Справа № 308/1289/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Микуляк П.П.,

при секретарі Остич Л.В.

за участю відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що 11.04.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №221273-SOGL, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 10000 дол.США, строком до 09.04.2010 року, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 17% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким Поручитель зобов'язалась виконати обов'язки за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодувати шкоду.

Позичальник взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконує і станом на 12.01.2015 року заборгованість по кредиту складає 29187,85 дол.США, що за курсом 15,76 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.01.2015 року становить 459941,07 грн., з яких: 7427,36 дол.США - заборгованість по тілу кредиту; 20355,48 дол.США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 15,86 дол.США - штраф (фіксована частина); 1389,14 дол.США - штраф (процентна складова).

16.01.2015 року Банком була надіслана письмова вимога відповідачам про погашення заборгованості за кредитним договором №221273-SOGL від 11.04.2008 року, однак така була залишена без задоволення, а тому позивач просить стягнути зазначену заборгованість з Позичальника ОСОБА_3 та Поручителя ОСОБА_1, солідарно

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, але подав до суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

При цьому, представник просить врахувати, що згідно п.1.3 кредитної угоди від 11.04.2008 року визначено строк повернення кредиту до 09.04.2010 року, а п.6.8 даної угоди за домовленістю сторін встановлено строк позовної давності тривалістю 5 років, тобто до 09.04.2015 року.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

11 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду №221273-SOGL (надалі Кредитний договір) та договір на видачу траншу №221273-GRED, за умовами яких останній отримав кредит, шляхом здійснення окремими частинами - траншами кредиту, в розмірі 10000 дол.США, строком до 09.04.2009 року, із сплатою відсотків за його користування 17% річних.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами Кредитного договору Позичальник зобов'язався використати транші кредиту та цільовим призначенням, здійснити погашення кредиту і відсотків у порядку і строки згідно Графіків погашення кредитів і відсотків, які складаються по кожному договору про видачу траншу окремо і є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості забезпечення виконання зобов'язання Позичальника ОСОБА_3 11.04.2008 р. між ПриватБанком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язалась відповідати перед Кредитором за виконання кредитних зобов'язань в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що Позичальник ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконував, кредит не повернув. Даний факт у судовому засіданні не заперечила і Поручитель ОСОБА_1 та її представник.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює загальний строк позовної давності як трирічний строк, який підлягає застосуванню щодо усіх цивільних та/або господарських вимог, крім ряду вимог, щодо яких законом встановлюються спеціальні строки позовної давності.

Коментована стаття 259 ЦК України передбачає можливість збільшення позовної давності, встановленої законом, на підставі договору, який має бути укладений у письмовій формі та відповідати загальним вимогам до договорів, які підлягають укладанню у письмовій формі. Збільшений строк позовної давності, визначений у договорі, відноситься до категорії істотних умов такого договору.

Згідно п.6.8 Кредитного договору сторони встановили строки позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів тривалістю 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У кредитних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання (ст.530 ЦК), перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо кредитним договором визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку здійснювати повернення кредиту частинами щомісячними платежами в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (ч.2 ст.1050 ЦК).

Якщо згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, то судам слід мати на увазі, що вказаним графіком фактично встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. В силу чого право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань (Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 листопада 2013 року в справі №6-116цс13.)

З досліджених судом матеріалів слідує, що з моменту отримання кредиту Позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії належним чином не виконував. Відповідно до розрахунку заборгованості Позичальника ОСОБА_3 останнє погашення заборгованості за Кредитним договором мало місце 11.03.2009 року. Строк погашення чергового траншу по кредиту згідно Графіку погашення мав відбутися 15.04.2009 року, однак Позичальником цей обов'язок був порушений.

Тобто, саме з цієї дати слід обчислювати строк позовної давності у даній справі, а не з 09.04.2010 року, як зазначає представник ПриватБанку у своїй заяві від 13.03.2015 року.

За таких обставин, строк позовної давності визначений за домовленістю сторін терміном 5 років (п.6.8 Кредитного договору) закінчився 15.04.2014 року, а до суду з позовною заявою ПриватБанк звернувся лише 05.02.2015 року, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції суду.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п.24 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїхзобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається з матеріалів справи, Кредитором вимогу №30.1.0.0/2 до Поручителя ОСОБА_1 було надіслано 16 січня 2015 року, тобто через чотири роки з моменту порушення Позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог ч.4 ст. 267 ЦК України, згідно якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.

Керуючись ст.ст.257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212,-215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №221273-SOGL від 11.04.2008 року в розмірі 29187,85 дол.США, що за курсом 15,76 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.01.2015 року становить 459941,07 грн., та стягнення судових витрат - відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Микуляк П.П.