Справа № 457/1793/14-ц
провадження №2/457/88/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, а саме просять: визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/3 частини житлового будинку з гостьовими кімнатами, за адресою АДРЕСА_1; поділити в натурі житловий будинок з гостьовими кімнатами, загальною площею 1182,2 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, виділивши та визнавши право власності: за ОСОБА_1 право власності на приміщення літ. 1-1, 1-2, 1-12-1-19 на першому поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 98,5 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м; за ОСОБА_3 право власності на приміщення літ. 1-5 на першому поверсі, приміщення літ. 1-20-1-47 на другому поверсі, приміщення літ. 1-48-1-75 на третьому поверсі, приміщення літ. 1-76-1-92 на мансардному поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 631,5 кв.м., житловою площею 412,1 кв.м.; за ОСОБА_2 право власності на приміщення літ. 1-3 у цокольному поверсі, приміщення літ. 1-2а, 1-3, 1-4, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11 на першому поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 452,2 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м.

Позивачі мотивують позов тим, що відповідач ОСОБА_3 у лютому місяці 2005 року розпочала будівництво житлового будинку з гостьовими кімнатами за адресою: АДРЕСА_1. У квітні місяці 2014 року будівництво даного будинку було завершено. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області по справі №2-463/10 від 29.07.2012 року визнано право власності на самочинне будівництво житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3. Однак відповідач станом на даний час не здійснила державну реєстрацію права власності на даний будинок, а отже не набула права власності на нього. Кошти на будівництво даного будинку крім відповідача ОСОБА_3 були витрачені і позивачами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що свідчить договір позички, укладений між позивачами та ОСОБА_3, в якому зазначено, що кошти які вона отримала від них будуть використані на будівництво житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1. Станом на день подання позову відповідач позичені кошти не повернула. Відповідно до договору позички, в разі, коли суму позички в строк не буде повернуто, позичальник зобов'язується, в рахунок погашення заборгованості за даним Договором, передати позичкодавцям у власність по 1/3 житлового будинку з гостьовими кімнатами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок з гостьовими кімнатами, загальною площею 1182,2 кв.м. та житловою площею 525,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, підтвердженням чого є рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 29.07.2010 року по справі №2-463/10 та додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28.12.2012 року по справі №2-463/10.

Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1249 га, цільове призначення якої: будівництво та обслуговування житлового будинку з гостьовими кімнатами,, яка належить на праві власності ОСОБА_3, підтвердженням чого є державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 515411.

Згідно договору позички від 02.02.2005 року, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, остання отримала від позивачів в позику 300000 грн. на будівництво житлового будинку з гостьовими кімнатами, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 7.2 Договору позички строк дії цього договору закінчується 01.07.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі всі передбачені договором позички умови виконали в повному обсязі, відповідач укладала договір позички та приймала кошти і зобов'язувалася його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мала можливість виконати умови договору і повернути позичку, але без поважних причин цього не зробила, підтвердженням чого є заява про визнання позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.5 Договору позички за згодою сторін повернення Майна може відбуватись в іншій натуральній формі, а саме нерухомим чи рухомим майном, акціями тощо, а зокрема передачею Позичкодавцям по 1/3 частині житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, так як кошти позичені користувачем повинні були бути використані саме на будівництво зазначеного вище будинку з гостьовими кімнатами.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що незаборонені законом, зокрема із правочинів, ч. 2 цієї статті, передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову в частині про визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/3 частини житлового будинку з гостьовими кімнатами, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Висновок КП ЛОР «Дрогобицьке міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №237 від 16.07.2014 року, засвідчує про наявність технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна, а сааме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов в частині поділу в натурі будинку також слід задоволити, оскільки в даному випадку, виконуються усі необхідні умови, а саме: наявність технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна та між співвласниками досягнута домовленість щодо виділу майна в натурі.

Керуючись ст.ст. 10,60,174,179,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 328,367 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/3 частини житлового будинку з гостьовими кімнатами, за адресою АДРЕСА_1.

Поділити в натурі житловий будинок з гостьовими кімнатами, загальною площею 1182,2 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, виділивши та визнавши право власності:

· за ОСОБА_1 право власності на приміщення літ. 1-1, 1-2, 1-12-1-19 на першому поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 98,5 кв.м., житловою площею 54,9 кв.м.

· за ОСОБА_3 право власності на приміщення літ. 1-5 на першому поверсі, приміщення літ. 1-20-1-47 на другому поверсі, приміщення літ. 1-48-1-75 на третьому поверсі, приміщення літ. 1-76-1-92 на мансардному поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 631,5 кв.м., житловою площею 412,1 кв.м.

· за ОСОБА_2 право власності на приміщення літ. 1-3 у цокольному поверсі, приміщення літ. 1-2а, 1-3, 1-4, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11 на першому поверсі житлового будинку з гостьовими кімнатами по АДРЕСА_1, загальною площею 452,2 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук