РІШЕННЯ

іменем України

"16" березня 2015 р. 145/221/15-ц

2/145/267/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської районної державної адміністрації про визнання договору частково недійсним ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14.11.2014 року, актовий запис № 16.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить з - поміж іншого і право користування земельною ділянкою водного фонду із водним об'єктом (ставком) загальною площею 15, 0110 га (землі водного фонду), у тому числі: під водою 14,1712 га, під гідроспорудами 0,8398 га на території Слідянської сільської ради за межами населеного пункту с. Сліди Тиврівського району Вінницької області, яке належало спадкодавцеві на підставі договору оренди земельної ділянки водного фонду від 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 15 липня 2011 року, посвідчений секретарем Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області Станіславчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 83, яким усе своє майно заповів їй. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та має намір переоформити на себе право оренди земельної ділянки водного фонду, однак під час ознайомлення із текстом договору оренди, нею було виявлено, що відповідно до п. 40 договору право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Вважає вказаний пункт договору недійсним із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На відміну від загальних правил, які містяться в ст. 1218 ЦК України, статтею 1219 ЦК України встановлюється перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Зазначається, що до складу спадщини не входять права та обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Право оренди земельної ділянки не відноситься до закріпленого в ст. 1219 ЦК України переліку прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини. Тобто, за загальним правилом, право оренди земельної ділянки включається до спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Тому вважає, що пункт 40 договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного між ОСОБА_2 та Тиврівською райдержадміністрацією 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01, відповідно до якого право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем суперечить ст. 1218, 1219 ЦК України та ч.5 ст. 93 ЗК України, згідно яких право оренди земельної ділянки включається до складу спадщини.

Просить пункт 40 договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного між ОСОБА_2 та Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01, відповідно до якого "право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем" визнати недійсним .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, до суду надіслано листа з просьбою справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених в заяві.

Відповідач в особі голови районної державної адміністрації Л.С. Мачай позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Просить справу розглянути у відсутності їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав :

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

До складу спадкового майна входить і право користування земельною ділянкою водного фонду із водним об'єктом (ставком) загальною площею 15, 0110 га (землі водного фонду), у тому числі: під водою 14,1712 га, під гідроспорудами 0,8398 га на території Слідянської сільської ради за межами населеного пункту с. Сліди Тиврівського району Вінницької області, яке належало спадкодавцеві на підставі договору оренди земельної ділянки водного фонду від 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та має намір переоформити на себе право оренди земельної ділянки водного фонду.

Однак відповідно до п. 40 договору право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України встановлено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Право оренди земельної ділянки до них не відноситься. Тобто право оренди земельної ділянки включається до спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Також, як передбачено ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має бути наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9, згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину.

Пункт 40 договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного між ОСОБА_2 та Тиврівською райдержадміністрацією 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01, відповідно до якого право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем суперечить ст. 1218, 1219 ЦК України та ч.5 ст. 93 ЗК України, згідно яких право оренди земельної ділянки включається до складу спадщини.

Згідно роз'яснень Пленуму ВСУ, викладених у п. 6 Постанови " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК, За цими ж правилами розглядаються зазначені вимоги і в разі, якщо стороною правочину є суб'єкт владних повноважень, крім вимог про визнання недійсним адміністративного договору.

Позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

Відповідач голова Тиврівської районної державної адміністрації Л.С. Мачай позов визнає .

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 217, 1218, 1219 ЦК України, ст. 93 ЗК України,

вирішив:

Позов задовольнити .

Визнати недійсним пункт 40 договору оренди земельної ділянки водного фонду укладеного між ОСОБА_2 та Тиврівською районною державною адміністрацією Вінницької області 06.04.2006 року № 36/1, зареєстрованого у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 07.09.2006 року за № 01, відповідно до якого "право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем" .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ліщишина М. Ю.