АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/559/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

її представників ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представників третіх осіб ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління освіти Хмельницької міської ради, спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 міста Хмельницького, треті особи - Хмельницька міська організація профспілки працівників освіти і науки, первинна профспілкова організація працівників спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 міста Хмельницького, про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою управління освіти Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління освіти Хмельницької міської ради (далі - управління освіти) про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2014 року її поновлено на посаді директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 міста Хмельницького (далі - школа). Не допустивши позивачку до роботи, управління освіти наказом від 20 листопада 2014 року № 798-к звільнило її з займаної посади згідно ст. 45 КЗпП України на вимогу первинної профспілкової організації працівників спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 міста Хмельницького (далі - первинна профспілкова організація школи). Вказане звільнення є незаконним, оскільки воно було проведено відповідачем з порушенням строку, встановленого чинним законодавством для виконання власником або уповноваженим ним органом вимоги профспілкового органу щодо розірвання трудового договору з керівником.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд визнати наказ управління освіти від 20 листопада 2014 року № 798-к про звільнення незаконним і скасувати цей наказ, поновити її на посаді директора шкоди та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Суд залучив школу до участі у справі як співвідповідача.

Також судом залучено Хмельницьку міську організацію профспілки працівників освіти і науки (далі - міська організація профспілки) та первинну профспілкову організацію школи до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ управління освіти від 20 листопада 2014 року № 798-к про звільнення ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора школи. Стягнуто з школи на користь ОСОБА_1 10373 грн. 52 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з управління освіти, школи на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору в рівних частках з кожного. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі звернуто до негайного виконання.

Суд керувався тим, що звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог законодавства про працю, тому позивачку слід поновити на роботі та стягнути зі школи на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі управління освіти просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Представники первинної профспілкової організації школи ОСОБА_5, ОСОБА_6 і представник міської організації профспілки ОСОБА_7 вважають апеляційну скаргу обґрунтованою.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду є законним, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник школи, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. Від школи до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 5 серпня 2013 року управління освіти та ОСОБА_1 уклали контракт, за умовами якого позивачку призначено на посаду директора школи на строк з 6 серпня 2013 року до 15 липня 2016 року (наказ про призначення від 5 серпня 2013 року № 140-к).

6 грудня 2013 року профспілковий комітет школи прийняв рішення про висунення до управління освіти вимоги щодо розірвання контракту з ОСОБА_1 на підставі ст. 45 КЗпП України.

ОСОБА_1 ставилося у вину систематичне порушення трудового законодавства, зокрема, положень ст.ст. 31, 32, 107 КЗпП України, п.п. 2.2.1, 3.1.5, 4.1.1, 5.2.2, 5.2.4, 5.2.10, 8.1.2 Колективного договору між директором і профспілковим комітетом школи на 2008-2010 роки, ст. 56 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту», Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства», та неодноразові аморальні вчинки.

22 січня 2014 року ОСОБА_1 оскаржила вказане рішення профспілкового комітету до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2014 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2014 року, в позові ОСОБА_1 відмовлено. При цьому судом встановлено порушення позивачкою п.п. 3.1.5, 5.2.4, 8.1.2 Колективного договору між директором і профспілковим комітетом школи на 2008-2010 роки. Інших порушень, які ставилися профспілковим комітетом школи у провину ОСОБА_1, судом не виявлено.

Наказом управління освіти від 29 січня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання позивачкою без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 поновлено на посаді директора школи. 20 листопада 2014 року управління освіти видало наказ № 797-к про поновлення позивачки на роботі.

Наказом управління освіти від 20 листопада 2014 року № 798-к ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації.

Зазначені обставини визнані сторонами, а також підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями допитаних у суді свідків.

Згідно до ч. 1 ст. 33 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-ХІV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.

Статтею 45 КЗпП України встановлено, що на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ, пов'язаних з вимогами профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі ст. 45 КЗпП (в редакції від 19 січня 1995 року) така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір, і вона може бути оскаржена до суду працівником або власником чи уповноваженим ним органом у двотижневий строк.

Відхилення судом скарги на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу не є перешкодою для оспорювання працівником в суді законності звільнення його на підставі ст. 45 КЗпП. Разом з тим, відповідно до ст. 231 ЦПК він в цьому судовому процесі не може оспорювати факти, встановлені судом при вирішенні його скарги на вимогу цього органу.

Аналіз положень ст. 45 КЗпП України дає суду підстави для висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації по закінченні двотижневого строку з дня отримання працівником рішення профспілкового орану. Оскарження керівником вимоги первинної профспілкової організації про його звільнення в суді зупиняє строк виконання зазначеної вимоги до винесення судом рішення.

При цьому профспілковий орган у двотижневий строк вправі оскаржити до суду діяльність або бездіяльність власника або уповноваженого ним органу щодо нерозірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи, організації.

Даною нормою встановлено присічний строк виконання власником або уповноваженим ним органом вимоги виборного органу первинної профспілкової організації про звільнення керівника.

13 січня 2014 року ОСОБА_1 отримала рішення первинної профспілкової організації школи про розірвання трудового договору, внаслідок чого управління освіти мало звільнити її з посади 28 січня 2014 року. Натомість, 22 січня 2014 року позивачка оскаржила це рішення профкому до суду.

Після відновлення 11 вересня 2014 року перебігу строку виконання вимоги первинної профспілкової організації школи про розірвання трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 управління освіти не звільнило її з посади директора школи, а профспілковий комітет школи не оскаржив його бездіяльність до суду.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що управління освіти пропустило строк розірвання трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 на вимогу профспілкового комітету школи, тому позивачку слід поновити на роботі та стягнути зі школи на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також судом правильно враховано, що звільнення ОСОБА_1 з посади директора школи відбулося без розірвання укладеного сторонами контракту.

Посилання управління освіти на непропущення ним строку звільнення ОСОБА_1 з посади не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Залучення судом первинної профспілкової організації школи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача не вплинуло на правильність вирішення спору.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 обчислено судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління освіти Хмельницької міської ради відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 54