Справа №587/2192/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/980/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Садівської сільської ради Сумського району, ОСОБА_4, Управління Держземагенства України в Сумському районі, Реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_5,

про визнання приватизації земельної ділянки незаконною, визнання державних актів про право власності на земельну ділянку недійсними та зняття цих об'єктів нерухомого майна з державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

19 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що в 2014 році позивач перекопав дорогу, чим створив для неї перешкоди проїзду транспортними засобами та прогону худоби до її будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1. Згідно законодавства на території селищної ради одній особі можливо приватизувати земельну ділянку не більше 0,15 га, а відповідачу ОСОБА_4 селищна рада передала у власність земельну ділянку в два рази більшому розмірі. ОСОБА_4 згідно державних актів приватизував земельні ділянки загальною площею 0,2784 га, що значно перевищує за розміром ту земельну ділянку, яка йому надавалася селищною радою. Приватизувавши більшу за розміром земельну ділянку, відповідач ОСОБА_4 фактично у свою приватну власність залучив і ту земельну ділянку, яка використовувалась нею, як дорога. Доводила, що вона та власниця земельної НОМЕР_5 не підписували з відповідачем акту узгодження меж земельної ділянки, тому є не зрозумілим, як відповідач здійснив приватизацію своєї земельної ділянки.

Посилаючись на такі обставини та уточнивши позовні вимоги ОСОБА_3 просила суд визнати незаконним рішення Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 05 жовтня 2010 року про затвердження технічної документації щодо складення документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_4 на території Садівської сільської ради.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства, розташованих в АДРЕСА_2 на території Садівської сільської ради, виданих ОСОБА_4, кадастрові номери НОМЕР_1, та НОМЕР_2.

Зняти з реєстрації земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_2, кадастрові номери НОМЕР_1, га НОМЕР_2.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3 до Садівської сільської ради Сумського району, ОСОБА_4, Управління Держземагенства України в Сумському районі, Реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції, 3-я особа: ОСОБА_5, про визнання приватизації земельної ділянки незаконною, визнання державних актів про право власності на земельну ділянку недійсними та зняття цих об'єктів нерухомого майна з державної реєстрації за спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до того, що ОСОБА_3 не пропустила строк позовної давності, оскільки його необхідно рахувати з моменту створення перешкод у користуванні земельною ділянкою на якій знаходиться дорога, а саме з літа 2014 року, оскільки про реєстрацію відповідачем права власності на цю земельну ділянку вона не знала і дізналася лише при підготовці позову. Те що вона не знала про реєстрацію права власності на земельну ділянку також підтверджується і тим, що вона не підписувала акту погодження меж земельної ділянки з ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції по суті правильно виходив з того, що позивачка ОСОБА_3, яка є інвалідом першої групи загального захворювання, 15 травня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу придбала незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1, а також земельні ділянки площею 0,07 га, площею 0,1204 га та площею 0,1496 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства.

Суміжним землекористувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4, якому на підставі рішення 37 сесії 5 скликання Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 5 жовтня 2010 року видано державні акти: серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,1015 га для ведення особистого селянського господарства; серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,1769 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

19 вересня 2008 року постійною комісією Садівської сільської ради з регулювання земельних відносин за зверненням ОСОБА_3 про виділення проїзду до помешкання та в її присутності складено акт за наслідками виїзду до місця знаходження спірної земельної ділянки. Комісією було встановлено, що дана земельна ділянка знаходиться поруч з присадибною ділянкою відповідача ОСОБА_4 та поруч з земельною ділянкою ОСОБА_7 Орієнтовна площа земельної ділянки заявниці становить 0,34 га. До даної земельної ділянки з боку проїзної частини (АДРЕСА_1) існує під'їзд та підхід, а до житлового будинку, який розташований на ній, проїзду на даний час немає. Комісією рекомендовано сесії відмовити у визначенні проїзду до земельної ділянки в АДРЕСА_1. Заявниці рекомендовано звернутись до суду для визначення під"їзду, погодження і встановлення меж земельної ділянки. На підставі даного акту рішенням вісімнадцятої сесії сільради від 26 вересня 2008 року ОСОБА_3 відмовлено у визначенні під'їзду до належного їй житлового будинку у зв'язку з невизначенністю статусу земельної ділянки, по якій вона планувала визначити проїзд та рекомендовано звернутись до суду.

05 лютого 2009 року ОСОБА_3 зверталась до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Садівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_4, про встановлення земельного сервітуту (спр.№2-а-2089) і ухвалою суду від 21 жовтня 2009 року провадження у справі було закрите у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

31 липня 2009 року до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Садівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_3, звертався ОСОБА_4, який просив скасувати рішення сесії сільради від 26 вересня 2008 року про відмову ОСОБА_3 у визначенні проїзду до її житлового будинку. Ухвалою суду від 14 вересня 2009 року провадження у даній справі закрито з аналогічних підстав (спр.№2-а-2089).

Рішенням виконкому Садівської сільської ради народних депутатів (протокол від 05 липня 1983 року №7) вирішено клопотати перед виконкомом Сумської райради народних депутатів про дозвіл на будівництво житлового будинку в сел.Сад відповідачу ОСОБА_8 За наказом від 25 травня 1983 року №276 Сумської обласної державної сільськогосподарської дослідної станції НПО "Еліта" ОСОБА_4 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку 0,07 га в межах, передбачених генпланом с.Сад. Рішенням виконкому Сумської райради народних депутатів від 22 вересня 1983 року №342 ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та на видачу будівельного паспорту.

У порядку приватизації земельних ділянок на підставі рішення виконкому Садівської сільської ради від 6 травня 1994 року №20 ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,15 га (0,04 га - для обслуговування, будівництва житлового будинку, господарських споруд, 0,11 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням сімнадцятої сесії двадцять третього скликання Садівської сільської ради від 05 жовтня 2001 року "Про розгляд заяв громадян" ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 0,07 га для особистого підсобного господарства в приватну власність, яка знаходиться біля його присадибної ділянки по АДРЕСА_2, та земельну ділянку площею 0,03 га для особистого підсобного господарства в постійне користування, яка знаходиться навпроти його присадибної ділянки по АДРЕСА_2 (з земель населеного пункту).

У червні 2009 року на замовлення ОСОБА_4 ТОВ "Три кита" почало виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право на земельну ділянку по АДРЕСА_2. Акт погодження меж земельної ділянки складено 27 червня 2009 року та підписано виконавцем робіт інженером-землевпорядником ТОВ "Три кита" ОСОБА_9, ОСОБА_4, представником відділу Держкомзему у Сумському районі, представником Садівської сільської ради, суміжними землекористувачами з вул.Робітничої - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Підписи суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відсутні. Згідно технічної документації фактично загальна площа земельної ділянки ОСОБА_4 склала 0,2784 га: 0,1015 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,1769 га - для індивідуального житлового будівництва, в тому числі 0,0561 га - захисна зона. Комісією у складі землевпорядника сільради, представника відділу Держкомзему та відділу архітектури 15 вересня 2010 року проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2. Рекомендовано затвердити технічну документацію із землеустрою (а.с.92).

Рішенням тридцять сьомої сесії п'ятого скликання Садівської сільської ради від 05 жовтня 2010 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, наданих у власність ОСОБА_4 Внесені уточнення в площу земельних ділянок і визначено, що по фактичному обміру площа земельної ділянки становить 0,2784 га, з них: 0,1769 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,1015 га - для ведення особистого селянського господарства. Вирішено видати державні акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно листа відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сумської РДА від 13 серпня 2009 року №111, відповідно до затвердженої містобудівної документації, а саме генерального плану с.Сад, під'їзд до житлового будинку АДРЕСА_1 передбачено з земель загального користування АДРЕСА_1. У такому випадку користування суміжними земельними ділянками буде здійснюватись без обмежень та встановлення сервітутів.

З листа Сектору містобудування та архітектури Сумської РДА від 30 січня 2015 року за №4 вбачається, що на проекті планування та забудови АДРЕСА_1 виконана схематично без зазначення розмірів земельних ділянок, прив'язки житлових будинків до червоної лінії, відсутні чітко вказані вертикальні відмітки рельєфу. Виходячи з того, що генеральний план, виконаний у 1978 році, не відповідає вимогам діючого законодавства, не можливо однозначно встановити розміри запроектованих земельних ділянок, проїздів та під'їздів до них та відповідність АДРЕСА_1 та під'їздів до дворів вимогам по вертикальному плануванню.

Відповідно до акту погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3, підписаного лише представником ТОВ "Сумський земельний кадастр", загальна площа її земельної ділянки складає 0,34 га.

До воріт земельної ділянки ОСОБА_3 від АДРЕСА_1 вздовж земельних ділянок НОМЕР_5 ОСОБА_5 та НОМЕР_6 ОСОБА_4 мається не запланований компетентними органами влади тимчасовий проїзд, який біля земельної ділянки позивачки перекритий бетонними плитами.

За рішенням виконкому Сумської облради депутатів трудящих від 05 січня 1977 року №13 "Про деякі зміни в адміністративно-територіальному поділі окремих районів", згідно Указу Президії Верховної Ради УРСР селище Дослідне перейменоване на селище Сад і Дослідна сільська рада на Садівську.

Встановлено, що для під"їзду до будинку АДРЕСА_1 від межі червоної лінії існують деякі перешкоди, що ускладнює рух автомобілем та прогін худоби.

Відповідно до ст.6 ЗК України в редакції 1991 року ( на час прийняття рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_4В.), громадяни мали право на отримання земельних ділянок у власність для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.67 ЗК України в редакції 1991 року, розмір земельних ділянок для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах повинен бути не більше 0,25 га. Для селищ міського типу передбачений інший розмір, однак селище Сад до селищ міського типу не віднесено. Відповідно до цих норм закону ОСОБА_12 були надані у власність земельні ділянки площами 0,15 га та 0,07 га, а земельна ділянка площею 0,03 га - у користування.

З 2008 року сторони намагались вирішити спірне питання щодо наявності чи відсутності права ОСОБА_3 проїзду по спірній земельній ділянці. З літа 2010 року позивачці було достовірно відомо, що проводиться обмір земельної ділянки відповідача ОСОБА_4 для виготовлення технічної документації з метою отримання державних актів про право власності на землю, а також було відомо, що спірна земельна ділянка включена до земельної ділянки відповідача. Таким чином, ОСОБА_3 було відомо про те, що вона буде позбавлена можливості користуватись проїздом і буде зазнавати незручностей, враховуючи стан здоров'я. З цього часу і до часу зверення до суду з даним позовом у вересні 2014 року ОСОБА_3 у будь-який спосіб не погодила з власником суміжної земельної ділянки та не закріпила у передбаченому законом порядку право користуватись належною йому земельною ділянкою.

Отже, позивачка пропустила строк позовної давності для пред"явлення позову щодо визнання приватизації земельних ділянок незаконною. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що є припущенням висновки суду про те, що про оспорювані рішення Садівської сільської ради та державні акти на ім'я ОСОБА_4, позивачка довідалася або могла довідатися більше, ніж за три роки до дати звернення до суду з цим позовом. Протилежного ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведено.

Крім того, колегія суддів враховує, що в позовній заяві (а.с. 2) позивачка посилалась на те, що відповідач позбавив її можливості мати під'їзд до свого будинку транспортними засобами та проходу худоби. Тобто фактично йдеться про те, що мають місце перешкоди з боку відповідача для позивачки у здійсненні нею, як власником права користування своїм майном. За умови доведеності цих обставин, таке правопорушення є триваючим, тому позовна давність не поширюється на такі випадки.

Що ж стосується суті позовних вимог та інших доводів апеляційної скарги, то колегії суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено позовні вимоги, оскільки розмір земельних ділянок переданих у власність ОСОБА_4 відповідає вимогам закону, їх конфігурація узгоджується з технічною документацією із землеустрою по складанню документів на ім'я ОСОБА_4 та державними актами на ім'я відповідача. Межі земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перетинаються, під'їзд до земельної ділянки, де знаходиться домоволодіння позивачки відповідно до генерального плану передбачено з земель загального користування - АДРЕСА_1 (а.с. 71, 83-200).

Статтею 12 ЗК України, зокрема, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

й) вирішення земельних спорів.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 ЗК України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, зокрема, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про благоустрій населених пунктів», цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Статтею 1 названого Закону, зокрема, передбачено, що благоустрій населених пунктів це комплекс відповідних робіт та заходів, що здійснюються на території населеного пункту з метою належного утримання, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Територія це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об'єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 названого Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема, належить:

1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;

2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Статтею 13 згаданого Закону передбачено, що до об'єктів благоустрою населених пунктів належать:

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

е) інші території загального користування.

Статтею 1 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема: генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

детальний план території - містобудівна документація, що визначає зонування територій, розташування червоних ліній, інших ліній регулювання забудови, зон, у яких встановлюються планувальні обмеження, розміщення та функціональне призначення об'єктів містобудування, види забудови для окремих районів, мікрорайонів, кварталів та районів реконструкції існуючої забудови населених пунктів;

червоні лінії - визначені в містобудівній документації відносно пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які відмежовують території мікрорайонів, кварталів та території іншого призначення;

лінії регулювання забудови - визначені в містобудівній документації межі розташування будинків і споруд відносно червоних ліній, меж окремих земельних ділянок, природних меж та інших територій.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає:

розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови;

розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок;

розташування інженерно-транспортної інфраструктури;

принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови;

інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 14 Закону України «Про планування і забудову територій» планом червоних ліній відповідно до генерального плану населеного пункту, детального плану, даних Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру населеного пункту визначається розташування червоних ліній.

План червоних ліній є складовою частиною генерального плану населеного пункту (детального плану території) або може бути окремою містобудівною документацією.

Додані позивачкою до позовної заяви, уточненої позовної заяви докази, зокрема, фотокопії договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, витяги з державного реєстру правочинів та реєстру права власності на нерухоме майно, фотокопії рішень Садівської сільської ради, листи Держземагенства та інші (а.с. 4-22, 35) не підтверджують того, що спірна земельна ділянка є вулицею чи під'їздом до земельної ділянки, на якій знаходиться садиба позивачки, оскільки з огляду на положення вищезгаданих норм матеріального права є недопустимими засобами доказування.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивачка в 2006 році придбала земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, яка вже була приватизована попереднім власником. Були встановлені її межі в натурі та занесено відповідну інформацію про цю земельну ділянку до державного земельного кадастру. Межі під час розробки технічної документації встановлювались фактично по існуючому цегляному паркану та з урахування інформації в земельному кадастрі.

Також, колегія суддів враховує, що позивачка не надала суду будівельного (технічного) паспорта на її будинок, у яких зазначається, де повинні розміщуватися ворота, хвіртка для заїзду (входу) на території її земельної ділянки.

Таким чином, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачкою ОСОБА_3 не доведено протиправність дій (рішень) відповідачів та те, що спірна земельна ділянка згідно генерального плану населеного пункту є вулицею, дорогою чи під'їздом до земельної ділянки позивачки, тому позов не підлягає задоволенню саме за недоведеністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а в позові ОСОБА_3 належить відмовити з названих вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року.

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Садівської сільської ради Сумського району, ОСОБА_4, Управління Держземагенства України в Сумському районі, Реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_5, про визнання приватизації земельної ділянки незаконною, визнання державних актів про право власності на земельну ділянку недійсними та зняття цих об'єктів нерухомого майна з державної реєстрації за недоведеністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -