Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/143/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Мурашка С.І.

Кривохижі В.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Зазначала, що між нею і відповідачкою 20 грудня 2013 року була досягнута домовленість про придбання будинку в АДРЕСА_1. У забезпечення прийнятих на себе зобов'язань вона, позивачка, передала відповідачці завдаток в сумі 13300 грн., що еквівалентно 1600 доларів США, що підтверджується розпискою, яку відповідачка 20 грудня 2013 року написала власноручно.

30 березня 2014 року відповідачка уклала договір купівлі-продажу вказаного будинку з іншою особою.

З метою досудового врегулювання спору вона, позивачка, направила відповідачці письмову вимогу про повернення отриманого завдатку, яку відповідачка залишила без відповіді.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь 18240 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та відшкодувати судові витрати. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка збільшила розмір позовних вимог і просила стягнути з відповідачки на її користь 24097 грн. 27 коп. безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника відповідача, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка набула грошові кошти за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, у рахунок майбутніх платежів за будинок, що виключає застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України, на які позивачка посилалася в обґрунтування своїх вимог. Посилаючись на те, що правова природа одержаних відповідачкою коштів регулюється іншими нормами матеріального права, суд визнав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Встановлено, що 20 грудня 2013 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю-продаж жилого будинку по АДРЕСА_1 за 165000 грн. В рахунок належних за цим договором платежів позивачка передала відповідачці 13300 грн., що підтверджується написаною відповідачкою розпискою про отримання завдатку.

Договір купівлі-продажу будинку між сторонами у встановленому законом порядку не було укладено, відповідачка продала будинок іншій особі, отримані від позивачки кошти їй не повернула.

Згідно ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Враховуючи наведене, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами не було укладено, передана відповідачці сума у розмірі 13300 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачціу в одинарному розмірі.

Суд правильно встановив обставини справи, але не застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому суд помилково виходив з того, що підставою позову є посилання у позовній заяві на норму матеріального права, зокрема ст.1212 ЦК України.

Згідно з п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України, яка визначає форму і зміст позовної заяви, позовна заява повинна містити не посилання на певну норму матеріального права, а виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу вона передала відповідачці суму авансу, яку відповідачка відмовилася повернути їй після того, як продала будинок іншій особі. Тому посилання у позові на ст.1212 ЦК України є помилковим. У зв'язку з цим суд повинен був застосувати норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми авансу у розмірі, еквівалентному 1600 доларів США за курсом на час розгляду справи судом, є безпідставними, оскільки у розписці про передачу авансу вказана сума у національній валюті. Та частина розписки, у якій вказано про повернення коштів, також не передбачає перерахунок суми авансу у зв'язку із зміною курсу національної валюти до долара США.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України відповідачка має відшкодувати на користь позивачки судові витрати в розмірі 201,66 грн. із сплачених позивачкою 365,40 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (365,40 грн. х 55,19% = 201,66 грн.).

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2014 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 13300 (тринадцять тисяч триста) грн. та 201 (двісті одну) грн. 66 коп. судових витрат, а всього 13501 (тринадцять тисяч п'ятсот одну) грн. 66 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді