АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5615/15 Справа № 203/4871/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є мешканкою та власницею квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище, у квартирі № 83, мешкає відповідач, яка водночас є власницею вказаної квартири. 07.04.2014 р. з вини останньої сталося залиття її квартири, чим їй завдано матеріальну і моральну шкоду. Відповідач відмовляється відшкодовувати заподіяну шкоду. Просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 2815,20 грн., моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., компенсацію понесених витрат з проведення будівельно-технічного дослідження, а також судових витрат.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 2815,20 грн., компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., компенсацію витрат з проведення будівельно-технічного дослідження в сумі 1000,00 грн., судовий збір у сумі разом - 487,20 грн., разом - 7 302,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач проживає в АДРЕСА_1 та є її власницею (а.с.5).

Власником квартири № 83, яка знаходиться поверхом вище, є відповідач.

07 квітня 2014 року квартиру позивача було залито через мережі водопостачання квартири № 83. У результаті залиття позивачу було заподіяно наступну шкоду: пошкоджено електрообладнання підвісної стелі у ванній кімнаті, залито підвісну стелю з гіпсокартону та стіну у коридорі. Викладені обставини були встановлені комісією, яка складалася з членів ремонтно-експлуатаційної дільниці, і відображені у відповідному акті від 08.04.2014 р. № 30 (а.с.21).

01 липня 2014 року судовим експертом ОСОБА_4 за заявою позивача було складено висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 496/07-14, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що необхідно провести позивачу після залиття, склала 2 815,20 грн. (а.с.7 - 22).

Встановивши зазначені обставини та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції, керуючись ст.1166 ЦК України, обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення матеріальної шкоди на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо невірного встановлення судом наявності факту і часу залиття квартири позивача та визначення суми компенсації матеріальної шкоди не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх доводів щодо неналежного визначення судом розміру завданої матеріальної шкоди та на підтвердження того, що залиття квартири відбулося не з її вини.

Також необгрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, так як про спричинення їй такої шкоди свідчить сам факт залиття, в результаті якого було пошкоджено належну їй квартиру через що вона зазнала душевних переживань.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ч.1 ст.1167 ЦК України, проте не врахував, що згідно п.п.5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема:в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи те, що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди перевищує розмір завданої позивачу матеріальної шкоди і те, що позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції не змогла пояснити, з чого вона виходила при визначенні розміру завданої їй моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити в частині визначення стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заподіяної моральної шкоди, зменшивши її розмір з 3000 грн. до 500 грн. Відповідно рішення суду підлягає зміні і в частині визначення загальної суми стягнення, слід зменшити її розмір з 7302,40 грн. до 4802,40 грн.

В решті рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року змінити в частині стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заподіяної моральної шкоди, зменшивши її розмір з 3000 грн. до 500 грн. та в частині визначення загальної суми стягнення, зменшивши її розмір з 7302,40 грн. до 4802,40 грн.

В решті рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова