Справа № 657/388/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 Каланчацький районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Скригун В. В.

при секретарі Ройченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди завданої хуліганськими діями,

В с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь моральну шкоду з відповідача ОСОБА_3, завдану їй та її сину, в розмірі 5000 грн. та з відповідача ОСОБА_4 на її користь в рахунок завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що 05.05.2013 року її син ОСОБА_2 пішов на берег річки накосити трави для худоби. На березі тієї ж річки відпочивали відповідачі. Знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, останні безпричинно побили її сина по тулубу та по голові. Від людей вона дізналася хто саме побив її неповнолітнього сина. Після цього викликала лікаря та працівників міліції. 06.05.2013 року слідчим Каланчацького РВ було розпочато досудове слідство, однак вже 19.08.2014 року останнім було винесено постанову про закриття провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину в діях відповідачів. Однак, згідно висновку судово - медичної експертизи встановлено, що її сину було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, які необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України. В зв'язку з цим, вона звернулася зі скаргою до Херсонської обласної прокуратури. Постановою прокурора від 03.09.2014 року, постанова про закриття скасована та справа направлена на досудове розслідування. Однак, на якій стадії зараз перебуває розслідування по вказаному провадженню, їй не відомо. Ані вибачень, ані допомоги на лікування сина, відповідачі їй не надали. Внаслідок фізичних та моральних страждань, які отримав її син та вона просить відшкодувати завдану їй моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що того дня він відпочивав разом зі своїми друзями на подвір'ї своєї сестри, а не на березі, як повідомляє позивачка. Разом з ними були діти, які пішли гратися на берег річки. Через певний час вони прийшли та повідомили про те, що на сінокосі син позивачки косить траву. На той час, сінокіс належав його брату Віктору, який він тимчасово надав у користування ОСОБА_3 Разом з останнім, вони пішли на сінокіс та пояснили, що косити траву на цьому місці не можна. Однак, хлопець на сказане почав реагувати нецензурними словами та косити траву не перестав. Неповнолітнього вони не били, і посилання на його погане самопочуття взагалі можна спростувати, оскільки неповнолітній ОСОБА_2 ввечері та наступного дня катався на велосипеді та зустрічався з друзями. В лікарні останній не перебував.

Відповідач ОСОБА_3 позов також не визнав та пояснив, що він ніяких тілесних ушкоджень неповнолітньому сину позивачки не завдавав. Зробив лише зауваження останньому, щоб не косив на чужій ділянці траву.

Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно висновку експерта № 75/К-к від 07.05.2015 року, виявлено у неповнолітнього ОСОБА_2 тілесні пошкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - струсу головного мозку. Забою (травматичного набряку) у м'яких тканинах задньої і правої бокової поверхні шиї, волосистої частини голови потиличної і лівої м'якої тканини тім'яної області, синців на грудях, животі, які виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, можливо рук людини і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

За приписами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує, тим що тілесні ушкодження її неповнолітньому сину завдані саме відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак як вбачається з довідки начальника СВ Каланчацького РВ УМВС України в Херсонській області перебуває кримінальне провадження розпочате за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2. На даний час про підозру винній особі не повідомлено. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню мають процесуальний статус свідків.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів позивачкою суду не надано.

Тобто на даний час не встановлено, що саме відповідачі своїми протиправними діями спричинили моральну шкоду неповнолітньому ОСОБА_2 та позивачці ОСОБА_1 у вигляді фізичних страждань від завданих тілесних ушкоджень, та з огляду на те, що наявність елементів цивільно-правової відповідальності не встановлена суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,- суд

В и р і ш и в

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди завданої хуліганськими діями - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Скригун В. В.

Повна версія тексту рішення виготовлена 17.06.2015 року.