Справа № 495/201/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Колесніченко І.В. (посвідчення НОМЕР_3 видане 01.10.2012 року)

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 05.10.1998 року)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/201/15-ц

за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради

про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей

В С Т А Н О В И В:

16.01.2015 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора (далі по тексту - прокурор) в інтересах ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей (а.с.1-2).

Так, прокурор просить суд зобов'язати ОСОБА_2 знести самовільно облаштовані металеві двері (перегородку) у міжквартирному коридорі комунальної квартири АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 належить Білгород-Дністровській міській раді, в якій за договором найма проживає дві сім'ї: ОСОБА_2 на підставі ордеру № 347 від 01.06.1999 року, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради на підставі рішення адміністрації і профкому ВАТ «Гемопласт» на право зайняття складом сім'ї з 5 осіб чотирьох житлових кімнат, загальною жилою площею 44,5 кв.м., і ОСОБА_3 - на підставі рішення адміністрації і профкому заводу медичних виробів на право зайняття складом сім'ї з 3 осіб одної житлової кімнати площею 17,11 кв.м.; комора, коридор, кухня, санвузол (туалет, ванні кімната) знаходяться у загальному користуванні двох родин. У 2006 році наймач ОСОБА_2 самовільно переобладнала комунальну квартиру, встановивши у загальному коридорі броньовані двері, чим перекрила доступ родини ОСОБА_3 до туалету та ванної кімнати. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області, зобов'язано ОСОБА_2 знести самовільно облаштовані металеві двері (перегородку) у міжквартирному коридорі комунальної квартири АДРЕСА_1. В подальшому вищезазначене рішення суду було виконано. Проте, ОСОБА_2 знов самовільно облаштувала вищезгадані двері, що підтверджується актом обстеження від 29.12.2014 року, проведеного комісією у складі спеціалістів УЖКГ. Тому ОСОБА_2 повинна за свій рахунок привести приміщення квартири у попередній стан.

Прокурор в судовому засіданні 06.03.2015 року заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2, в судовому засіданні 06.03.2015 року визнала той факт, що нею самовільно, без відповідного дозволу встановлено у загальному коридорі спірної квартири броньовані двері, але за будь-яких обставин вона відмовляється їх убирати, так як ОСОБА_3 засмічує квартиру, перешкоджає вільному та спокійному проживанню в ній, погрожує фізичною розправою. У зв'язку з цим відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_3 в судове засідання 06.03.2015 року не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним довідковим листом, згідно із яким в попередньому судовому засіданні 19.02.2015 року ОСОБА_3 була повідомлена та власноручно розписалася про перенесення розгляду справи саме на 06.03.2015 року (а.с.44).

Представник третьої особи - ВК Б-Дністровської МР, в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними розписками (а.с.21, 48).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та представника ВК Б-Дністровської МР, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 є квартирою спільного заселення та належить Білгород-Дністровській міській раді.

Згідно із листом КП «Б-Дністровське БТІ» № 2150 від 06.12.2013 року, державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 не проводилась (а.с.4).

У квартирі АДРЕСА_1 за договором найма проживає дві сім'ї:

- ОСОБА_2 - на підставі ордеру № 347 від 01.06.1999 року, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради на підставі рішення адміністрації і профкому ВАТ «Гемопласт» на право зайняття складом сім'ї з 5 осіб чотирьох житлових кімнат, загальною жилою площею 44,5 кв.м.;

- ОСОБА_3 - на підставі рішення адміністрації і профкому заводу медичних виробів на право зайняття складом сім'ї з 3 осіб одної житлової кімнати площею 17,11 кв.м.

Комора, коридор, кухня, санвузол (туалет, ванні кімната) у зазначеній квартирі знаходяться у загальному користуванні двох родин.

У 2006 році наймач ОСОБА_2 самовільно переобладнала комунальну квартиру, встановивши у загальному коридорі броньовані двері, чим перекрила доступ родини ОСОБА_3 до туалету та ванної кімнати.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2014 року зобов'язано ОСОБА_2 знести самовільно облаштовані металеві двері (перегородку) у міжквартирному коридорі комунальної квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.12.2014 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2014 року залишено без змін, що підтверджується листом прокуратури Одеської області № 05/1-2520вих-14 від 19.12.2014 року (а.с.12).

Згідно із постановою ВДВС Б-Дністровського МУЮ серії ВП № 43300335 від 15.12.2014 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 495/10566/13-ц виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про зобов'язання ОСОБА_2 знести самовільно облаштовані металеві двері (перегородку) у міжквартирному коридорі комунальної квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з його виконанням боржником в повному обсязі (а.с.13).

Проте, ОСОБА_2 знов самовільно облаштувала вищезгадані двері.

Так, згідно із листом ВК Б-Дністровської МР № 02/15-22-7009/3364 від 25.12.2014 року, 25.12.2014 року було здійснено вихід спеціалістів УЖКГ, у присутності гр. ОСОБА_2, до квартири АДРЕСА_1 За результатами огляду складно відповідний акт, згідно із яким броньовані двері встановлені у загальному коридорі комунальної квартири, тим самим здійснюється розмежування кімнат мешканок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Зі слів гр. ОСОБА_2, двері встановлено з метою недопущення анті санітарного стану у кімнатах її користування (а.с.7-8).

Згідно із ч. 1 ст. 50 Житлового кодексу України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Статтею 100 Житлового кодексу України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Якщо проектом капітального ремонту жилого будинку передбачено переобладнання чи перепланування квартир, з цим проектом повинні бути ознайомлені наймачі та члени їх сімей. Зауваження і пропозиції зазначених осіб, не враховані проектною організацією, розглядаються органами, які здійснюють управління відповідним житловим фондом, а також виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, який затверджує проект капітального ремонту будинку.

У пунктах 4 та 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.206 року № 45) визначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Зазначені обставини та норми чинного законодавства свідчать про той факт, що ОСОБА_2 самовільно переобладнала комунальну квартиру, встановивши у загальному коридорі броньовані двері, чим перекрила доступ родини ОСОБА_3 до туалету та ванної кімнати, а тому у відповідності до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України такі порушені права підлягають судовому захисту шляхом зобов'язання ОСОБА_2 за свій рахунок привести приміщення квартири у попередній стан.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи рівність сторін перед судом, суд не вбачає ніяких порушень цивільних прав відповідача - ОСОБА_2, у разі задоволення таких позовних вимог прокурора про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог заступника Б-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ВК Б-Дністровської МР про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей, у зв'язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 50, 100 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та приведення квартири в попередній стан шляхом демонтажу дверей - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) знести самовільно облаштовані металеві двері (перегородку) у міжквартирному коридорі комунальної квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко