АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4173 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Неганова Н.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» Приходька Д.В.

представника відповідача та ПП «Сателіт» - Киреєвої Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, третя особа: Приватне підприємство «Сателіт» про стягнення заборгованості за кредитним договором;

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Подільського районного суду м.Києва від 28 січня 2015 року

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 січня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 689 452 грн. 38 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн., всього стягнуто 693 106 грн. 38 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, визнати мирову угоду, укладену 11.12.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею. В апеляційній скарзі ОСОБА_5 викладає свої заперечення щодо ухвали суду (яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду) від 28.01.2015 року про відмову у визнанні мирової угоди, укладеної між сторонами по справі. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, а висновки, зроблені на цій підставі не відповідають обставинам справи, що у свою чергу вплинуло на подальший розгляд справи та ухвалене рішення, яке не відповідає намірам та інтересам сторін по справі.

Апелянт зазначає, що позов до неї подано, як до поручителя ПП «Сателіт», який у свою чергу є позичальником за кредитним договором від 01.11.2007 року №012/95-04/608М, укладеним з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль».

Однією з підстав для винесення ухвали про відмову у задоволенні клопотання про визнання мирової угоди стало те, що під час подачі позивачем заяви від 11.12.2014р. № 140-0-0-00/8/2546 про уточнення розміру позовних вимог, в якій загальна сума заборгованості зазначена у розмірі 689 094,79 грн., а умовами мирової угоди між сторонами врегульована сума заборгованості в розмірі 689 452,38 грн. у зв'язку із чим судом першої інстанції було зроблено висновок, що умови мирової угоди не відповідають вимогам ч.1 ст.175 ЦПК України.

Разом з тим, судом першої інстанції не повністю з'ясовано обставини справи щодо встановлення розміру заборгованості. Зокрема, під час подачі заяви від 11.12.2014року № 140-0-0-00/8/2546 про уточнення розміру позовних вимог в тексті заяви вказано, що під час розгляду справи відповідачем та третьою особою погашалась заборгованість за Кредитним договором, а також те, що станом на 10.11.2014 рокузаборгованість за Кредитним договором № 012/95-04/608М від 01.11.2007 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 689 452,38 грн., в тому числі 668 094,79 грн. - заборгованість за кредитом; 13 698,29 грн. - заборгованість за відсотками; 612,88 грн. - пеня по кредиту; 7 046,42 грн. - пеня по відсоткам (абзац 5 стор. 1 заяви від 11.12.2014 № 140-0-0-00/8/2546).

В прохальній частині згаданої заяви було зазначено заборгованість за Кредитним договором № 012/95-04/608М від 01.11.2007 року у розмірі 689 094,79 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 668 094,79 грн.; заборгованість за відсотками - 13 698,29 грн.; пені по кредиту - 612,88 грн.; пені по відсоткам - 7 046,42 грн.

Тобто, вищевикладене свідчить, що в тексті заяви про уточнення позовних вимог в прохальній частині мала місце описка, так як підсумувавши заборгованість із заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам, пені по кредиту та пені по відсоткам загальна сума заборгованості становитиме 689 452,38 грн.

Окрім того, зазначена сума, а саме 689 452,38 грн., вказана в Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 012/95-04/608М від 01.11.2007 року станом на 10.12.2014 року (стор.7), який був доданий до заяви від 11.12.2014року № 140-0-0-00/8/2546 про уточнення розміру позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції при постановленні ухвали від 28.01.2015 року про відмову у визнанні мирової угоди неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, у зв'язку з чим зроблено невірний висновок, що мирова угода від 11.12.2014 року, не стосується предмету позову.

Крім того, в якості ще однієї підстави для відмови у визнанні мирової угоди судом зазначено, що мировою угодою визначено обов'язок відповідача укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору, а також до договорів забезпечення.

Таким чином, ОСОБА_5, яка є поручителем по Кредитному договору № 012/95-04/608М від 01.11.2007 року, є власником Позичальника - ПП «Сателіт» й здійснює безпосереднє управління його діяльністю. Тому, без доручення (рішення) ОСОБА_5 директорові ПП «Сателіт» укладання зазначених договорів про внесення змін до кредитного договору та договорів забезпечення є неможливим. Але, вона неодноразово повідомляла суд першої інстанції про те, що вона є власником ПП «Сателіт», яке є третьою особою по справі, проте судом першої інстанції обставини діяльності та управління зазначеним підприємством не з'ясовувались.

Таким чином, з урахуванням положень п. 1.1 та п. 6.1 Статуту ПП «Сателіт»до умов мирової угоди було включено обов'язок Відповідача укласти з Позивачем договір про внесення змін до кредитного договору, а також до договорів забезпечення, що мається на увазі прийняття рішення власником ПП «Сателіт», тобто відповідачем у справі.

Враховуючи, що оскаржувану ухвалу винесено на підставі висновків, що не відповідають обставинам справи, при неповному з'ясуванні обставин та без надання сторонам можливості надати додаткові пояснення щодо обставин укладання мирової угоди, рішення суду першої інстанції від 28.01.2015 також є таким, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права і не відповідає намірам сторін у справі.

Апелянт зазначає, що вона є поручителем ПП «Сателіт» (у даній справ - третя особа), який у свою чергу є позичальником за кредитним договором від 01.11.2007 року №012/95-04/608М, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Борг у розмірі 689452,38 грн. виник у позичальника ПП «Сателіт», але між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сателіт» було врегульовано питання щодо сплати суми боргу шляхом укладення мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.12.2014 року (справа №910/16083/14).

Про врегулювання питання щодо погашення суми боргу ПП «Сателіт», суду було повідомлено, але не зважаючи на таку інформацію, судом всеодно ухвалено рішення про стягнення з неї, як з поручителя 689452,38 грн., що на думку апелянта є незаконним.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача та третьої особи Киреєва Л.Г. підтримала подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Приходько Д.В. визнав апеляційну скаргу, просив суд визнати мирову угоду, рішення суду скасувати. Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить відповідна розписка. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, заперечення апелянта щодо постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та Приватним підприємством «Сателіт» було укладено кредитний договір № 012/95-04/608М, згідно з яким банк надає позичальнику кредит в розмірі 816 866 грн. 40 коп. зі сплатою 12,5 % річних з датою остаточного повернення по 30.10.2022 року.

Відповідно до п. 1.4.1.7.1 частини 2 кредитного договору про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа з повідомленням про вручення за 20 календарних днів до вступу в дію зміненої процентної ставки. Таке повідомлення є невід'ємною частиною цього договору.

Як зазначено в п. 1.5.1 ч.2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток №1 до цього договору) шляхом безготівкового перерахування на позичковий рахунок, вказаний в частині №1 цього договору.

Незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов»язань за цим договором (в т.ч., але не виключаючи встановлених П.2.3.7.-2.3.14, 2.3.16, 2.3.17 та ст.3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов»язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (п. 1.9.1 частина 2 кредитного договору)- (а.с.8-14 - ч.2 кредитного договору №012/95-04/608М від 01.11.2007 року).

Пунктом 4.1.1 частини 2 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення, зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

01.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №11/95-04/608/1М, відповідно до якого ОСОБА_5 на добровільних засадах бере на себе зобов»язання перед кредитором відповідати по зобов»язанням боржника - ПП «Сателіт», які виникають з умов кредитного договору №012/95-04/608М від 01.11.2007 року та усіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобов»язань.

В додатковій угоді №11/95-04/608/1/1М від 09.07.2008 року до вищевказаного договору поруки, укладеній між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, зазначено, що остання надає згоду на збільшення процентної ставки за кредитним договором №012/95-04/608М від 01.11.2007 року, укладеним між ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ПП «Сателіт» у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. При цьому збільшення процентної ставки по кредитному договору не потребує будь-якого внесення змін до договору поруки і порука розповсюджується на збільшену процентну ставку. Поручитель відповідає перед кредитором за несплату боржником підвищеної процентної ставки, а також по всім іншим грошовим зобов»язанням, передбаченим кредитним договором.

Банк виконав свої зобов»язання за кредитним договором, надавши ПП «Сателіт» грошові кошти в розмірі 816 866, 40 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 05.11.2007 року.

ПП «Сателіт» порушило умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

13.05.2014 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направило вимоги (претензії) ПП «Сателіт» та ОСОБА_5 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Станом на 10.12.2014 року заборгованість за кредитним договором №012/95-04/608М від 01.11.2007 року становить 689 452 грн. 38 коп., з яких з яких 668 094 грн. 79 коп.- заборгованість за кредитом, 13 698 грн. 29 коп.- заборгованість по відсоткам, 612 грн. 88 коп. - пеня по кредиту, 7 046 грн. 42 коп. - пеня по відсоткам, що підтверджується розрахунком заборгованості від 10.12.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ПриходькоД.В. заявив клопотання про затвердження мирової угоди, яка була досягнута між сторонами.

За умовами мирової угоди серед інших визначається погоджена сторонами заборгованість станом на 10.12.2014 року в загальній сумі 689 452 грн. 38 коп., обов'язок відповідачки сплатити заборгованість за процентами в розмірі 13 698 грн.29 коп. у термін до 31.12.2014 року, згода відповідачки сплатити проценти за період з 05.12.2014 року по 30.10.2022 року. Також в мировій угоді зазначено про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору щодо визначення сторонами графіків погашення заборгованості за кредитним договором, передбачених пунктами мирової угоди, а також обов'язок відповідачки укласти з позивачем договори про внесення змін до договорів забезпечення. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти визнання мирової угоди. Представник третьої особи в судовому засіданні також просив затвердити мирову угоду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання мирової угоди, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором станом на 10.12.2014 року в розмірі 689 094 гривні 79 копійок.

В мировій угоді сторони зазначили обов'язок відповідачки по сплаті заборгованості в розмірі 689 452 гривні 38 копійок, передбачили обов'язок відповідачки сплатити заборгованість за процентами у термін до 31.12.2014 року, який вже минув.

Крім того, в мировій угоді зазначено про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору, а також до договорів забезпечення.

Однак, обов'язок погасити заборгованість за кредитним договором у відповідачки виникає з договору поруки, кредитний договір вона не укладала, а тому положення мирової угоди про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору не відповідають чинному законодавству. Щодо договорів забезпечення, то позивачем не зазначено з ким був укладений договір іпотеки, а тому суд був позбавлений можливості перевірити відповідність умов мирової угоди в цій частині чинному законодавству.

Оскільки предметом мирової угоди є врегулювання спору, який розглядається в суді, і домовленість сторін не повинна виходити за межі предмету позову, а в наданій мировій угоді сторони у своїх домовленостях вийшли за межі предмету позову, а також передбачили положення, які не відповідають чинному законодавству, суд дійшов правомірного висновку про те, що досягнута мирова угода не може бути визнана судом.

Колегія суддів не бере уваги посилання апелянта на ту обставину, що вона є власником ПП «Сателіт» і як власник підприємства, яке є позичальником за кредитним договором, може вирішувати з банком питання про внесення змін до кредитного договору, або укладення додаткових угод. В даній справі відповідач ОСОБА_5 діє як фізична особа, яка уклала з банком договір поруки, а тому вона не може брати на себе зобов'язання щодо внесення банком та позичальником змін до кредитного договору та договору забезпечення.

Той факт, що господарським судом було визнано мирову угоду, укладену між банком та ПП «Сателіт» не свідчить про те, що і Подільській районний суд м. Києва мав визнати мирову угоду, укладену між банком і ОСОБА_5 А крім того, сторони по справі не позбавлені можливості укласти мирову угоду на стадії виконання даного рішення суду і поставити питання перед судом про визнання мирової угоди, визначивши в ній розмір заборгованості за кредитним договором з врахуванням усіх сум сплачених як ПП «Сателіт» так і ОСОБА_5 на час укладання мирової угоди на стадії виконання рішення суду.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: