Справа №464/71/13- ц
пр.№ 6/464/30/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Троцюк А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій з відповідними доповненнями, просить суд визнати виконавчий лист №464/71/13-ц, виданий 14 січня 2015 року Сихівським районним судом м.Львова, про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із належної на праві власності ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те що, виконавчий лист не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, зазначає, що 27 січня 2015 року ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2014 року подано апеляційну скаргу, а тому вважає, що рішення суду не набрало законної сили. Також, вважає, що з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду про виселення не може бути виконаним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в поданій ним заяві, та просить таку задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_6 ОСОБА_7 та державний виконавець Сихівського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_8 в судовому засіданні заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заперечили, вважають її безпідставною, необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи №464/71/13-ц, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.369 ЦК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування стягувача і боржника; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За умовами ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2014 року по цивільній справі №464/71/13-ц, задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із належної на праві власності ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, а відтак згідно положень ст.223 ЦПК України, вищезазначене рішення суду набрало законної сили. При цьому, суд звертає увагу, що апеляційний суд розглядав апеляційні скарги представників відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1

Судом встановлено, що за заявою позивача по справі ОСОБА_6 14 січня 2015 року видано виконавчі листи, зокрема і виконавчий лист №464/71/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із належної на праві власності ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, який відповідає вищезазначеним вимогам, встановленим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

20 січня 2015р. постановами старшого державного виконавця Сихівського ВДВС МУЮ ОСОБА_8 за заявою стягувача відкрито відповідні виконавчі провадження з його примусового виконання.

Так, як вбачається з матеріалів цивільної справи №464/71/13-ц, 02 лютого 2015 року ОСОБА_5 дійсно подано апеляційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 8 серпня 2014 року, однак щодо такої ще не вирішувалось питання поновлення строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження. А відтак, сам лише факт подання апеляційної скарги не є достатньою підставою для визнання виконавчого листа виданого на виконання рішення суду, яке за положеннями ч.1 ст.223 ЦПК України, набрало законної сили, таким, що не підлягає до виконання.

Суд також не приймає покликання представника заявника на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки такий не звільняє боржників від обов'язку виконати рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, судом не встановлено, та в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України заявником не надано жодних належних та допустимих доказів у відповідності до вимог ст.ст.57-59 ЦПК України, які б свідчили про наявність обставин, що відповідно до положень ч.4 ст.369 ЦПК України, є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», та керуючись ст.ст.57-60, 208, 210, 223, 369 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий