Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, третя особа - ОСОБА_4, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу станом на 15 травня 2014 року в розмірі 20 496,45 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

На обґрунтування вимог посилався на те, що з 30 липня 2010 року він працював у структурі державної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» (на теперішній час - Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України).

Згідно з наказом від 20 січня 2014 року № 12/к його було звільнено з роботи як такого, що не відповідає займаній посаді, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що його звільнення проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства, просив задовольнити позов.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким поновлено ОСОБА_3 на посаді директора державної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку».

Стягнуто з Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 січня до 22 вересня 2014 року в розмірі 46 359,81 грн.

Стягнуто з Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

У касаційній скарзі Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами під час розгляду справи встановлено, що наказом Державного агентства України з інвестицій та інновацій від 17 жовтня 2008 року № 86-Одес. було утворено державну установу «Одеський регіональний центр інноваційного розвитку» з віднесенням її до сфери управління Державного агентства України з інвестицій та інновацій та було призначено ОСОБА_3 виконуючим обов'язки директора цієї установи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2010 року № 356 Державне агентство України з інвестицій та інновацій було перейменоване на Державне агентство України з інвестицій та розвитку.

27 липня 2010 року наказом Державного агентства України з інвестицій та розвитку № 20 державну установу «Одеський регіональний центр інноваційного розвитку» було перейменовано на державну установу «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку». Тим же наказом ОСОБА_3 призначено виконуючим обов'язки директора державної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку».

30 липня 2010 року в трудову книжку ОСОБА_3 було зроблено запис про те, що його призначено директором Одеського регіонального центру з інвестицій та розвитку.

Відповідно до Указу Президента України від 12 травня 2011 року правонаступником Державного агентства України з інвестицій та розвитку є Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України (Держінвестпроект України).

Згідно з наказом адміністрації Держінвестпроекту України від 20 січня 2014 року №12/к ОСОБА_3 звільнено з посади директора державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» як такого, що не відповідає займаній посаді, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із відсутності порушень трудового законодавства в діях відповідача при звільненні позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивача без достатніх підстав було звільнено з посади директора державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки факт невідповідності займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації не встановлено, переведення на іншу роботу йому не було запропоновано.

Такий висновок апеляційного суду є правильним.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому Пленум Верховного Суду України в п. 21 своєї постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснив, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Не можна визнати законним звільнення із цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором.

З матеріалів справи, зокрема, з наказу про звільнення ОСОБА_3 вбачається, що підставою прийняття такого рішення є два документи - доповідна записка директора Департаменту інвестиційної політики та регіонального розвитку Держінвестпроекту від 20 січня 2014 року № 10/0/8-14 та лист Одеської обласної державної адміністрації від 27 грудня 2013 року.

Так, у доповідній записці з посиланням на протокол засідання колегії Одеської обласної державної адміністрації від 17 грудня 2013 року вказано, що впродовж 2013 року з боку директора державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» ОСОБА_3 допущено систематичне та неналежне виконання доручень Держінвестпроекту. Зазначене та фахова невідповідність даного керівника призвели до того, що результативні показники державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» у 2013 році були одними з найнижчих серед регіональних центрів, незважаючи на те, що його штатна чисельність та кошторис є одними з найбільших.

Лист Одеської обласної державної адміністрації від 27 грудня 2013 року № 01/02-15/8391 про звільнення ОСОБА_3 ґрунтується на тому, що 17 грудня 2013 року на черговому засіданні колегії Одеської обласної державної адміністрації було розглянуто питання про роботу державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку». За результатами розгляду зазначеного питання роботу ОСОБА_3 на посаді директора державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» визнано незадовільною.

Між тим зазначені вище факти можуть свідчити лише про неналежне виконання обов'язків, покладених на керівника, проте не можуть бути підставою для звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача без достатніх підстав звільнено з посади директора державної бюджетної установи «Одеський регіональний центр з інвестицій та розвитку» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко