Справа № 570/5415/14-ц
Номер провадження 2/570/208/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майномшляхом визнання такими, що втратили право користування житлом,

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення в будинку №76 по вул.Кузнєцова в с.Малий Житин Рівнеснького району Рівненської області.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідач з 2009 року не проживає за місцем реєстрації, а він є його одноосібним власником.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, позов підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про місце, дату та час його проведення повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Крім того, в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувало безліч цивільних справ, де ОСОБА_3 вказаний відповідачем за данною адресою, але жодного разу до суду не з"явився, відповідно до повідомлень пошти за вказаною адресою не проживає. Перебуває в розшуку по несплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей та по заборгованостях по кредитних договорах.

Щодо ОСОБА_2, то вона згідно даних відділу адресно-довідкової роботи значиться знятою з реєстрації за вказаною адресою з 19 листопада 2014 року, тобто після подачі вказаного позову.

Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про їх правовідносини і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого вирішення спору. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши справу в межах заявленного позову на підставі представлених доказів, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом та підтверджується дослідженими доказами, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 в якому зареєстрований, зокрема, відповідач.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Рівненській області відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною адресою.

Відповідно до актів про непроживання відпвідач за адресою реєстрації не проживає.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб.

Норми ст.ст.15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Грунтуються на матеріалах справи доводи позивача про те, що відповідач не проживає за вказаною адресою, забравши при цьому всі свої речі з спірного будинку.

У відповідності до вимог ст.71 ЖК України наймач жилого приміщення або члени його сім'ї можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням в разі непроживання в цьому жилому приміщенні без поважних на це причин більше шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Судом з'ясовано, що відповідач тривалий час не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у повноцінному володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном.

Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи те, що позивач є єдиним власником будинковолодіння, в якому відповідач залишається зареєстрованим і на час розгляду справи, чим порушує право власності позивача, тому позовна вимога про визнання його таким, що втратив право користування житлом ґрунтується на вимогах закону і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, позивач не наполягає на їх стягненні з відповідачів, тому в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.11 ЦПК України, вказані витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 213-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майномшляхом визнання такими, що втратили право користування житлом.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кушнір Н.В.