ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 м.Маріуполі від 14.03.1950 року, до складу якого входила будівля літ.В, яка з 1989 року значиться за спадкодавцем.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 28.11.2013 року Маріупольська міська рада передала позивачу ОСОБА_3 у користування строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0403га, яка знаходиться в м.Маріуполі по АДРЕСА_1, з метою та з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування, розташованих на ній житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель та споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, до 31 грудня 2012 року здійснюється безоплатно інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт, протягом 30 днів з дня подання заяви. Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж визначається центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Аналогічні положення зазначеного пункту чинні і на час вирішення справи з наступними змінами щодо подовження терміну оформлення права власності на такі об'єкти до 31.12.2013 року, до 31.12.2015 року.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року N 91 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Згідно із пунктами 3.1, 3.2, 3.5 даного Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється безоплатно Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами (далі - Інспекції) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт.

Згідно положень Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будиночків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, громадянських будинків, будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорії складності, які збудовані без дозволу на проведення будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року № 95, визначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, а саме для необхідності державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації .

Положеннями п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень також встановлено вимогу подачі технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, побудованого до 05.08.1992 року без відповідних дозвільно-проектних документів, замість декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, з урахуванням того, що спірний будинок був збудований без відповідних проектно-дозвільних документів, але був оформлений технічний паспорт на спірний будинок на ім'я спадкодавця, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки він прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, є користувачем земельної ділянки, на якій розташоване дане домоволодіння, але не може оформити своє право на спадщину у зв'язку із тим, що спадкодавець ОСОБА_4 не оформила своє право власності на спірний об'єкт. Відповідно до чинного законодавства на підставі технічного паспорта спадкодавець мала право на оформлення свого права власності на спірне домоволодіння та реєстрацію свого права та одержання свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, побудований до 05.08.1992 року, без подання документів, які підтверджують виникнення, перехід і припинення права власності на такий об'єкт нерухомого майна при наданні технічного паспорта як документа, який відповідно до вимог наведеного вище законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування чи порушення норм матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд залишив поза увагою те, що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, що відсутність правовстановлюючих документів на будинок та наявність довідки КП «Маріупольське БТІ» про здійснення самочинного будівництва виключає можливість визнання права власності в порядку спадкування за позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вище наведеними вимогами чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року та розробленим на його реалізацію Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства від 24.06.2011 року №91 з наступними змінами, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування або зміни рішення суду, у справі не встановлено.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах доводів апеляційного оскарження на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.