Справа № 640/4445/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання старший державний виконавець зазначає, що в провадженні Київського ВДВС ХМУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 42029067 з примусового виконання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова по справі № 640/5784/13 від 12.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за борговою розпискою в сумі 6100 грн., судового збору в розмірі 81 грн. та витрат на надання правової допомоги у розмірі 1500 грн., яке в добровільному порядку не виконується, а боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

У судове засідання державний виконавець не зявився, просив розгляд подання проводити без участі представника Київського ВДВС ХМУЮ.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 42029067 з примусового виконання виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Харкова по справі № 640/5784/13 від 12.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за борговою розпискою в сумі 6100 грн., судового збору в розмірі 81 грн. та витрат на надання правової допомоги у розмірі 1500 грн.

Постановою ст. державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_1 від 03.07.2014 року відкрито виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом, а вказану постанову надіслано сторонам виконавчого провадження.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що 15.12.2014 року відповідно до акту державного виконавця було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, боржника було повторно ознайомлено з вищезазначеним документом, проте боржник відмовився у наданні доступу до квартири.

Наведене дає підстави вважати, що Боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду боржника за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Державним виконавцем надано до суду копію виконавчого листа № 640/5784/13-ц, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2014 року, копію постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 02.03.2015 року, копію постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.07.2014 року, копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію відповідей Державної податкової служби України, копію відповідей Пенсійного фонду України, копію викликів державного виконавця, копію акта державного виконавця про відмову боржника у наданні доступу до квартири від 15.12.2014 року, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.03.2015 року, копію Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, копію Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Проте, суду не надано відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 документа громадянина України на право виїзду з України і вїзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», що унеможливлює відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт. Також державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України.

Окрім того, відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення. Відповідно до Указу президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня поставлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ніколаєнко І.В.