Провадження № 2/537/85/2015
Справа № 537/5711/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Фадєєвої С. О.,

при секретарі - Герасименко Л. М.,

за участю представника позивача - Мілешкіна М. М.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Лашка С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом державного підприємства «Південна залізниця» до Вільної профспілки машиністів Локомотивного депо Кременчук, ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ДП «Південна залізниця» звернулася до суду з позовною заявою до Вільної профспілки машиністів локомотивного депо Кременчук, ОСОБА_2 де просить ухвалити рішення, яким визнати недостовірною інформацію, поширену Вільною профспілкою машиністів Локомотивного депо Кременчук листом № 54 від 18.09.2014 року за підписом голови ОСОБА_2 на ім»я Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. та міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю. наступного змісту: «…Негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена. Все робиться проти колективу депо Кременчук, щоб його дестабілізувати», та зобов»язати Вільну профспілку машиністів локомотивного депо Кременчук спростувати вказану недостовірну інформацію; стягнути з Вільної профспілки машиністів Локомотивного депо Кременчук 1 гривню в рахунок відшкодування немайнової шкоди; судові витрати покласти на відповідачів. Жодних позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 позивачем не ставиться.

Позовні вимоги ДП «Південна залізниця» обгрунтувала тим, що 18.09.2014 року Вільна профспілка машиністів Локомотивного депо Кременчук (далі по тексту - ВПМдК) направила лист № 54 за підписом голови профспілки ОСОБА_2 на ім»я Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. та міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю., в якому міститься недостовірна інформація щодо керівництва Південної залізниці, а саме, в листі вказано: «…Негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена. Все робиться проти колективу депо Кременчук щоб його дестабілізувати.». Керівництво Південної Залізниці ніколи не допускало не тільки сепаративних дій, а навіть і висловлювань, жодних фактів посягань на територіальну цілісність та недоторканість України на залізниці не встановлено, жодних дій проти колективу Локомотивного депо не допускалось. Поширення недостовірної інформації призвело до негативної оцінки дій керівництва залізниці та приниження ділової репутації всього підприємства.

В судовому засіданні представник позивача Мілешкін М.М. позов підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що під «сепаратизмом» розуміється рух, спрямований на відокремлення від держави частини її території та населення. Жодних подібних дій керівництво Південної залізниці не вчиняло. З метою відновлення ділової репутації керівництво Південної залізниці змушене було надавати свої заперечення та спростовувати викладену відповідачами інформацію. Вважає, що завдана немайнова шкода не має адекватного розміру відшкодування, тому позивач оцінює її в 1 гривню.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що за його підписом дійсно було направлено листа з вказаним позивачем текстом на адресу міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю. та на адресу голови СБУ Наливайченка В.А. Лист, направлений ним нібито Прем»єр-міністру України Яценюку А.П. є підробленим. Лист на адресу міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю. та на адресу голови СБУ Наливайченка В.А. направлявся за його підписом після обговорення з колективом ВПМдК в порядку звернення до вищестоячих компетентних органів з метою проведення перевірки правомірності дій керівництва Південної залізниці і не мав на меті поширення негативної інформації про позивача. При цьому слово «сепаративний» вживалося ним не у тому значенні, що вказує позивач, а у значенні допущення керівниками Південної залізниці неузгодженості дій з депо Кременчук та Вільною профспілкою.

Представник відповідача Вільної профспілка машиністів Локомотивного депо Кременчук Лашко С.С. позовних вимог не визнав в повному обсязі, в їх задоволенні просив відмовити. Підтримав позицію відповідача ОСОБА_2 в тому числі і щодо того, що звернення направлялося з метою проведення адресатами в межах повноважень відповідних перевірок. У тексті звернення відсутні будь-які посилання на відокремлення території України чи порушення її єдності. Словосполучення «сепаративних дій» вживалося у розумінні, що керівництвом Південної залізниці допускаються неузгоджені, окремі дії з колективом депо Кременчук, як то відмова узгоджувати колективний договір з Вільною профспілкою локомотивного депо Кременчук, неузгодження з ВПМдК телефонограм щодо переведення працівників на неповний робочий тиждень, відміни доплат, додаткових премій, одноразових заохочень, закупівля запчастин за значно завищеними цінами тощо.

Вислухавши думку представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між сторонами виник спір з приводу поширення інформації про керівництво ДП «Південна залізниця», викладеної у зверненні Вільної профспілки машиністів локомотивного депо Кременчук від 18.09.2014 року за підписом голови ОСОБА_2 на ім»я Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. та міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю. наступного змісту: «…Негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена. Все робиться проти колективу депо Кременчук, щоб його дестабілізувати». Позовні вимоги позивач висуває лише до юридичної особи, вказаний спір не має публічно-правового характеру, тому розглядається за правилами цивільного судочинства.

Відповіно до ст..94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі- Постанова) під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п.6 Постанови у разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред'явити орган цієї юридичної особи.

В силу п.15 Постанови при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим

особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідачами заперечується факт надіслання вказаного звернення на ім»я Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. Відповідачі стверджують, що дане звернення за вказаним номером та датою було адресовано міністру інфраструктури України Бурбаку М.Ю. та голові СБУ Наливайченку В.А., звернення до останнього було предметом розгляду в іншому цивільному процесі. Разом з цим ОСОБА_2 в судовому засіданні також вказував, що за його підписом направляється численна кількість таких звернень, тому точно вказати, направлялося таке звернення чи ні він не може, підпис під копією звернення, що ніби-то направлялося ним до Прем»єр-міністра України, скоріш за все не його. На думку відповідача підтвердженням того, що звернення до Прем»єр-міністра України є підробленим свідчить і той факт, що він зворотної відповіді від Прем'єр-міністра України не отримував. В порядку витребування доказів судом витребовувалася від Вільної профспілки машиністів локомотивного депо Кременчук книга реєстрації вихідної кореспонденції. Згідно пояснень представника відповідача та відповідача книга реєстрації вихідної кореспонденції велася ВПМдК лише в електронному варіанті. Ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана, згідно з повідомленням від 28.01.2015 року вся ділова інформація ВПМдК знаходилася на електронних носіях, з незрозумілих причин хакерами була проведена атака, в результаті якої була заблокована робота комп'ютера, під час відновлення роботи якого проводилася заміна блоків комп'ютера та втрачена інформація за попередні роки до 2015 року. Суд критично відноситься до наданого повідомлення та пояснень відповідачів, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами. Як свідчить оригінал листа № 54 від 18.09.2014 року вказаний лист був отриманий міністерством інфраструктури, що підтверджується відповідним штампом, а також не заперечується відповідачами. Як вбачається з копії листа заступника голови комісії з реорганізації - заступника генерального директора Укрзалізниці, яка не викликає сумніву у сторін щодо достовірності її оригіналу, Державною адміністрацією залізничного транспорту за дорученням Міністерства інфраструктури були розглянуті звернення голови Вільної профспілки машиністів локомотивного депо Кременчук ОСОБА_2, в тому числі і від 18.09.2014 року № 54, адресоване до Прем'єр-міністра України, вжито відповідних заходів.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Вільною профспілкою машиністів Локомотивного депо Кременчук надсилався лист № 54 від 18.09.2014 року за підписом голови ОСОБА_2 на ім»я Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. та міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю., який містить в тому числі інформацію наступного змісту: «…Негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена. Все робиться проти колективу депо Кременчук, щоб його дестабілізувати».

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів.

Діяльність профспілкових організацій в Україні регулюється в тому числі Конституцією України, Законом України «Про об'єднання громадян», Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Статтею 13 цього Закону визначено, що держава визнає профспілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів, співпрацює з профспілками в їх реалізації, сприяє профспілкам у встановленні ділових партнерських взаємовідносин з роботодавцями та їх об'єднаннями. В силу ст..21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» уповноважені представники профспілок мають право вносити роботодавцям, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування подання про усунення порушень законодавства про працю, які є обов'язковими для розгляду, та в місячний термін одержувати від них аргументовані відповіді.

Однією з гарантій діяльності профспілок є право членів виборних органів профспілок, об'єднань профспілок, а також повноважних представників цих органів безпосередньо звертатися з профспілкових питань усно або письмово до роботодавця, посадових осіб.

Законом України «Про об'єднання громадян» (ст..20) також встановлено, що для здійснення цілей і завдань, визначених у статутних документах, зареєстровані об'єднання громадян користуються правом представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Пунктом 16 Постанови також визначено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Суд вважає, що поширене відповідачем звернення до Прем»єр-міністра України Яценюка А.П. та міністра інфраструктури України Бурбака М.Ю. є реалізацією конституційного права, передбаченого ст..40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації, оскільки в зверненні міститься інформація щодо неправомірних, як на думку заявника, дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці, які є державними підприємствами, тому як, випливає з VI розділу Конституції України, Закону «Про Кабінет Міністрів України», Прем»єр-міністр та міністр інфраструктури України компетентні перевіряти таку інформацію та надати відповідь. Відповідач не мав наміру поширення недостовірної інформації з метою принизити ділову репутацію позивача перед вищим керівництвом держави, а діяв на захист своїх прав.

Також суд зазначає, що згідно ст..30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Пунктом 19 Постанови встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Виходячи з контексту звернення, де використано мовностилістичні засоби, суд вважає речення «…Негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена. Все робиться проти колективу депо Кременчук, щоб його дестабілізувати», оціночним судженням, оскільки це критична оцінка діяльності позивача, яка, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не може бути перевірена на предмет відповідності дійсності і спростована. Також текст звернення не дає підстав для висновку про те, що вислів «сепаративних дій» вживався заявником у розумінні «рух, спрямований на відокремлення від держави частини її території та населення». Згідно з поясненнями відповідачів вислів «негативна чаша сепаративних дій керівників Укрзалізниці і Південної залізниці переповнена» вживався у розумінні неузгодженості дій позивача з колективом депо Кременчук. При цьому словник синонімів Караванського тотожними слову «сепаративний» визначає «відокремлений, окремий, неузгоджений». Надана представником позивача стаття, опублікована 4.12.2014 року в газеті «Кремінь», де ОСОБА_2 повідомляє в інтерв»ю про наявність позову до нього начальника ДП «Південна залізниця» з приводу того, що він ніби-то обізвав його сепаратистом, не може слугувати доказом того, що вислів «сепаративних дій» вживався ОСОБА_2 у даному зверненні від 18.09.2014 року у розумінні «рух, спрямований на відокремлення від держави частини її території та населення», оскільки цього не вбачається з тексту інтерв'ю, також даний позов подано ДП «Південна залізниця», а не її начальником, як вказано у інтерв'ю. При цьому сторонами визнається, що в провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_9 ( який є начальником ДП «Південна залізниця») до Вільної профспілки машиністів локомотивного депо Кременчук про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення шкоди (№537/62/14ц).

На підставі викладеного суд приходить до висновку що в задоволенні вимог ДП «Південна залізниця» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації слід відмовити, оскільки у заяві Вільної профспілки машиністів Локомотивного депо Кременчук № 54 від 18.09.2014 року відсутня недостовірна інформація, відсутні поширення завідомо неправдивих відомостей, а за висловлювання оціночних суджень відповідач не може бути притягнутий до відповідальності.

Оскільки суд вважає, що права ДП «Південна залізниця» не були порушені відповідачами, суд приходить до висновку, що і у відшкодуванні немайнової шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст..40, 116 Конституції України, ст..94 ЦК України, Законом України «Про об'єднання громадян», Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст..30 Закону України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог державного підприємства «Південна залізниця» до Вільної профспілки машиністів Локомотивного депо Кременчук, ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, стягнення шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2015 року.