АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1584 Головуючий у 1-й інстанції - Волокітіна Н.Б.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Музички Марії Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", треті особи: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Оснач Дмитро В'ячеславович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зобов'язання повернути автомобіль,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", треті особи: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Оснач Дмитро В'ячеславович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зобов'язання повернути автомобіль.

Суд визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відповідно до договору про фінансовий лізинг №3375 від 12 жовтня 2011 року, який має реєстровий номер 166, стягувачем за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", боржником за яким є ОСОБА_4. Суд вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

У задоволенні решти позовних вимог - про зобов'язання повернути автомобіль, суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ТОВ "Порше Лізинг Україна" через свого представника Музичку МаріюВолодимирівну подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.131-137).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання повернути автомобіль позивачем не оскаржується, тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

В суд апеляційної інстанції треті особи та їх представники не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судової повістки ПН КМНО ОСОБА_6 5 січня 2015 року та уповноваженій особі ВДВС Радомишльського РУЮ 6 січня 2015 року (а.с. 168, 169). ПН КМНО ОСОБА_6 надіслала до суду лист, в якому просила розглядати справу у її відсутність. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ПН КМНО ОСОБА_7 та представника ВДВС Радомишльського РУЮ, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача - ОСОБА_8, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представника позивача - ОСОБА_9, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

12 жовтня 2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4 укладено договір про фінансовий лізинг №3375, згідно з яким відповідач зобов'язався передати у розпорядження позивача об'єкт лізингу - транспортний засіб Ауді, 2011 року випуску, а позивач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу та сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат на виплати лізингових платежів на загальну суму 57 750 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить 47 250 доларів США.

13 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис про повернення об'єкта фінансового лізингу - автомобіля марки Ауді, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

6 червня 2014 року державним виконавцем ВДВС Радомишльського РУЮ Осначем Д.В., в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису, був складений акт опису та арешту майна - спірного автомобіля. Відповідно до даного акту автомобіль прийняв на відповідальне зберігання представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_10

Також судом встановлено, що з 2013 року в провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Порше Лізинг Україна», ТОВ «ЗС Авто Еліт» про розірвання договору та відшкодування шкоди. На сьогоднішній день спір по даній справі не вирішено.

16 грудня 2013 року на адресу позивача було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Однак вказана вимога не була отримана позивачем та повернулася без вручення за закінченням терміну зберігання.

11 лютого 2014 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 для вчинення виконавчого напису. Для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані нотаріусу наступні документи: договір про фінансовий лізинг разом з додатками до договору; вимога, яка направлялася позивачу; акт звіряння розрахунків по договору фінансового лізингу від 12 жовтня 2011 року станом на 11 лютого 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

За встановлених обставин, з огляду на те, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підляже виконанню.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, і, як наслідок, невірно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до п.8 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про повернення об'єкта лізингу за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізину, подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

З матеріалів справи, зокрема з матеріалів, надісланих суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, на підставі яких нотаріусом був вчинений виконавчий напис (а.с.83-180), убачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не мав у своєму розпорядженні засвідчену лізингодавцем копію рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Указаний документ не був наданий нотаріусу, а надана нотаріусу копія вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору № 00003375 від 16.12.2013 (а.с.98) повернулася без вручення з відміткою уповноваженої особи Укрпошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.99).

Водночас пунктом 20.5. договору про фінансовий лізинг № 00003375 від 12.10.2011 встановлено, що факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

За встановлених обставин у нотаріуса не було достатніх підстав вважати заборгованість безспірною та вчиняти виконавчий напис про повернення об'єкта лізингу.

З огляду на викладене висновок районного суду про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису про повернення об'єкта фінансового лізингу таким, що не підлягає виконанню, є правильним, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують його, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Посилання апеляційної скарги на порушення встановлених процесуальним законом строків розгляду справи також не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки немає підстав вважати, що розгляд справи протягом чотирьох місяців (у зв'язку з неявкою представника відповідача та третіх осіб у судове засідання та задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів) призвів до неправильного вирішення справи.

Водночас, доводи апеляційної скарги про невідповідність обставинам справи висновку районного суду про те, що умови договору про фінансовий лізинг не містять порядку листування між сторонами та вручення письмових повідомлень, заслуговують на увагу і можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення виходячи з наступного.

При вирішенні справи районний суд послався у мотивувальній частині рішення на те, що умови договору про фінансовий лізинг не містять порядку листування між сторонами та вручення письмових повідомлень.

Однак пунктом 20.5. договору про фінансовий лізинг № 00003375 від 12.10.2011 визначено наступне.

Якщо інше прямо не передбачено контрактом, всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

Таким чином висновок районного суду про те, що умови договору про фінансовий лізинг не містять порядку листування між сторонами та вручення письмових повідомлень, не відповідає обставинам справи - змісту договору про фінансовий лізинг № 00003375 від 12.10.2011.

За правилом п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування або зміни рішення.

В даному випадку, оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи не призвела до неправильного вирішення справи по суті, рішення суду підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення висновку суду про те, що умови договору про фінансовий лізинг не містять порядку листування між сторонами та вручення письмових повідомлень.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну Музички Марії Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що умови договору про фінансовий лізинг не містять порядку листування між сторонами та вручення письмових повідомлень.

В решті рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

О.В. Шахова