Справа № 541/1711/14-ц
Провадження № 2/541/18/2015
У Х В А Л А

17 червня 2015 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сімєю без реєстрації шлюбу, визнання будинку спільним майном подружжя та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив: встановити факт, що він проживав з відповідачкою однією сімєю без реєстрації шлюбу з 05.06.2004р. по 29 грудня 2005 року; визнати будинок з прибудинковими спорудами, що розташований за адресою Полтавська область, м.Миргород, вул.Харківка, 50, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинивши одноосібне право власності ОСОБА_2 на весь будинок; здійснити розподіл вказаного будинку та прибудинкових споруд у рівних частинах між сторонами, визнавши право власності на 1/2 частину будинку з прибудинковими спорудами за кожним.

Під час розгляду справи судом позивач збільшив позовні вимоги та просив здійснити розподіл, як спільного майна подружжя, у рівних частинах між сторонами будівельних матеріалів, що були використані при ремонті, реконструкції та будівництві зазначеного будинку з прибудинковими спорудами, та визнати право власності на 1/2 частину цих будматеріалів за кожним.

В судовому засіданні 17 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій просив встановити факт, що вони проживали з відповідачкою разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з 05.06.2004р. по 29 грудня 2005 року, вели при цьому спільне господарство, спільний бюджет; визнати незавершений будівництвом будинок з прибудинковими спорудами, що розташований за адресою Полтавська область, м.Миргород, вул.Харківка, 50, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинивши одноосібне право власності ОСОБА_2 на весь будинок; здійснити розподіл незавершеного будівництвом вказаного будинку та прибудинкових споруд у рівних частинах між сторонами, визнавши право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом будинку з прибудинковими спорудами за кожним; здійснити розподіл, як спільного майна подружжя, у рівних частинах між сторонами будівельних матеріалів, що були використані при ремонті, реконструкції та будівництві зазначеного будинку з прибудинковими спорудами, та визнати право власності на 1/2 частину цих будматеріалів за кожним.

При цьому у поданому в цьому ж судовому засіданні клопотанні просив визнати факт, що вартість зазначеного будинку на сьогоднішній день становить 1108196,00 грн.

Таким чином, позивачем фактично був збільшений розмір позовних вимог, хоч ціна позову в заяві про уточнення позовних вимог не зазначена.

Відповідно до ч.3 ст.80 ЦПК України у разі збільшення розміру позовних вимог або пред'явлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою. Такі ж вимоги встановлені і ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

Ст.4 вказаного Закону передбачено ставки судового збору. При зверненні до суду з позовом майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із квитанцій, які додані до позовної заяви, первісно звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 за позовними вимогами майнового характеру сплатив попередньо визначений судом судовий збір у розмірі 1000 грн., виходячи з ціни позову 100000 грн., отже виходячи з ціни позову, яка зазначена позивачем під час судового розгляду справи та збільшенні позовних вимог, до подання відповідної заяви необхідно сплатити судовий збір у сумі 2654,00 грн.

Відповідно до правил ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, або не оплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а позивачу надає строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку що уточнена позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, викладених у цій ухвалі суду.

Керуючись ст.ст. 80, 121, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сімєю без реєстрації шлюбу, визнання будинку спільним майном подружжя та поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_3