Справа № 202/2928/14-ц
Провадження 2/0202/227/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.

при секретарі : Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №209», Дніпропетровської міської ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №209», територіальної громади в особі Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи Ухвалою суду від 30 травня 2014 року було замінено неналежного відповідача територіальну громаду в особі виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради на Дніпропетровську міську раду.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалися на те, що її чоловік ОСОБА_7, 22 жовтня 1976 року отримав ордер №1086 на вселення в квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира розташована у будинку ЖБК №209. Її чоловік вселився згідно ордеру в квартиру, де і мешкав з сім'єю. З 22.10.1976 року ОСОБА_7 був зареєстрований та мешкав з сім'єю в квартирі АДРЕСА_1. В 1988 році вартість квартири була виплачена повністю в розмірі 7021 руб., але право власності її чоловік зареєструвати у передбаченому законом порядку за життя не встиг. 06 червня 2013 року її чоловік - ОСОБА_7 помер. Після смерті чоловіка вона звернулася з заявою до ЖБК №209 про вступ в члени кооперативу. Діти живуть окремо і не мають жодного відношення до сплати пайових внесків. Крім того вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, де їй пояснили, що право власності в передбаченому законом порядку за померлим не зареєстровано та рекомендували звернутися до суду. Просила суд: визнати за нею право власності на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка ОСОБА_7, яка складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Вважають, що для вирішення питання, позивачка не провинна звертатися до Дніпропетровської міської ради.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судове засідання з'явився. Позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача. Вказала, що у наданій позивачем довідці про сплату пайового внеску за квартиру не вказано ким же сплачено пайовий внесок. Крім того звернула увагу на те, що позивачем довідка про сплату пайового внеску державному нотаріусу не надавалася, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому вважає що позивачка передчасно звернулася до суду, оскільки вона не позбавлена можливості позасудового вирішення питання.

Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу №209» в судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу в відсутності представника та не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до листів просили розглядати справу без їх представника.

Треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання з'явилися. Просили суд задовольнити позовні вимоги позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ордеру № 1086 від 22 жовтня 1976 року квартира АДРЕСА_2 була надана ОСОБА_7, на підставі списку ЖБК №209, затвердженого виконавчим комітетом міської ради м. Дніпропетровська від 22 жовтня 1976 року, на склад сім'ї, що на той час складалась з члена ЖБК - ОСОБА_7, дружини - ОСОБА_1, дочки - ОСОБА_6, сина - ОСОБА_4 (а.с. 7).

ОСОБА_7 21 лютого 1965 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 і прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.8).

В шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.95) та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, прізвище якої після одруження та розірвання шлюбу ОСОБА_5 (а.с.92-94).

Згідно довідок від 05.12.2013 року виданих ОСОБА_1 ЖБК №209, вартість квартири в сумі 7021,00 руб. виплачена. ОСОБА_7 був членом ЖБК №209 на підставі протоколу №1 загальних зборів членів ЖБК №209 від 20.03.1976 року по день смерті 06 червня 2013 року ( а.с.46,47).

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються і кооперативні квартири.

Згідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виниклих правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно.

Як роз'яснено в пп. «б» п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Таким чином, член ЖБК, який повністю вніс свій пай за квартиру, надану йому для проживання, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно ст. 24 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права, володіння, користування і розпорядження цим майном, а відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містить і Сімейний Кодекс України, що набрав чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності.

Отже, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_1, та кожному належить по ? частки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с. 9) і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1

Технічний паспорт на квартиру не виготовлявся.

Померлий ОСОБА_7 не зробив жодних розпоряджень щодо належної йому частини квартири.

Відповідно до довідки ЖБК №209 від 17.12.2013 року, виданої ОСОБА_1 про те, що вона дійсно була зареєстрована і проживала за адресою за адресою: АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_7 по день його смерті (а.с.19).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є дружина та діти - ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно спадкової справи №692/2013 заведеної 18.10.2013 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 21 січня 2014 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської нотаріальної контори Леон І.О. зареєстрованого в реєстрі за №5-30 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_1, спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: автомобіля марки ЗАЗ 1122,1995 року випуску.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 лютого 2014 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Леон І.О. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_7 у зв'язку з тим, що така дія буде суперечити закону. Встановлено, що за довідкою, що видана КБ «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 09.01.2014 року №65 в матеріалах реєстраційної справи на зазначену квартиру відомості щодо реєстрації права власності відсутні. (а.с.24).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності та те, що у ОСОБА_1 наявні умови для одержання свідоцтва про право власності на ? частину спірної квартири, крім того в судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 не було надано нотаріусу довідку про сплату пайового внеску, а із наданої суду довідки не вбачається ким же сплачено пайові внески за квартиру, крім того беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не зверталася до відповідача Дніпропетровської міської ради та жодним чином її права ним не порушені, що свідчить про відсутність спору між сторонами та те, що відповідачем ОК ЖБК №209 позовні вимоги визнано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в задоволені позову відмовити.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, ст. ст. 16, 1268 ЦК України, ст.ст. 3,7, 11,15,30, 60,88,169, 212 -215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №209», Дніпропетровської міської ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар