Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про скасування заборони та звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А. про скасування заборони та звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги мотивувала тим, що нею в повному обсязі виконано зобов'язання за кредитним договором, у забезпечення якого було передано в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, проте до теперішнього часу зареєстровано обтяження вказаної нерухомості, що порушує її право на користування та розпорядження цим житлом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2015 року позов задоволено.

Скасовано заборону за № 245, зареєстровану приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. у реєстрі № 1647 від 12 травня 2006 року та звільнено квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 травня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримала кредит 148 910 доларів США строком до 12 травня 2021 року.

У забезпечення цього договору, між сторонами того ж дня було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

При нотаріальному посвідчення договору іпотеки, приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження іпотечного майна № 245 до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 'заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію. <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T125037?edition=2012_07_04>

Відповідно ч. 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T125037?edition=2012_07_04>

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з наявності законодавчо визначеного порядку припинення обтяження квартири позивача за іпотечним договором, який ОСОБА_4 дотримано не було, оскільки відсутні докази припинення чи розірвання договору іпотеки, який було укладено позивачем із банком у забезпечення кредитного договору, докази звернення обтяжувача до нотаріуса із заявою про припинення обтяження, а також доказів, що позивач зверталася до обтяжувача чи нотаріуса з відповідною вимогою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права, й оцінивши усі забрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук