Справа №591/9326/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/564/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Сумижитло» Сумської міської ради, Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради, Комунальне підприємство «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Мусон», Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго», Публічне акціонерне товариство «Сумигаз» про розподіл особових рахунків, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що вони з відповідачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Кожному з них належить по 1/2 частці даної квартири. 26 травня 2014 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Оскільки спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, а оплата за житлово-комунальні послуги нараховується на особові рахунки, зареєстровані за відповідачем, тому просить суд розділити особовий рахунок по оплаті витрат з утримання квартири на окремі особові рахунки по оплаті за теплову енергію, газове постачання, вивезення твердих побутових відходів, електропостачання, водопостачання та водовідведення між нею та відповідачем, відповідно до належних їм часток у праві власності на квартиру.

Рішенням суду від 02 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за його необґрунтованістю. В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити позов. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість розподілу особових рахунків. Таке рішення суду позбавляє позивачку обов'язку приймати участь в утриманні квартири відповідно до належної їй частки у праві спільної власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки - адвоката ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_7, представника ПАТ «Сумигаз» Приходько О.К., представника ПАТ «Сумиобленерго» Середу А.В., які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.05.2014 pоку шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.9-11).

Під час перебування в шлюбі з позивачкою ОСОБА_5 придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2014 pоку визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. (а.с.12).

В зв'язку з виникненням конфлікту між сторонами з приводу користування спірною квартирою, позивачка зверталась до суду з позовом про вселення. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2014 року ОСОБА_3 вселено в квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13).

Особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг по спірній квартирі відкриті на ім'я відповідача, який оплачує ці послуги, відповідно до укладених ним з підприємствами, що беруть участь у справі в якості третіх осіб, договорів. Заборгованість з оплати послуг відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач будь-якими своїми діями чи бездіяльністю порушив законні права та інтереси позивачки як співвласника квартири.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звернувшись з даним позовом до суду, ОСОБА_3, обгрунтовує його, зокрема тим, що з метою сумлінного виконання обов'язку щодо утримання нерухомого майна, вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогами щодо розподілу загальних витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг у рівних частинах. Так як добровільному порядку згоди між ними щодо розподілу рахунків досягнуто не було, вона вважає, що відповідач створює їй штучні перешкоди у виконанні нею обов'язку щодо участі в утриманні належної їй квартири.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 рокунадання житлово-комунальних послуг споживачу здійснюється відповідно до умов договору. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року споживач (власник) має право та зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 26 зазначеного Закону також передбачено, що істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є, зокрема: вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з системного аналізу наведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту, не відповідає діючому законодавству, яким регулюються спірні правовідносини. Сторони як співвласники спірної квартири, можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплаті житлово-комунальних послуг. У разі ж відсутності згоди щодо добровільного вирішення зазначеного питання, позивачка має право звернутися до конкретних виконавців (суб'єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з нею окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних житлово-комунальних послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Відповідно до довідки КП «Сумижитло» Сумської міської ради від 13.01.2015 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 Тобто позивачка відомості про реєстрацію за нею права власності на ? частину спірної квартири на підставі рішення суду до КП «Сумижитло» не надала та з заявою про укладення з нею, як із співвласником квартири, окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, не зверталась, що також підтверджується повідомленням КП «Сумижитло» від 02.02.2015 року (а. с. 66-67). Не зверталась позивачка із зазначеною заявою і до інших виконавців (суб'єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги, та є третіми особами за її позовом.

Враховуючи встановлені обставини справи та надані позивачкою докази на підтвердження своїх вимог, наведені норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду позбавляє позивачку обов'язку приймати участь в утриманні квартири, так як вона не позбавлена можливості вирішити спірне питання в інший спосіб, передбачений діючим законодавством.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -