Справа № 495/9011/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Бабич Т.В. (довіреність № 29/115 від 16.01.2015 року)
від відповідача: не з'явився
від третьої особи: Бабич Т.В. (довіреність № 29/115 від 16.01.2015 року)
від прокуратури: Деменко А.І. (посвідчення № 014982 видане 01.02.2013 року)
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/9011/14-ц
за позовом Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4
за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури
про позбавлення батьківських прав
02.12.2014 року Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа) за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав (а.с.1-2).
Так, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Представник позивача в судовому засіданні 29.01.2015 року заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник третьої особи в судовому засіданні 29.01.2015 року заявлені ВК Б-Дністровської МР позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні 29.01.2015 року заявлені ВК Б-Дністровської МР позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_3, відзив, заперечення або пояснення на позов ВК Б-Дністровської МРдо суду не надав та в судові засідання 25.12.2014 року та 29.01.2015 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Так, ухвала суду та повістка про призначення слухання справи на 25.12.2014 року та 29.01.2015 року, а також копія позовної заяви ВК Б-Дністровської МРз додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою він зареєстрований (а.с.19, 43, 45-46). Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.23-40, 47).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в судові засідання не з'явився, будь-яких пояснень не надав та клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, інші учасники судового процесу в судовому засіданні проти винесення заочного рішення не заперечували, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчується і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.10.1997 року, відповідний актовий запис за № 393 (а.с.5). Батьками дитини записано:
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2013 року по справі № 1505/10502/2012 позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Рішенням ВК Б-Дністровської МР від 21.03.2013 року № 164 надано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.6).

Згідно із довідкою ДНЗ «Теплодарський професійний ліцей» № 01 від 21.02.2014 року, ОСОБА_4 дійсно є учнем І курсу групи № 14 спеціальності «кравець». Згідно навчального плану навчається з 02.09.2013 року по 28.06.2016 року. Денна форма навчання (а.с.8).

В період з 14.08.2010 року по 14.08.2014 року батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3, перебував у місцях позбавлення волі (а.с.10).

Згідно із характеристикою від 09.09.2014 року, виданою МВ ГУМВС України в Одеській області, на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній зарекомендував себе з негативної сторони, підтримує зв'язок з раніше засудженими особами. Після звільнення з місць позбавлення волі на профілактичний облік у МВ ГУМВС України в Одеській області не став (а.с.11).

11.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася до ССД Б-Дністровської МР із заявою, згідно з якою не заперечувала проти позбавлення батьківських прав її батька ОСОБА_3, який після звільнення з місць позбавлення волі не спілкується з нею, не надає жодної допомоги та підтримки (а.с.15).

24.11.2014 року ВК Б-Дністровської МР зроблено висновок № 32/3102 про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідно до якого доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України).

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3, взагалі не піклується, не виховує та матеріально не забезпечує свою донку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його донки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, правомірними та законними позовні вимоги ВК Б-Дністровської МР, у зв'язку з чим позовна заява ВК Б-Дністровської МР до ОСОБА_3 за участю третьої особи ССД Б-Дністровської МР за участю Б-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 за участю Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко