Справа № 450/1975/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1541/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь в Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором в розмірі 126 598,34 доларів США, що в еквіваленті становить 1498089,10 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" по 1147 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, справа підвідомча господарському суду. Зазначає, що справа не підсудна Пустомитівському районному суду Львівської області, оскільки вона проживає на території Залізничного району м.Львова. Апелянт не погоджується з визначеним судом розміром заборгованості. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

31 січня 2008 ВАТ КБ "Надра" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра" (кредитор), та ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний договір №22/МБ-В8, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит у сумі 192960 доларів США зі сплатою 14,4 % річних терміном погашення до 31 січня 2018 року. (а.с.4-6)

Відповідно до п.9. 1 кредитного договору у разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов"язань за кожен день прострочення, а за порушення строків повернення кредиту - пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов"язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. (а.с.4-ворот)

Згідно з п.9.2 вказаного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. (а.с.5)

Факт отримання позичальником кредиту підтверджується підписом останньої на заяві про видачу готівки від 31.01.2008 року.

31 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 та між банком та ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі поручилися перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов"язань, що витікають з кредитного договору. (а.с.7,8)

Позичальник належно умов кредитного договору не виконувала.

8.05.2014 року банком позичальнику та поручителям надіслано вимогу про виконання умов кредитного договору та наявну заборгованість за кредитним договором, яка останніми отримана 17.05.2014 року, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. (а.с.9-13)

Згідно з розрахунком заборгованості, поданого позивачем, така станом на 2.07.2014 року складає 126 598,34 долари США, що в еквіваленті становить 1 498 089,10 грн., з яких 115841,42 доларів США - заборгованість по кредиту; 11710,41 доларів США - прострочені платежі по кредиту; 5702,21 долари США - заборгованість по відсотках; 1060,67 доларів США - пеня за порушення строку сплати тіла кредиту; 3994,05 доларів США - штраф. (а.с.14-15)

Згідно з ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позичальник порушила умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, договором передбачено право банку вимоги дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, в зв"язку з чим підставною є вимога кредитора про дострокове повернення кредиту, процентів та сплату пені та штрафу.

Висновок суду першої інстанції в цій частині відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянта на неправильно визначену суму заборгованості за кредитним договором, колегією суддів не приймається до уваги з наступним.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак апелянтом ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не представлено жодних належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем, як і не подано власного розрахунку.

Крім того, безпідставним є посилання апелянта на те, що справа підвідомча господарському суду, оскільки позов подано також до фізичних осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визначення порядку стягнення коштів у зв"язку з наступним.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов"язання.

У разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК).

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

А відтак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов"язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 ст.554 ЦК) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Таким чином, законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов"язання, проте, в цьому випадку норма ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

За таких обставин, кредитор має право пред"явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов"язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника та поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що в даному випадку норма ч.3 ст.554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. (а.с.8,9)

За таких обставин, оскаржуване рішення суду необхідно змінити в частині визначення порядку стягнення коштів, стягнувши вказану суму заборгованості за кредитним договором у користь позивача солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 змінити, та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором в сумі 126598 (сто двадцять шість тисяч) доларів 34 (тридцять чотири) центи США, що в еквіваленті становить 1498089 (один мільйон чотириста дев"яносто вісім тисяч вісімдесят дев"ять) грн. 10 (десять) коп., і стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" 126598 (сто двадцять шість тисяч) доларів 34 (тридцять чотири) центи США, що в еквіваленті становить 1498089 (один мільйон чотириста дев"яносто вісім тисяч вісімдесят дев"ять) грн. 10 (десять) коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В