Справа № 159/7557/14-ц
Провадження № 2/159/174/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 17 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Миронюка М.Г.

з участю секретаря Посполітак Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні ,

В С Т А Н О В И В:

Державний заклад "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні.

Свою вимог позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 23.10.2014 року близько 10 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в під'їзді АДРЕСА_1 , під час сварки наніс удари руками і ногами по різним частинам тіла ОСОБА_2 . В наслідок чого заподіяв тому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом мозку, забою та садин м'яких тканин голови справа та забою грудного відділу хребта, котрі згідно висновку експерта №313 від 25.11.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

За даним фактом 24.10.2014 року слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000879 та розпочато досудове розслідування. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України ОСОБА_1 вручено 08.12.2014. Постановою слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 залучено до даного кримінального провадження в якості потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні з 24.10.2014 року по 03.11.2014року.

Згідно розрахунку розміру фактичних витрат лікарні, понесені витрати на лікування потерпілого становлять3365,91 грн.

Таким чином, у зв'язку з понесеними затратами на лікуванні потерпілого від злочину, позивачу завдано матеріальної шкоди на зазначену вище суму, яка повинна бути відшкодована у повному обсязі, але відповідачем добровільно не відшкодована.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 17.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, у якому перебув на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості витрат на його лікування. Правовою підставою покладення на останнього матеріальної відповідальності за завдану з його вини майнову шкоду є норми ч. 1 ст.1206 ЦК України, п.п. 1,4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 6.07.1993, якими передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, а сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню у сумі фактичних витрат з винних осіб.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. ст. 12, 14, 16 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я" охорона здоров'я є одним з пріоритетних напрямків державної діяльності.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного закладу "Вузлова| лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" 3365,91 грн.витрат лікувального закладу на стаціонарне потерпілого.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, заявлений цивільний позов позивач підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення.

Суд вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні є підставним і підлягає до повного задоволення.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. ст. 12, 14, 16 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я" охорона здоров'я є одним з пріоритетних напрямків державної діяльності.

Згідно ст.1206 ч.1 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 23.10.2014 року близько 10 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в під'їзді АДРЕСА_1 , під час сварки наніс удари руками і ногами по різним частинам тіла ОСОБА_2. В наслідок чого заподіяв тому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом мозку, забою та садин м'яких тканин голови справа та забою грудного відділу хребта, котрі згідно висновку експерта №313 від 25.11.2014 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

За даним фактом 24.10.2014 слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000879 та розпочато досудове розслідування. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України ОСОБА_1 вручено 08.12.2014. Постановою слідчого СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 залучено до даного кримінального провадження в якості потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні лікарні з 24.10.2014 р. по 03.11.2014 р. і у стаціонарі провів 10 днів.

Згідно розрахунку розміру фактичних витрат лікарні, понесені витрати на лікування потерпілого становлять 3365,91 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив даний факт і повідомив що кримінальне провадження № 10000879 відносно нього закрите за примиренням сторін.

У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини визнані сторонами доказуванню не підлягають.

Таким чином, суд вважає , що заявлений позов Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні ґрунтується на вимогам закону, доводиться письмовими доказами і визнається відповідачем, а тому підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки позивачем при подачі позовної заяви судовий збір не сплачувався.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 81, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. ст. ст. 12, 14, 16 Закону України "Основи законодавства про охорону здоров'я", ст.128 КПК України, ст. 1206 ч.1 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 про стягнення витрат за стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Державного закладу "Вузлова лікарня станції Ковель ДТГО "Львівська залізниця" витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого у кримінальному провадженні в сумі 3365 (три тисячі триста шістдесят п'ять) грн.91 коп. та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)грн..60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст складено 23 березня 2015 року.

Головуючий:М. Г. Миронюк