АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/1261/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Провадження № 22-ц/789/142/15 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 9 344,98 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2080,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, умов договору щодо повернення коштів не виконує, сума заборгованості складає 9 344,98 грн., з яких 2056, 97 грн. - заборгованість за кредитом, 4438, 27 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1898, 55 грн. - заборгованість по пені та комісії, та штрафи у розмірі 921, 19 грн. Тому просив стягнути з відповідачки зазначену суму та понесені судові витрати.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності, оскільки такий строк позивачем не пропущено, так як зобов'язання між сторонами тривають по даний час. Крім того, судом в порушення вимог ч.3 ст. 267 ЦК України до спірних правовідносин самостійно застосовано загальну позовну давність, в той час як відповідачем не заявлялось клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання не з"являлася, у зв"язку з чим справа неодноразово відкладалася. Судові повістки їй не вручені та повернуті апеляційному суду за закінченням терміну зберігання. У зв"язку з відсутністю відповідачки за місцем проживання судова повістка відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України була вручена виконавчому органу місцевого самоврядування за місцем реєстрації відповідачки, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, так як судом допущено порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що у випадку пропуску без поважної причини строку для звернення з позовом суд зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою ним до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 із заявою про застосування строку позовної давності не зверталась, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв"язку із спливом позовної давності.

При цьому суд першої інстанції неправильно витлумачив п.7 ч.11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо заборони кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, який викладений у постанові від 20.11.2013 року (справа №6-126 цс 13) і є обов"язковим для застосування судами України відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, п.7 ч.11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв"язку з самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування у зв"язку з неправильним застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитного договору (заяви) від 14 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 2080 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Із змісту зазначеної заяви ОСОБА_1 (кредитного договору) вбачається, що останній видано кредитну карту зі строком дії до листопада 2011 року. Порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачка не надавала своєчасно та в повному розмірі кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 2056, 97 грн. - за тілом кредиту, 4438, 27 грн. - по процентах за користування кредитом, 1898, 55 грн. - по комісії.

Крім цього, банком відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховано штраф у сумі 921, 19 грн. (з них 500 грн.- фіксована частина + 5% від суми позову, що складає 421, 19 грн. ).

Загальний розмір заборгованості складає 9 344, 98 грн.

Таким чином, відповідачкою допущено порушення прав позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 9344, 98 грн., з яких 2056, 97 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4438, 27 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1898, 55 грн. - заборгованість по комісії, та штрафи 921, 19 грн. (з них 500 грн.- фіксована частина та 421, 19 грн. - процентна складова).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 256, 267 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 9 344,98грн., та понесені позивачем судові витрати : 243,60 грн. сплаченого судового збору та 130 грн. витрат за надане оголошення про виклик до суду в газеті "Свобода".

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома