Справа № 402/43/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" січня 2015 р. м.Ульяновка

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

при секретарі Льошенку О.М.,

за участю сторін, представників сторін - адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ульяновка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: Ульяновська державна нотаріальна контора, Ульяновське КМБТІ, Реєстраційна служба Ульяновського РУЮ в Кіровоградській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ульяновською державною нотконторою 4 липня 2008 року реєстровий номер 1587, визнання права власності на домоволодіння в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом вселення та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/ 3 частини будинку, побутових будівель та виділення їх в натурі, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 На обґрунтування позовних вимог вказав, що за період його шлюбу з відповідачкою з 1975 по 1998 рік ними було побудовано садибу за адресою: Кіровоградська обл. м.Ульяновка АДРЕСА_1. У 1998 році він виїхав з України та був відсутнім по 2013 рік. Повернувшись, дізнався, що рішенням Ульяновського районного суду від 30.10.2007 року він був визнаний померлим. На підставі даного рішення Ульяновською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого ОСОБА_4 успадкувала вказану садибу. Після повернення ОСОБА_3 рішенням Ульяновського районного суду від 05.11.2013 року рішення про визнання його померлим було скасоване. У зв'язку з цим ОСОБА_3 просить скасувати вказане вище свідоцтво про право на спадщину, визнати за ним право власності на вказане домоволодіння та господарські будівлі та зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні вказаним домоволодінням та господарськими будівлями шляхом вселення з передачею йому ключів. В ході судового розгляду ОСОБА_3 зменшив розмір позовних вимог щодо розміру частини садиби, право власності на яку просить визнати, до 1 /2 частини.

ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_3 з вимогою визнати за ним право власності на 1 /3 частину вказаного домоволодіння та господарських будівель, визнати за нею право власності на 2 /3 частини вказаного домоволодіння та господарських будівель. Також просить виділити їй в натурі повністю вказаний будинок з господарськими побутовими будівлями із стягненням з неї на користь ОСОБА_3 31666 грн.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позови у повному обсязі з підстав, вказаних у своїх позовних заявах, заперечили проти заявлених до них позовних вимог та пояснили слідуюче:

На заперечення проти позовних вимог ОСОБА_3 та на обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 вказала таке:

У 1998 році ОСОБА_3 виїхав з місця свого проживання за межі України і не повідомив їй та їх спільним дітям місця свого проживання. З того часу вона вимушена була здійснювати утримання, проводити поточний ремонт вказаної садиби власним коштом. Відповідно до експертного висновку № В-76 від 19.09.2012 року фізичний знос будинку та будівель становив 30% і вони потребували капітального ремонту, дійсна вартість будинку та будівель становила 49434 грн. ринкова - 28500 грн.

За вказаний період вона зробила:

Стяжку фундаменту будинку шляхом його оббивки та штукатурки цементовим розчином; відмостку навкруги будинку; перебудувала у будинку та літній кухні опалювальні печі, облицювала їх кахельною плиткою; поміняла в будинку старі вікна на металопластикові; поміняла мансардове вікно на нове дерев'яне, придбала та поміняла дерев'яні двері веранди та балкона; встановила на будинку водовідливи, коньки; постелила лінолеум у веранді, у кімнатах будинку, у кухні; поклеїла шпалери в кімнатах будинку; шляхом шпатлювання вирівняла стелю у кімнатах будинку, у веранді; облаштувала ванну кімнату бойлером, насосом для подачі води, ввела у ванну кімнату воду; частково замінила облицювальну кахельну плитку ванної кімнати; ввела в кухню будинку та у подвір'я воду, облаштувала колонку у подвір'ї, зробила каналізацію та вигрібну яму; виклала двір тротуарною плиткою; приміщення сараю літер "В" обмурувала цеглою, зробила в сараї з дощок підлогу; навкруги приміщення, що становить сарай, літню кухню та гараж, зробила відмостку; на їх покрівлі встановила коньки, водовідливи; побудувала загін для утримання птиці, побудувала нову огорожу з металевої сітки та металевого профілю.

Як вказує ОСОБА_4 вартість будівельних матеріалів, витрачених нею на виконання вищевказаних робіт становить 41822 грн. 80 коп., вартість оплати виконаних робіт становить 10110 грн. 00 коп. А всього її витрати на виконання вказаних робіт становили 51970 грн. 00 коп.

Посилаючись на експертний висновок № В-76 від 19.09.2012 року, вказує, що вартість садиби до початку проведення нею вказаних вище будівельних робіт становила 49434 грн. 00 коп., а його ринкова вартість 57000 гнр.00 коп.

Посилаючись на експертний висновок № В-107від 17.05.2014 року, вказує, що вартість садиби після проведення нею вказаних вище будівельних робіт становить 96867 грн. 00 коп., а його ринкова вартість -95000 грн.00 коп.

З огляду на це, зазначає, що вартість садиби збільшилась на 38000 грн. 00 коп. Вказує, що відповідно до ч.6, ч.7 ст. 57 СК України різниця є її особистою власністю, як набута за час окремого проживання. Тому її частка у спільному володінні становить 2 /3 частини, а відповідача - 1 /3 частини, ринкова вартість якої становить 31666 грн.00 грн. Висловлює згоду на сплату нею ОСОБА_3 вартості його частки у спільній садибі з визнанням за нею права на всю садибу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали поданий ними позов з наведених у ньому підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник заперечили проти позову ОСОБА_3 щодо його прав на 1 /2 частину садиби і визнали його право на 1 /3 частину садиби з викладених у зустрічній позовній заяві підстав. Також ОСОБА_4 повідомила, що не перешкоджає ОСОБА_3 користуватись своєю частиною садиби - непорозуміння виникають через те, що ОСОБА_3 з 1998 року у садибі не жив і через це порядок спільного користування садибою ускладнений. Замки дверей приміщень садиби вона поміняла не для того, щоб перешкодити ОСОБА_3 користуватись садибою, а тому, що ОСОБА_3 не було в садибі з 1998 року і замки з того часу були замінені на нові у зв'язку з закінченням строків експлуатації. Вказує, що міліцію вона викликала до ОСОБА_3 не для перешкоджання користування ним садибою, а через те, що він приходив у нетверезому стані і зчиняв сварки. Свої вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 та її представник підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник заперечили проти зустрічного позову у повному обсязі. На заперечення проти позову пояснили, що не визнають того, що частка ОСОБА_4 у вартості спільної садиби збільшилась через проведені нею будівельні роботи, так як нею не доведена у встановленому порядку необхідність проведення вказаних нею робіт для утримання садиби, факт проведення цих робіт, вартість проведених робіт та факт збільшення вартості садиби внаслідок проведення вказаних будівельних робіт. Відповідно, заперечили і проти визнання за ОСОБА_4 права власності на всю садибу з і стягненням з неї на його користь 31666, 00 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, повідомили, що знають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та підтверджують що ті перебували у шлюбі з 1975 по 1998 рік. У цей час ними була збудована садиба за адресою м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1. У 1998 році ОСОБА_7 виїхав з м.Ульяновка та був відсутній по 2013 рік.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17 повідомили, що знають, що у період з 1998 року по 2008 рік ОСОБА_4 проводила ремонтні та будівельні роботи у садибі за адресою м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 для чого придбавала будівельні матеріали та наймала будівельників.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що 19.09.2012 року та 17.05.2014 проводив незалежну оцінку майна: житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Ульяновка Кіровоградської області, у результаті якого надав експертній висновки № В-76 від 17.05.2014 та № В-107від 17.05.2014 року. Оцінку проводив на замовлення ОСОБА_4 При здійсненні оцінки виходив з даних і документів, наданих замовницею.

Допитана як свідок в порядку ст.184 ЦПК України ОСОБА_4 повідомила, що протягом 1998 - 2014 років проводила поточний ремонт садиби, в ході якого: п'ять раз проводила побілку стін та стель приміщень будинку, тричі здійснювала фарбування дерев'яних елементів вікон та дверей будівель, тричі клеїла шпалери на стелях та стінах будинку, усувала тріщини в стелях та стінах приміщень, ремонтувала піч.

Допитаний як свідок в порядку ст.184 ЦПК України ОСОБА_3 заперечив необхідність вказаного ОСОБА_4 проведення заміни вікон та дверей приміщень садиби, необхідність ремонту системи опалення будинку та повідомив, що вони зіпсувались у зв'язку з неправильним їх обслуговуванням та експлуатацією ОСОБА_4 Заперечив обсяги проведення робіт поточного ремонту садиби - вказав про меншу кількість побілок, фарбувань, зміни шпалер.

З досліджених судом письмових доказів встановлено:

Вивченням інвентарної справи домоволодіння в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 встановлено, що на підставі свідоцтва №138 на право особистої власності на жилий будинок, виданого 31.05.1994 року ОСОБА_3 належить житловий будинок в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 який складається з одного будинку з верандою, двох сараїв, веранди (а.с.70). Відповідно до Акту прийняття в експлуатацію вказаний будинок та господарські будівлі прийняті в експлуатацію 28.04.1992 року як закінчені будівництвом (а.с.66).

З рішення Ульяновського районного суду від 30.10.2007 року встановлено, що ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_4 визнаний померлим у зв'язку з відсутністю відомостей про нього за місцем постійного проживання з 1998 року (а.с.9, зворот).

Вивченням спадкової справи № 14/2008, встановлено, що ОСОБА_4 успадкувала право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка - ОСОБА_3, про що, 04.07.2008 року державним нотаріусом Ульяновської районної державної нотаріальної контори Білоус А.В. їй було видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване у реєстрі за № 1587 (а.с.79).

З рішення Ульяновського районного суду від 05.11.2023 року встановлено, що рішення Ульяновського районного суду від 30.10.2007 року, яким ОСОБА_3 визнано померлим, скасовано на підставі ст.48 ЦК України (а.с.10).

Оглядом в порядку, передбаченому ст.140 ЦПК України садиби АДРЕСА_1 в м.Ульяновка судом встановлено: за вказаною адресою знаходиться садиба, що складається з житлового будинку та господарських будівель. В результаті огляду садиби судом встановлено ознаки побудови та ремонту відмостки навкруги будинку; перебудови у будинку та літній кухні опалювальних печей, облицювання їх кахлем; наявність в будинку металопластикових вікон; ремонту дерев'яних дверей веранди; встановлених на будинку ринв для стоку води з даху; наявність лінолеуму у веранді, у кімнатах будинку, у кухні; наявність шпалер у кімнатах будинку; наявність у ванній кімнаті будинку бойлеру, насоса для подачі води, підведеного до ванної кімнати водопостачання; підведених до кухні будинку та у подвір'я водопостачання, водяна колонка у подвір'ї, наявність каналізаційної та вигрібної ями; наявність покриття двору тротуарною плиткою; обмуроване цеглою приміщення сараю, наявність в сараї дощатої підлоги; наявність відмостки навкруги сараю, літньої кухні та гаражу, коньки на даху будинку; наявність загону для утримання птиці, наявність огорожі садиби з металевої сітки та металевого профілю.

При цьому суд не може визнати допустимими доказами вартості спірної садиби станом на 19.09.2012 року та 17.05.2014 року - представлені ОСОБА_4 експертні висновки № В-76 від 17.05.2014 та № В-107від 17.05.2014 року. Суд приходить до цього висновку, виходячи з того, що визначення вартості садиби, можливе лише шляхом проведення будівельно-технічної експертизи, оскільки потребує спеціальних знань у галузі будівництва. При цьому допустимим доказом можуть бути визнані лише висновки експертизи призначеної та проведеної в порядку, передбаченому ст.ст.143-150 ЦПК України.

Для встановлення факту проведення певних будівельних робіт, необхідності їх проведення при утриманні садиби, вартості цих робіт та витрачених для цього будівельних матеріалів також потрібним є призначення будівельно-технічної експертизи.

Однак, клопотання про проведення вказаних експертиз ОСОБА_4 було заявлене, але згодом відкликане. Без висновків вказаних експертиз суд не може встановити зазначені обставини.

З огляду на вищенаведене, суд не вважає доведеними вартість спірної садиби станом на 19.09.2012 року та 17.05.2014 року, факти збільшення за рахунок проведених ОСОБА_4 будівельних робіт вартості спірної садиби на вказану нею суму.

Також суд не вважає встановленими факти перешкоджання з боку ОСОБА_4 ОСОБА_3 користуватись їх спільною садибою. Як встановлено, сторони перебувають у неприязних відносинах і їх зустрічі супроводжуються сварками. Порядок користування спільним майном - садибою між співвласниками не визначений і ускладнений тривалою відсутністю у вказаній садибі ОСОБА_3 Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку перешкоджання ОСОБА_3 з боку ОСОБА_4 користуватися спільною садибою суду надані не були.

Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми:

Відповідно до змісту ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяв на час створення спільної садиби, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до змісту ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до змісту ч.2 ст.48 ЦК України незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З огляду на те, що спірна садиба побудована сторонами за час шлюбу, вона є сумісною власністю сторін, при цьому частки їх у праві власності є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд не вважає доведеними підстави для відступу від засади рівності часток подружжя, так як ОСОБА_4 всупереч положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не довела за допомогою належних та допустимих доказів підстав для відступу від засади рівності часток у спірному майні.

Вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на усе домоволодіння з компенсацією ОСОБА_3 вартості його частки є безпідставними так як вимоги про виділ кому-небудь із співвласників його частки поставлено не було.

Враховуючи, що рішення про оголошення ОСОБА_3 померлим скасоване, свідоцтво про право на спадщину після його смерті підлягає визнанню недійсним, як таке, підстави для видачі якого відсутні.

З огляду на те, що ОСОБА_3 всупереч положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України не доведений за допомогою належних та допустимих доказів факт порушення ОСОБА_4 його прав власності на спірне майно, суд вважає за необхідне відмовити йому у задоволенні вимог щодо зобов'язання ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні вказаним домоволодінням та господарськими будівлями шляхом вселення .

Питання про розподіл судових витрат підлягають вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, ч.2 ст.48, ч.1 ст.1216 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215 224-226 ЦПК України,-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково:

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Ульяновською державною нотаріальною конторою 4 липня 2008 року, реєстровий номер 1587 недійсним.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/ 2 частину домоволодіння та господарські будівлі в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1.

Відмовити ОСОБА_3 у зобов'язанні ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні вказаним домоволодінням та господарськими будівлями шляхом вселення в дане домоволодіння в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 та у зобов'язанні її передати йому ключі від даного домоволодіння та господарських будівель.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задовольнити частково:

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/ 2 частину домоволодіння АДРЕСА_1

Відмовити ОСОБА_4 у виділенні в натурі повністю житлового будинку з господарськими побутовими будівлями, що розташовані в м.Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1.

Відмовити ОСОБА_4 у стягненні з неї на користь ОСОБА_3 31666 грн. грошової компенсації за належну йому 1/ 3 частину домоволодіння АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1250 (одну тисячу двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - частини судових витрат, понесених ОСОБА_3 на правову допомогу пропорційно до частини позовних вимог, у задоволенні яких їй було відмовлено.

Компенсувати за рахунок держави частину судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог ОСОБА_4 у вигляді судового збору у розмірі 316 (триста шістнадцять) грн. 66 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. А. Бондаренко