АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1589/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова В.Є., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року в справі за скаргою ОСОБА_4, особа, дії якого оскаржуються: Головний державний виконавець ВДВС Шевченківського районною управління юстиції у м. Києві Руденко ЮрійОлексійович, заінтересована особа: ОСОБА_6 на дії державного виконавця.

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 зверталася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Ю.О., та ставила питання про визнання вимоги державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 11.06.2014 року щодо виконання судового рішення, неправомірною та її скасування; зобов'язання державного виконавця не вчиняти дії щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_4 згідно виконавчого листа № 2-4620 від 21.09.2011 року до остаточного вирішення даного питання у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_7 було відмолено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник скаржника подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про її скасування, та постановлення нової за якою скаргу задовольнити у повному обсязі. Вказуючи на порушення судом норм процесуального права.

Зазначаючи при цьому, що 09.06.2011 року у справі №2-4620/11 Шевченківським районним судом м. Києва було помилково винесено рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 неіснуючого боргу в розмірі 181 139 гривеньта відкрито ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві виконавче провадження у справі №2-4620/11, хоча жодних повідомленьОСОБА_4, не отримувала в зв'язку з находженням протягом тривалого часу на лікуванні за межами України. Крім того, скаржник вперше дізналася в ході телефонної розмови за ініціативи державного виконавця 12.11.2013 року про те, що ним винесена постанова від 16.08.2012 року про відкриття виконавчого провадження ВП №33830228 щодо стягнення на користь ОСОБА_6 182 059 гривень. А відтак вважав, постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною та необґрунтованою.

Апелянт у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Головний державний виконавець ВДВС ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Ю.О. та заінтересована особа ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи було встановлено, що рішенням Шевченківського районною суду м. Києва від 21.09.2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг в сумі 181 139 гривень.

На виконанні у відділі ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва перебувають виконавчий листи 2-4620 від 21.09.2011 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_8 боргу в сумі 181 139 гривень на користь ОСОБА_6 та виконавчий лист № 2-16889/10 від 22.04.2011 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_9 боргу в сумі 402 296,06 гривень на користь ОСОБА_10 Станом на 11.06.2014 року виконавчі листи в повному обсязі не виконані.

Відповідно до вимоги державного виконавця від 11.06.2014 року ОСОБА_9 зобов'язано було бути присутньою для здійснення державним виконавцем опису та арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1, а саме 01 липня 2014 року в 12-00 год.

Виконавчий документ винесений відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2011 року не виконаний та виконавчі дії зазначені в вищевказаній вимозі державного виконавця від 01.07.214 року не відбулися.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», так як державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, що включає в себе надіслання боржнику вимоги щодо виконання судового рішення.

Щодо зобов'язання державного виконавця в подальшому не вчиняти дій щодо опису та арешту квартири АДРЕСА_1, то вони, на думку суду, задоволенню не підлягали, оскільки дані вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати виконання службових обов'язків державного виконавця при здійсненні виконавчих дій спрямованих на його виконання. Судовому захисту підлягають тільки порушені права, а не можливість їх порушення в майбутньому.

А відтак, суд першої інстанції вважав дії державного виконавця правомірними та законними.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Так як, відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку: у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Згідно ст. 5 цього Закону - вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових, фізичних та юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апелянта не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а відтак ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: