Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення затрат на виробництво

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 29 серпня 2005 року до 04 травня 2012 року вона з сім'єю проживала у житловому будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 За період проживання у будинку вони спільно зі своїм чоловіком здійснили прибудови та капітальний ремонт житлового будинку, підвели до нього газ і воду. Відповідач погодилася повернути їм витрачені на ремонт кошти у розмірі 5000 доларів США, на підтвердження чого 26 квітня 2012 року склала відповідну розписку, але до цього часу не виконала свого обов'язку.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_3 просила суд стягнути із ОСОБА_4 40 995 грн понесених затрат на ремонт житлового будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2014 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40 995 грн на відшкодування затрат на будівництво. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що з 23 травня 1999 року по 09 вересня 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_5 є племінником ОСОБА_4

На підставі купівлі-продажу від 28 листопада 2003 року ОСОБА_4 належить будинок АДРЕСА_1.

Із 29 вересня 2005 року до 4 травня 2012 року ОСОБА_3 з сім'єю проживали у вказаному житловому будинку на правах членів сім'ї власника.

За цей період вони за згодою відповідача здійснили у житловому будинку наступні будівельні роботи: обладнали системи водо-, газо- і електропостачання; облаштували септик, туалет, ванну кімнату; встановили сантехнічне обладнання; добудували кухню та веранду; здійснили кладку підлоги керамічною плиткою, провели внутрішні ремонтно-оздоблювальні роботи (провели електропроводку, укріпили покрівельні балки, облаштували міжкімнатні стіни та стелю з гіпсокартону, здійснили шпаклівку стін і стелі, зробили бетонну стяжку підлоги, покрили підлогу лінолеумом, встановили газові прилади, витяжку, лічильники обліку газу та електроенергії, встановили двері (5 міжкімнатних, 1 вхідні) та вікна.

За розпискою від 26 квітня 2012 року ОСОБА_4 зобов'язалася віддати ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5 тис. у.о. по продажі будинку.

Згідно висновку експерта № 182/014 від 13 червня 2014 року ринкова вартість будівельних робіт, проведених у житловому будинку, становить 64527 грн.

Частиною 3 статті 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до житлового будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни дарування, за правом спадщини. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належать членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК обов'язок.

Повно та всебічно дослідивши обставини у справі, зміст вимог й заперечень сторін щодо умов та підстав складеної розписки, предмета доказування, належно оцінивши подані сторонами докази, апеляційний суд правильно встановив, що спірні правовідносини виникли з приводу участі родини позивача у витратах із утримання та ремонту будинку АДРЕСА_1.

Розмір цієї участі доказувався як розпискою, так й іншими доказами, тобто сума у розмірі 40 995 грн стягнута апеляційним судом на відшкодування затрат на будівництво не виходячи виключно із умов розписки, а й з урахуванням висновків експерта, пояснень сторін та в межах позовних вимог.

У зв'язку з цим доводи касаційної скарги про те, що вартість виконаних робіт визначена сторонами в іноземній валюті та свідчить про недійсність вчиненого між фізичними особами правочину в іноземній валюті є необґрунтованими.

З цих підстав відхиляються й доводи касаційної скарги про неналежність застосованого курсу національної валюти, оскільки судом не вирішувався спір про стягнення коштів за розпискою у розмірі 5 000 доларів США та не визначався грошовий еквівалент в гривні на день платежу.

З огляду на письмову заяву ОСОБА_5 (а. с. 72), між ним та позивачем відсутній спір щодо стягнення сум на її користь, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню й у цій частині.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко