АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4477/15 Справа № 201/2282/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черновськой Г. В. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фанфаро Україна» про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в :

20 лютого 2014 року ПАТ «Терра Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Фанфаро Україна» про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ПАТ «Тарра Банк» та ОСОБА_2 14.07.2011 року з укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № 17-ОФ/11/ОЗ, за умовами якого позивач надав в користування відповідачу кредит на умовах овердрафту лімітом в сумі 75.000,00 грн., зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами та остаточним терміном повернення кредиту 11.07.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.11.2011 року між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Фанфаро Україна» був укладений договір поруки № ОЗ-П/11/03, за умовами якого це товариство поручилось перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором про встановлення овердрафту № 17-Ф/11/03 від 11.07.2011 року, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі, яка станом на 10.02.2014 року становить 123.455,85 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором, а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору (а.с.3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року позовні вимоги - задоволено (а.с.35-37).

В апеляційній скарзі (а.с.71) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, оскільки:

- апелянта не було належним чином повідомлено про день та час слухання справи, а повернення відділенням зв'язку судової повістки за закінченням терміну зберігання не можна вважати належним повідомленням;

- згідно п.2.3. кредитного договору встановлено кінцевим терміном погашення боргу 13 липня 2012 року, а не 11 липня 2013 як зазначено у позові;

- вимогу про стягнення пені заявлено за межами строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, виконання якого забезпечено договором поруки, укладеного з ТОВ «Фанфаро Україна»; внаслідок порушення умов кредитного договору з боку позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи здійснено та судове рішення ухвалене судом першої інстанції у відсутність відповідача.

Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК України змін, які набрали чинність з 30 липня 2010 року, не повідомлення судом першої інстанції будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином про час і місце судового засідання, не є для суду апеляційної інстанції підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому доводи апеляційної скарги про розгляд справи у відсутність відповідача самі по собі не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2011 року між ПАТ «Тарра Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № 17-ОФ/11/ОЗ (а.с.6-9).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 17-ОФ/11/ОЗ від 14 липня 2011 року заборгованість позичальника станом на 10 лютого 2014 року становить 123.455,85 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 75.000,00 грн.; проценти, нараховані на строкову та прострочену заборгованість за кредитом - 25.006,17 грн.; проценти за несвоєчасну сплату кредиту 5.782,19 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 1.881,83 грн.; 25% річних з урахуванням індексу інфляції (на прострочену заборгованість за кредитом відповідно до ст.625 ЦК України) - 11.968,15 грн.; 25% річних з урахуванням індексу інфляції (на прострочену заборгованість за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України) - 3.817,50 грн. (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається зі справи, відповідач, оскаржуючи судове рішення, надані банком докази отримання та неповернення кредиту не спростував.

Доводи щодо неправильного зазначення позивачем строку повернення кредиту не впливають на висновки суду, який керувався умовами кредитного договору.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо стягнення пені за межами строку позовної давності, про застосування якого відповідач наголошував в суді першої інстанції при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення (а.с.60-61).

Як вбачається зі справи, згідно з розрахунком розмір пені за період з 16.11.2012 року по 10.02.2014 року становить 1881,83 грн. (а.с.14).

З позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 10.02.2014 року, в тому числі пені в розмірі 1881,83 грн., банк звернуся до суду 20 лютого 2014 року (а.с.3).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню за період з 20 лютого 2013 року по 20 лютого 2014 року в розмірі 1814,50 грн.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення пені.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року в частині розміру стягнення пені - змінити.

Розмір пені за несвоєчасну сплату відсотків, стягнутої з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанфаро Україна" солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Терра Банк", зменшити з 1881,83 грн. до 1814,50 грн.

В решті рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року в оскарженій частині - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: