Кодимський районний суду Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2298/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.,

при секретарі Поліковській О.І.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, що належало відповідачеві.

В судовому засіданні представник позивача (на підставі угоди) посилався на те, що 10 червня 2009 року позивач і відповідач - ОСОБА_3 домовилися про те, що позивач ОСОБА_1 купить, а відповідач ОСОБА_3 продасть житловий будинок АДРЕСА_1 за 3300 доларів США (26400 грн.). В цей же день позивач передала відповідачеві у виді завдатку 300 доларів США, а 20 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1 передала відповідачеві решту суми - 3000 доларів США. Як про отримання завдатку, так і отримання решти коштів за продане житло ОСОБА_3 написала відповідні розписки. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку домовилися вчинити на протязі одного місяця, тобто до 20 жовтня 2010 року. З свого боку, позивач ОСОБА_1, всі умови договору купівлі-продажу виконала: передала грошові кошти продавцю у визначеному договором розмірі і прийняла предмет договору купівлі-продажу - житловий будинок АДРЕСА_1, переїхавши проживати в це житло. Після отримання коштів за продане житло, відвідач виїхала за межі України і тепер мешкає в с. Янтарне, Кам»янського району, Республіки Молдова. В теперішній час відповідач відмовляється приїжджати в Україну для оформлення нотаріального договору купівлі-продажу. Іншого способу захисту порушеного права позивач не вбачає. Ця обставина і змусила позивача звернутися до суду. Просить задовольнити позов та визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на цей будинок.

Відповідач в судове засідання не з»явилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Згідно розписки ОСОБА_3 від 10 червня 2009 року, вона отримала від ОСОБА_1 300 доларів США авансу в рахунок придбання будинку АДРЕСА_1 (а.с.3).

Згідно розписки ОСОБА_3 від 20 вересня 2010 року, вона отримала від ОСОБА_1 3000 доларів США за придбання будинку АДРЕСА_1 (а.с.2).

Згідно договору купівлі-продажу від 21 червня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі Кодимського РБТІ за №3350, ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно довідки №874 від 03 листопада 2014 року адміністрації с. Рашково, Кам»янського району Республіки Молдова, ОСОБА_3 проживає в с. Янтарне, Кам»янського району, Республіки Молдова (а.с.11).

Вислухавши вимоги представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не може бути задоволеним з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.1 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Судом установлено, що 10 червня 2009 року позивач і відповідач - ОСОБА_3 домовилися про те, що позивач ОСОБА_1 купить, а відповідач ОСОБА_3 продасть житловий будинок АДРЕСА_1 за 3300 доларів США (26400 грн.). В цей же день позивач передала відповідачеві у виді завдатку 300 доларів США, а 20 вересня 2010 року позивач ОСОБА_1 передала відповідачеві решту суми - 3000 доларів США. Після отримання зазначеної грошової суми, відповідач передала позивачеві всі документа на житловий будинок АДРЕСА_1. При цьому сторони в усній формі домовилися про подальше нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку на протязі одного місяця, тобто, до 20 жовтня 2010 року. Як убачається з пояснень представника позивача, відповідач не виконала усної домовленості про нотаріальне посвідчення договору і в теперішній час перебуває за межами України, відмовляючись виконати свою обіцянку.

Згідно ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частини шостої статті 120 ЗК України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Частиною другою статті 377 ЦК України передбачено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Отже, суд констатує, що до істотних умов договору купівлі-продажу жилого будинку закон відносить наявність кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку переходить у зв»язку з переходом права власності на житловий будинок.

В судовому засіданні представником позивача не надано доказів того, що земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок приватизована і має кадастровий номер.

Частиною третьою статті 640 ЦК України ( в редакції від 11 лютого 2010 року) передбачено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст.328 (ч.1,2) ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації

Доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, позивачем суду не надано.

Відтак, суд прийшов до переконання у безпідставності вимог позивача про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання на нього права власності.

На підставі ст.ст. 182, 328, 377 ЦК України, ст.120 ЗК України, керуючись ст.ст.10,60, 174, 213,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.ГУРА