Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГЛОБУС" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 завдані їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 вересня 2013 року, матеріальні збитки на загальну суму 12 639 гривень 93 копійки; відшкодувати їй за рахунок ОСОБА_2 завдану їй моральну шкоду у розмірі 6 090 гривень 00 копійок; стягнути з ОСОБА_2 понесену нею, та документально підтверджену оплату суми судового збору.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 2013 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Деу", державний номер НОМЕР_1, по вул. Овруцька в м. Києві, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дав дорогу автомобілю, який рухався по ній, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем "Джиллі", державний номер НОМЕР_2, під її керуванням, що призвело до пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків. Даний факт підтверджується постановою від 08 жовтня 2013 року у справі № 761/25158/13-п, провадження № 3/761/6978/2013 Шевченківського районного суду м. Києва, відповідно до якої, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2, водія автомобіля "Деу", державний номер НОМЕР_1.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових та величини ВТВ підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 168-13 від 12 листопада 2013 року і становить 13 268 гривень 56 копійок - з урахуванням ПДВ. Оскільки відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/2938845 від 20 червня 2013 року застраховано у СТДВ "Глобус" (страховик), вона звернулась за відшкодуванням до страховика. 08 листопада 2013 року вона отримала лист за № 4432 ВРВСВ від 08 листопада 2013 року з повідомленням про рішення по страховій справі № АС/3615 та виплату страхового відшкодування, згідно якого прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 2 118 гривень 63 копійки. Виплата не включає розмір франшизи: 510 гривень 00 копійок. Ця сума є значно меншою, ніж розмір завданого їй матеріального збитку. Різниця між фактично завданою їй шкодою, страховою виплатою, та сумою безумовної франшизи, яку вона повинна отримати, складає: 13 268,56 гривень - (2 118,63 + 510,00) = 10 639,93 гривень, де: 13 268,56 гривень - вартість матеріального збитку, згідно Висновку № 168-13 12 листопада 2013 року експертного автотоварозначого дослідження з визначення вартості матеріального збитку; 2 118,63 гривень - сума, згідно якої прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування; 510,00 гривень - сума франшизи (сплачена відповідачем). Отже, з урахуванням права на отримання нею страхового відшкодування від страховика в сумі 2 118,63 гривень, відповідач відшкодував їй лише суму франшизи 510,00 гривень, але не відшкодував їй, 10 639,93 гривень. Крім того, відшкодуванню на її користь підлягають понесені нею додаткові затрати на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією № 224263 від 08 листопада 2013 року: на суму 1 000,00 гривень, та правові послуги, згідно квитанції № 224268 від 20 листопада 2013 року: 1 000,00 гривень. Загальна сума складає 12 639,93 гривень (10 639,93 + 2 000,00 гривень). 27 листопада 2013 року відповідач отримав від неї письмову претензію про відшкодування шкоди, у якій вона намагалася в досудовому порядку вирішити спір. Однак від відповідач відповіді так і не надійшло.

Протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля їй довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля. І до того суровий сімейний бюджет їй довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого вона почала до всього нервово відноситися, крім того це є перший її і улюблений автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самої неї і члени її родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у її родині. Тому, суму морального відшкодування вона оцінює у розмірі: 1 218 * 5 = 6 090,00 гривень, де 1 218,00 гривень - розмір мінімальної заробітної плати в Україні; 5 - кількість місяців.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила, що страховий акт, на підставі якого страхова компанія, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплатила їй страхове відшкодування, вона не отримувала, яким чином визначався розмір такого страхового відшкодування, їй не відомо. Вважає, що саме відповідач повинен їй відшкодувати завдані збитки у порядку ст. 1194 ЦК України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що якщо б ліміти страхового відшкодування перевищували розмір завданої шкоди, то він би відшкодував дану різницю, в той же час ліміт відповідальності страховика не перевищує суму завданої шкоди.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2013 року о 18 годині 00 хвилин по вул. Овруцькій в м. Києві між автомобілем "Деу", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем "Джиллі", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвела до пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.7).

На даний час постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2013 року набрала законної сили.

За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Джиллі", державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до висновку № 168-13 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 12 листопада 2013 року, складеного суб'єктом судово-експертної діяльності Міністерства юстиції України судовим експертом-автотовароведом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Джиллі", державний номер НОМЕР_2 з рахуванням ПДВ складає 13 268 гривень 56 копійок (а.с. 8-12).

Згідно рахунку-фактури № 6989 від 26 вересня 2013 року, вартість ремонту автомобіля "Джиллі", державний номер НОМЕР_2 складає 13 596,66 гривень (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Деу", державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю "Глобус" на підставі полісу № АС/2938845 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.20).

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 2013 року позивач звернулася до ТзДВ "Глобус" із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

На підставі акту № 1220/13 розрахунку матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 16 жовтня 2013 року, страхового акту № AC 13 GL-3615 по результатам розстеження та врегулювання страхового випадку, складених ТзДВ "Глобус", позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 2 118,63 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 7988 від 31 грудня 2013 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалася на вимоги ст. 1194 Цивільного кодексу України, а саме що шкода, яка має бути відшкодована відповідачем, є різницею між завданою шкодою, страховою виплатою та сумою безумовної франшизи.

Так, статтею 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В той же час, сума страхового відшкодування, виплачена позивачу СТзДВ "Глобус", не перевищує суму ліміту відповідальності за заподіяну шкоду майну, яка згідно полісу № АС/2938845 становить 50 000 гривень.

Таким чином, відповідач, як особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована, не несе відповідальності в частині виплати різниці між завданою шкодою та страховою виплатою, беручи до уваги той факт, що ліміт відповідальності за завдану шкоду не перевищує розмір фактично завданої шкоди.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, СТзДВ "Глобус" було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу на підставі акту № 1220/13 розрахунку матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, що було складено СТзДВ "Глобус", при цьому будь-яких інших спеціалістів для визначення розміру матеріального збитку та складання відповідного висновку страховиком залучено не було, як і не було досягнуто відповідної згоди між страховиком та потерпілою.

З огляду на вищевикладене вбачається, що страховиком були порушені вимоги щодо здійснення страхового відшкодування, при цьому відповідач, як особа, що застраховувала свою цивільно-правову відповідальність, не несе ризику відповідальності при невідповідності суми страхового відшкодування розміру фактично завданої шкоди.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, судом не вбачається підстав для відшкодування позивачу різниці між фактично завданою шкодою, страховою виплатою та розміром франшизи у сумі 10 639, 93 гривень та додаткових витрат на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1000,00 гривень.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 090,00 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що позивач перенесла душевні страждання, нервові переживання, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, яка визначається судом в загальному розмірі 1000 гривень.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу, то дані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Так, відповідно до квитанції № 224268 від 20 листопада 2013 року, позивачем на користь ФОП "ОСОБА_3." було сплачено суму коштів у розмірі 1000,00 гривень за надання юридичних послуг.

Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу.

Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків.

Як вбачається з наданої позивачем квитанції, останньою було сплачено кошти за надання юридичних послуг 20 листопада 2013 року, в той час як позов про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди завданої в результаті ДТП було подано 03 жовтня 2014 року.

Таким чином, в розумінні положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати у розмірі 1000,00 гривень є витратами, понесеними позивачем до подання позову та не є витратами на правову допомогу.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГЛОБУС" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої в результаті ДТП та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень 00 копійок.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 979, 988, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 22, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 14, 56, 57, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГЛОБУС" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої в результаті ДТП- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1 000 гривень та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 1 243 (одну тисячу двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: