У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

Мостової Г.І., Олійник А.С.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2014 року та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 1 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе за договором кредиту від 1 червня 2006 року зобов'язання щодо своєчасного та повного його повернення, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 10 грудня 2013 року складає

84 609 грн. 12 коп., яка підлягає стягненню на користь банку.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від

1 квітня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 6 025 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня

2014 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 1 квітня 2014 року скасовано, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 368 грн. 16 коп., з яких 6 268 грн.

50 коп. - заборгованість за кредитом, 20 439 грн. 72 коп. - відсотки за користування кредитом, 2 227 грн. 94 коп. - комісія, 3 432 грн. - пеня.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача у відшкодування витрат на правову допомогу 6 819 грн. 83 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2014 року скасувати і залишити в силі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 1 квітня 2014 року, яке було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у поданій касаційній скарзі просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині стягнення на користь відповідача витрат на правову допомогу та рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимог банку про стягнення процентів (підвищених процентів) й ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення на користь банку процентів у сумі 10 048 грн. 33 коп. та про відмову ОСОБА_3 у стягненні витрат на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення апеляційного суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звернувшись до суду з позовом 19 грудня

2013 року банк пропустив визначений законом строк позовної давності за своїми вимогами в частині стягнення заборгованості за кредитом за період до

19 грудня 2010 року та в повному обсязі заборгованості за процентами, комісії та пені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що договором встановлено строк повернення кредиту до 1 червня 2011 року, а також визначено порядок його погашення щомісячними платежами з «1» до «5» числа, а відтак - кредитна заборгованість може бути стягнена у межах строку позовної давності щодо окремих платежів.

Апеляційним судом установлено, що 1 червня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та

ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 47 817 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 1,50% на місяць на суму залишку кредиту зі сплатою винагороди банку за надання фінансового інструменту (комісії) в розмірі

0, 20% від суми виданого кредиту щомісячно строком до 1 червня 2011 року.

Згідно з п. 1.1 цього договору щомісяця у період сплати з «1» до «5» числа, позичальник повинен надати кошти банку (щомісячний платіж) у сумі 1 044 грн. 75 коп. для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією.

Разом із тим, п. 4.2 договору визначено, що при порушенні зобов'язань щодо погашення платежів за договором, ОСОБА_3 зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі, про що зазначено у п. 1.1 договору. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються відповідачем окремо понад зазначену у п. 1.1 суму щомісячного платежу за кредитним договором, разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Крім того, у грудні 2008 року банком було прийнято рішення про збільшення процентної ставки за користування кредитом з 18% на 24% на рік, про що позичальнику було надіслано листа від 25 грудня 2008 року, який згідно зі штемпелем поштового відділення фактично надіслано 9 січня

2009 року, у день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 10 грудня 2013 року складає 84 609 грн. 12 коп., з яких 18 925 грн. 67 коп. - заборгованість за кредитом, 30 488 грн. 05 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 227 грн. 94 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 32 967 грн.

46 коп. - пеня.

Останній платіж за кредитом ОСОБА_3 було здійснено 23 червня 2010 року (а.с. 5 - 7).

Задовольняючи частково вимоги банку, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що договором встановлено строк повернення кредиту до

1 червня 2011 року, а також визначено порядок його погашення щомісячними платежами з «1» до «5» числа, а відтак - кредитна заборгованість може бути стягнена у межах строку позовної давності щодо окремих платежів.

Правильним є висновок апеляційного суду й про те, що збільшення процентної ставки за користування кредитом з 18% на 24% не відбулось та під час нарахування заборгованості за кредитним договором слід виходити з процентної ставки 18% річних. При цьому апеляційний суд зазначав про те, що відповідач заперечує отримання повідомлення про зміну процентної ставки, а позивач не надав доказів отримання відповідачем такого повідомлення, а самого факту відправлення повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку недостатньо для того щоб вважати, що боржник належним чином повідомлений про зміну умов кредитного договору.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12.

Отже, рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є законним та обґрунтованим і на підставі ст. 337 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Однак, не можна погодитися з рішенням апеляційного суду в частині відшкодування ОСОБА_3 витрат на правову допомогу.

Стягуючи на користь відповідача з ПрАТ КБ «ПриватБанк» 6 819 грн. 83 коп., апеляційний суд виходив із того, що такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права і вони підтверджені документально.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 ЦПК України учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що представництво відповідача в суді здійснював адвокат ОСОБА_4 на підставі договору № АБВБ14-01/24 від

27 січня 2014 року про надання правової допомоги та представництва, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатським бюро «Адвокатське бюро Вакули».

У справі відсутні дані про те, що судом була постановлена ухвала про допуск адвоката до участі у справі в якості особи, яка надає правову допомогу. Копії ордера на ім'я ОСОБА_4 на ведення справи за позовом ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

У судових засіданнях ОСОБА_4 приймав участь в якості представника ОСОБА_3, що зафіксовано в журналах судового засідання від

1 квітня 2014 року та від 11 липня 2014 року, а також в ухвалених у справі судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що передчасними є висновки апеляційного суду про те, що сплачені ОСОБА_3 ОСОБА_4 кошти є витратами на правову допомогу, й помилковими є висновки щодо задоволення таких вимог, рішення апеляційного суду в частині стягнення з банку на користь ОСОБА_3 судових витрат підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня

2014 року в частині стягнення з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судових витрат скасувати.

Справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 у вказаній частині передати на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня

2014 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник