Справа №442/3196/15-ц
Провадження №2/442/1178/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дрогобицького міського відділу УМВС України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилаються на те, що ОСОБА_1, є 2/9 власником та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р.№ 1-2325 від 20.11.2009 року, видане Першою Дрогобицькою державною конторою. ОСОБА_2 є власником 2/9 та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р.№ 1 -2323 від 20.11.2009 року, видане Першою Дрогобицькою державною конторою. ОСОБА_3 є власником 5/9 та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р.№ 1-2321 від 20.11.2009 року, видане Першою Дрогобицькою державною конторою.

Житловий будинок є їхнім основним, постійним та єдиним місцем проживання. Оплату за комунальні послуги здійснюють регулярно. Вони добросовісно використовують дану житлову площу, сплачують кошти за проживання, що підтверджується розрахунковими книжками. За власні кошти вони утримують даний житловий будинок у належному стані, постійно проводять капітальні та поточні ремонти.

В належному їм будинку також зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (невістка) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (брат невістки), однак з 2010 року відповідачі не проживають у вищевказаному житловому будинку. При цьому, зніматися з реєстраційного обліку (виписуватися) з даного будинковолодіння не бажають. Зазначені обставини підтверджуються Актами Снятинської сільської ради Дрогобицького району від 31.12.2014 року № 351, 31.12.2014 року № 352, 27.04.2015 року №101, 27.04.2015 року № 102 про не проживання у їхньому будинковолодінні відповідачів.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, "власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд". На даний час відповідачі для них є сторонніми особами і вони не бажають, щоб вони були зареєстровані у їхньому будинковолодінні, тим більше, ця реєстрація на цей час фактично є фіктивною.

На даний час, у зв»язку із значним підвищенням тарифів на комунальні послуги, їм буде складно їх сплачувати без оформлення субсидії, а тому змушені звернутися з даним позовом в суд.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, в матеріалах справи маються заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Просять їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явилися в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлялися належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією та через оголошення в пресі, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дрогобицького міського відділу УМВС України у Львівській області в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто відповідачі, без згоди позивачів (власників), використовують належну їм власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідачів є перешкодою для позивачів у повному розпорядженні і користуванні належною їм власністю - будинковолодінням, тобто ця реєстрація порушує їхні права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном".

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що позивачі являються власниками житлового будинку АДРЕСА_1, де зареєстровані та проживають.

Окрім них в цьому будинку зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (невістка) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (брат невістки), однак з 2010 року не проживають у вищевказаному житловому будинку, що підтверджується Актами Снятинської сільської ради Дрогобицького району від 31.12.2014 року № 351, 31.12.2014 року № 352, 27.04.2015 року №101, 27.04.2015 року № 102, а від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад 4 роки.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Отже, судом встановлено факт відсутності відповідачів у будинку понад встановлені законом строки, без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивачів їм не чинилося, відповідачі добровільно залишили спірне житло і переїхали жити в інше місце.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Що стосується позовних вимог в частині зобов»язання третьої особи відділу громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Дрогобицького МВ УМВСУ у Львівській області, вчинити певні дії то суд приходить до переконання, що позов в цій частині безпідставний та задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та

керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.. 405 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ____________________ Крамар О.В.