З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 30 січня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Чернишової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ВАТ „Запоріжжяобленерго" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту електроенергію, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що він у період з 25.12.2012 року по 23.09.2013 року надав відповідачам послуги з постачання електричної енергії у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, проте боржники не здійснили належно оплату за надані послуги.
Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів виниклу заборгованість в розмірі 529,76 гривень та судові витрати.
Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу заочно.
Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_1, яку йому на вищевказану адресу постачає енергопостачальник - ВАТ «Запоріжжяобленерго».
Так, у період з 25.12.2012 року по 23.09.2013 року позивач надав послуги з постачання електричної енергії у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на суму 529,76 гривень.
Пунктом 2 «Правил користування електричною енергією для населення» (N 1357, 26.07.1999, Постанова, Кабінет Міністрів України) дано визначення об'єкта споживача електроенергії, яким є житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, приміщення за вищевказаною адресою є реєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2, з чого суд доходить до висновку, що відповідач використав надану позивачем електроенергію за такою адресою електрифікованої споруди - квартири житлового будинку.
Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1357 від 26.07.1999 року, визначено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Проте відповідач ОСОБА_2 не здійснив належно оплату за надані послуги та має заборгованість в зазначеній сумі, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електроенергію.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими.
Проте щодо відповідача ОСОБА_1 судом не встановлено відносин між нею, як споживачем, та позивачем, як постачальником електричної енергії, а тому в позові щодо неї необхідно відмовити.
В порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 і відповідний судовий збір за подання позову у цій справі.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 541, 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», ст.ст. 3, 10, 11, 30, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ВАТ „Запоріжжяобленерго" борг за спожиту електроенергію у сумі 529,76 гривень та судовий збір у сумі 243,60 гривень.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін