АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/8352/14-ц Головуючий І інстанції - Погасій О.Ф.
Провадження: 22-ц/790/613/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAEHRX12710297 від 26.12.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2972,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2007 року. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № HAEHRX12710297 від 26.12.2006 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3 вищевказані грошові кошти. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15.04.2014 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 37518,88 грн., яка складається з: 8735,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 481,44 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28301,81 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З урахуванням стягнутої з ОСОБА_3 суми заборгованості судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 11.07.2007 року у розмірі 3950,66 грн. банк вважає, що заборгованість достягнення становить 35746,63 грн. (37518,88 грн. - 3950,66 грн.= 33568,22 грн. + 500 грн./штраф/+ 1678,41 грн./штраф/=35746,63 грн.).

Просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 35746,63 грн. за кредитним договором № HAEHRX12710297 від 26.12.2006 року та судові витрати у сумі 357,47 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що в період з 11.07.2007 року по 18.11.2009 року відповідач жодного разу не здійснював погашення заборгованості по кредиту, а тому коштів сплачених відповідачем 18.11.2009 р., які були стягнуті судовим наказом від 11.07.2007 р., не вистачило для погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі. Вважає, що ухвалення рішення про стягнення заборгованості з відповідача, яка утворилася станом на 11.07.2007 р. у сумі 3 950,66 грн., а також виконання судового наказу 18.11.2009 р. не є підставою для припинення зобов'язань за кредитним договором. Банк законно продовжував нараховувати заборгованість за кредитом, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору щодо здійснення погашення заборгованості.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у 2009 році відповідач повністю погасив заборгованість перед кредитором по отриманим за кредитним договором кредитних коштів, вважав, що повторна вимога про стягнення цих грошових коштів заявлена безпідставно.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 26.12.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2972,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2007 року.

В порушення умов договору на час спливу кінцевого терміну повернення грошових коштів за договором відповідач зобов'язання у повному обсязі не виконав і станом на 11.07.2007 року у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 3991,16 грн., яка складалася із залишку заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах за користування кредитом, а також штрафів відповідно до договору фіксована частина та процентна складова.

11.07.2007 року Московський районний суд м. Харкова по заяві позивача видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 3991,16 грн.

Згідно копії постанови про закриття виконавчого провадження, ухваленої 10.11.2009 року державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Красніковим О.О. по примусовому виконанню судового наказу № 2-Н-456/07, виданого 11.07.2007 р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 3991, 16 грн., суму боргу стягнуто у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалення рішення про стягнення заборгованості з відповідача, яка утворилася станом на 11.07.2007 р. у сумі 3 950,66 грн., а також виконання судового наказу 18.11.2009 р. не є підставою для припинення зобов'язань за кредитним договором спростовуються матеріалами справи.

До суду, як пояснив представник позивача в апеляційному суді, про достягнення коштів позивач звернувся після спливу майже через 5 років після сплати 18.11.2009 року відповідачем коштів за судовим наказом. Чому з позовом не зверталися в межах 3-річного строку пояснити не зміг.

Згідно умов кредитного договору відсотки за користування грошовими коштами нараховуються на суму грошових коштів, якими боржник користується, у тій частині, які не повернуті кредитору.

При подачі до суду заяви про видачу судового наказу у 2007 році позивач включив у ціну позову увесь розмір залишку неповернутих вчасно грошових коштів, отриманих боржником по кредитному договору з урахуванням процентів. Ці кошти були судом утримані на його користь з відповідачів і повністю сплачені відповідем позивачу у процесі виконавчого провадження.

За таких обставин, у 2009 році відповідач повністю погасив заборгованість перед кредитором по отриманих за кредитним договором кредитних коштах.

Відрахування з отриманих грошових коштів на погашення кредиту на інші рахунки та визначення не погашеними отриманих за кредитним договором грошових коштів, суд вважає неправомірним, оскільки вимога позивачем була заявлена до суду на погашення цих коштів саме з підстави погашення кредитних коштів і з цієї підстави ці кошти були стягнуті судом на користь позивача.

Зважаючи, що грошові кошти у розмірі 3991, 16 грн. були стягнуті за судовим наказом 10.11.2009 року у складі заборгованості за кредитом розміром, повторна вимога про стягнення цих грошових коштів заявлена безпідставно.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -