Справа № 459/2314/14 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/275/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Червоноградського МВ ГУМВСУ у Львівській області, ОСОБА_4 про встановлення факту набуття та визнання добросовісним набувачем автомобіля, залишення його у власності,

встановила:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.07.2014 року у вищезазначеному позові ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суду першої інстанції надано достатні докази того, що він набув право власності на спірний автомобіль. Зазначає, що прямим доказом про сплату вартості автомобіля ОСОБА_4.є його покази як свідка, а непрямим доказом про існування відносин з продавцем є нотаріально завірена довіреність, що надавала йому право відчуження автомобіля, які суд не взяв до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив встановити факт набуття ним у власність автомобіля НОМЕР_1, заводський номер кузова НОМЕР_3 у ОСОБА_4 шляхом здійснення попередньої оплати його вартості та визнати його добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу, залишивши автомобіль у його власності (попередньо знявши накладений на нього арешт) та зобов"язати Червоноградський міський відділ ГУМВСУ у Львівській області передати йому на відповідальне володіння і збереження без права експлуатації на дорогах України до моменту його розмитнення і належної реєстрації.

Як убачається з матеріалів справи, довіреністю від 29.04.2013 року (а.с.35) ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розпоряджатися, в тому числі продати, обміняти, передати в оренду належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого Луцьким ВРЕРУ ДАІ УМВС України в Волинській області 31.12.2010 року, автомобілем марки "Mercedes-Benz 220D", 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Згідно бази даних комп"ютерних обліків АІС "Національний банк даних -Автомобіль" автомобіль марки "Mercedes-Benz 220D", 1996 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований в Луцькому ВРЕР УДАІ УМВСУ у Волинській області 31.12.2010 року на ОСОБА_4 (а.с.6).

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7.09.1999 року № 1388, встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (талі - транспортні засоби) та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов"язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов"язки та реалізують права цих власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів, згідно п. 3 Порядку, здійснюється органами Державтоінспекції МВС з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов"язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Особи, які порушують цей Порядок, згідно п.5 несуть відповідальність згідно із законом.

Цим нормативним документом також чітко врегульовано порядок реєстрації транспортних засобів. Зокрема, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі -власники) зобов"язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити. Експлуатація транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, забороняється.

Перереєстрація транспортних засобів (п.33 Порядку) проводиться у разі зміни їх власника, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власника - юридичної особи, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичної особи, яка є власником транспортного засобу, а також кольору, марки або моделі транспортного засобу внаслідок переобладнання чи заміни двигуна або кузова, інших вузлів та агрегатів, що мають ідентифікаційні номери.

Позивачем не було вчинено дій для реєстрації за ним спірного автомобіля, що свідчило б про його купівлю. У разі відчуження транспортного засобу (п.43 Порядку) транспортні засоби знімаються з обліку і у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації згідно із законодавством". Ця вимога, що могла б слугувати належним доказом укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, також не була дотримана.

Договір, згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України, може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Незалежно від дотримання письмової форми договору купівлі-продажу, повинні були бути виконані вимоги Положення, яке є обов"язковим для застосування усіма фізичними та юридичними особами.

Тому відсутність реєстрації транспортного засобу за позивачем свідчить про відсутність підстав для встановлення факту набуття позивачем у власність спірного автомобіля.

Крім цього, встановлено, що згідно з довіреністю від 29.04.2013 року, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розпоряджатися належним їй автомобілем марки "Mercedes-Benz 220D", 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до цієї довіреності власник транспортного засобу передає права на вчинення певних дій від її імені, а не передає транспортний засіб. А як передбачено ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Сторони не оспорюють довіреність, тому на підставі ст. 204 ЦК, цей правочин правомірний та дійсний. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав вважати цей правочин договором купівлі-продажу автомобіля та визнання позивача добросовісним набувачем транспортного засобу.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Н.Л.Шумська