АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3824/14-ц Номер провадження 22-ц/786/268/15Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 19526 грн. 72 коп. та понесених судових витрат.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 003-16006-150213 від 15.02.2013 року в розмірі 19526 грн. 72 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» просить відмовити.

Колегія суддів, розглянувши справу у відсутність сторін, повідомлених належним чином, які повторно не явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відхилення скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 лютого 2013 року ТОВ КБ «Дельта Банк» - правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідач ОСОБА_2 шляхом акцептування Банку, пропозиції клієнта, відповідно до умов заяви № 003-16006-150213 уклали кредитний договір.

За умовами вказаного договору позивач надав відповідачці споживчий кредит в національній валюті в сумі 24424 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 9441173 від 18.02.2013 року та відкрив рахунок НОМЕР_1 для погашення заборгованості (сплати платежів), а відповідач зобов'язалась погасити кредитну заборгованість та сплатити проценти у розмірі 0,01% річних протягом 37 місяців шляхом щомісячного зарахування на відкритий рахунок грошових коштів у сумі 661 грн. відповідно до Графіку платежів, який є невід'ємною частиною договору.

Станом на 11.08.2014 року заборгованість позичальника становить 19526 грн. 72 коп. і складається із заборгованості по тілу кредиту - 19525 грн. 30 коп. та заборгованості по відсоткам - 1 грн. 42 коп.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що в порушення вимог ст.ст. 526, 1054 ЦК України відповідачка не виконувала належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, що підтверджується розрахунком позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, стороною відповідача визнано факт укладення вказаного кредитного договору та неналежного виконання зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту, проте обґрунтування заперечень проти позову належними та допустимими доказами не доведено.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів по справі покладається, як на позивача, так і на відповідача. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги відповідача, представник якої брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, ґрунтуються на невизнанні наданого позивачем розрахунку, натомість доказів на спростування наявної заборгованості за кредитом апелянтом по справі не надано.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником ОСОБА_2 здійснено оплату лише 7 обов'язкових щомісячних платежів, а з жовтня 2013 року кошти за кредитом не сплачуються взагалі, отже, суд першої інстанції обґрунтовано присудив до стягнення з відповідача на користь банку простроченої заборгованості та частини кредиту, що залишилась.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про можливість закінчення справи мировою угодою з реструктуризацією виплати заборгованості, які не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються лише на бажанні відповідача.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом, проте таких обставин по справі не встановлено і суду не доведено.

Розгляд місцевим судом справи без участі представника позивача, від якого надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності не суперечить вимогам процесуального права і на висновки суду першої інстанції не впливає.

Колегією суддів встановлено, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом вірно. Суддя