Провадження № 2/752/722/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новак А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги(регрес),-

встановив?

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги(регрес).

Мотивує свої вимоги тим, що 07 лютого 2013 року о 13 год. 50 хв. на вул. Сумська в місті Києві ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який було застраховано у ПАТ «ПРОСТО - страхування».

Дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_2 було пошкоджено.

На виконання умов договору страхування, позивач на підставі умов договору та страхового акту № 39416 від 21.03.2013 року виплатило власнику автомобіля НОМЕР_2, відповідно до платіжного доручення № 8196 від 27 березня 2013 року страхове відшкодування у розмірі 15485 гривні 34 копійки.

Таким чином, як стверджує позивач фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 15485 гривні 34 копійки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Україна», відповідно до полісу № АВ/9819877 із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого 50000 гривень. Франшиза 500 гривень.

Уточнивши позовні вимоги, позивач з посиланням на ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України т а ст. 27 Закону України «Про страхування» вважає, що з відповідача ПАТ «СК«Україна» необхідно стягнути 14985 гривень 34 копійки, а з відповідача ОСОБА_1 500 гривень франшизи та вирішити питання про судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити. Крім того, зазначив що позивачем подано до суду усі докази на підставі яких суд повинен ухвалити рішення про задоволення позову повністю. Щодо наявності в матеріалах справи лише першої сторінки договору страхування № 1204673 від 29 травня 2012 року, вважав, що цього буде достатньо для ухвалення рішення судом, а повного тексту договору надавати до суду не має необхідності, про що представником і було заявлено в судовому засіданні на стадії клопотань і доповнень.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання надіслав клопотання слухати справ у його відсутність. Не заперечував проти стягнення з нього суми франшизи.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків.

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 України із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. На даний час постанова суду є такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Відповідно до договору № 2104673 добровільного страхування транспортних засобів, серії АТКД від 29 травня 2012 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ПРОСТО-страхування» страхувальник застрахував у ПАТ «ПРОСТО-страхування» транспортний засіб «Акура», р.н. НОМЕР_3.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/9819877 від 05.10.2012 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_4 була застрахована у ПАТ СК «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого у розмірі 50000 гривень. Франшиза становить 500 гривень.

Згідно платіжного доручення № 8196 від 27 березня 2013 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило власнику транспортного засобу «Акура», р.н. НОМЕР_3 страхове відшкодування у розмірі 15485 гривень 34 копійки на рахунок ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» за ремонт автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В конкретному випадку позивач обґрунтовує розмір шкоди на підставі копії висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 25 лютого 2013 року складений судовим експертом авто-товарознавцем ФОП «ОСОБА_3.».

Натомість доказів наявності у ФОП «ОСОБА_3.» відповідного свідоцтва про право на зайняття діяльністю пов'язаною з проведенням експертної оцінки спричиненої шкоди, суду не надано.

Відсутність такого права у ФОП «ОСОБА_3.» було поставлено під сумнів представником позивача, а позивач в свою чергу не надав суду доказів наявності такого права у зазначеного оцінювача.

Крім того, представником позивача не надано суду повного тексту договору № 2104673 добровільного страхування транспортних засобів, серії АТКД від 29 травня 2012 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ПРОСТО-страхування», а саме Додатку, який є невід'ємною частиною такого.

В той же час, з матеріалів договору № 2104673 добровільного страхування транспортних засобів, серії АТКД від 29 травня 2012 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ПРОСТО-страхування», вбачається, що відповідно до даного договору вигодо набувачем зазначено АТ «Райфайзен Банк Аваль», а виплата страхового відшкодування здійснена на рахунок ПАТ «Дніпро Мотор Інвест».

Доказів наявності відповідної згоди на здійснення виплати страхового відшкодування саме у такому порядку і за згоди вигодо набувача - АТ «Райфайзен Банк Аваль» суду надано не було, а відсутність відповідного додатку до договору добровільного страхування транспортних засобів, зазначений вище, позбавляє суд можливості перевірити правомірність страхової виплати саме у таких спосіб, про що також заявляв в судовому засіданні і представник відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом, перед початком розгляду справи по суті було роз'яснено сторонам обов'язок подання доказів до початку розгляду справи по суті, що прямо передбачено чинним Цивільним процесуальним кодексом України.

В ході розгляду справи, а зокрема на стадії клопотань та доповнень, представником позивача, також не було надано суду повного тексту договору № 2104673 добровільного страхування транспортних засобів, серії АТКД від 29 травня 2012 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ПРОСТО-страхування»(Додаток, який є невід'ємною частиною договору) на які останній посилався в обґрунтування правомірності та законності порядку виплати страхового відшкодування.

Пояснюючи суду причину ненадання такого доказу, представник позивача зазначив, що достатньо тих доказів, які ним надані до суду і містяться в матеріалах цивільної справи і наполягав на розгляді справи за дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами.

Суд вважає необхідним зауважити, що надання/ненадання доказів є правом, а не обов'язком сторони, яка обґрунтовує конкретні позовні вимоги.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Принцип безпосередності судового розгляду закріплено у ст.159 ЦПК України відповідно до якої суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладаються на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надаючи повного тексту договору добровільного страхування транспортного засобу та не надаючи доказів наявності права у ФОП «ОСОБА_3.» здійснювати діяльність пов'язану з оцінкою шкоди, реалізував своє диспозитивне право щодо подання доказів і участь у дослідженні таких доказів у той спосіб, який він обрав самостійно.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до ПАТ «СК«Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги(регрес) - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак