Справа №463/4737/14-ц
Провадження №2/463/195/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договірним зобов'язанням на суму 34 195,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 13.09.2011р. між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 500226787 на загальну суму 19 000 грн. на термін до 15.09.2014р. із сплатою за користування кредитними коштами 17 % річних. Банком виконано свої зобов'язання, та видано відповідачу обумовлену суму коштів, однак останнім не належним чином виконується обов'язок по його поверненню. Станом на 23.12.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 34 195,20 грн., з яких 17 346,37 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4478,83 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 6270 грн. - прострочена комісія, 6100 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання. Як новий кредитор у зобов'язанні на підставі договору факторингу від 23.12.2013р. № 2013-1, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», дану суму боргу просить стягнути в примусовому порядку.

В судове засідання повноважний представник позивача не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, скерувала до суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі, які просить задовольнити. Також, додатково повідомила, що рішення третейського суду від 22.10.2013р. про стягнення з відповідача даної суми боргу, яке наявне в матеріалах справи, на примусовому виконанні не перебувало, і крім того, ТОВ «Росвен Інвест Україна» не є стороною спору, який розглядався третейським судом. Тому, вважає, що наявність такого рішення не є перешкодою для задоволення даного позову.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Попередньо, під час розгляду даної справи іншим складом суду, до закінчення терміну повноважень головуючого судді Стрепка Н.Л., повноважний представник відповідача клопотав про розгляд справи у їх відсутності та просив відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафних санкцій, оскільки така вимога пред'явлена поза межами встановленого законом річного строку позовної давності. Позиції щодо суті спору не висловлював, як і під час розгляду справи попереднім складом суду, так і під час її розгляду даним складом суду. Проте, також клопотав про закриття провадження у справі через наявність рішення третейського суду, прийнятого з приводу даного спору. Враховуючи зібрані у справі докази, а також те, що клопотання відповідача про закриття провадження у справі вирішено ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2015р., якою в його задоволенні відмовлено, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони відповідача. При цьому враховується, що для вирішення даного спору в добровільному порядку, судом надавався відповідний строк, про що клопотала представник позивача. Станом на даний час спір не вирішено, а відтак, перешкод для ухвалення рішення по суті справи суд не вбачає.

Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2011р. між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 500226787 на загальну суму 19 000 грн. на термін до 15.09.2014р. із сплатою за користування кредитними коштами 17 % річних та 330 грн. комісійної винагороди за кожний місяць. (а.с.12-13).

Згідно договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013р. (а.с.4-8), ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту № 500226787 від 13.09.2011р.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом - ст. 514 ЦК України.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що банком належно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу обумовлену суму коштів, чого, як випливає з позиції сторони відповідача, вони не оспорюють.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не належним чином виконує обов'язки по поверненню кредитних коштів.

Згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013р. (а.с.8), станом на 23.12.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 34 195,20 грн., з яких 17 346,37 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4478,83 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 6270 грн. - прострочена комісія, 6100 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогічний розмір заборгованості та її складові відображено у відповідному розрахунку (а.с.55), який перевірений та прийнятий судом як такий, що проведений фахово у відповідності до умов договору.

Таким чином, позов в цілому слід визнати обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Спеціальна позовна давність, яка за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлюється до вимог про стягнення неустойки, становить 1 рік.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.55), пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання, яка в загальному розмірі становить 6100 грн., обрахована за період з 14.12.2011р. по 14.08.2013р., в той час як даний позов, згідно поштового штепселя на конверті (а.с.30), зданий до поштового відділення 03.09.2014р., тобто по спливу встановленого законом річного строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що в цій частині позов до суду подано поза межами встановленого законом строку позовної давності, а представник позивача не клопоче про його поновлення, не заперечуючи факту порушення прав останнього, суд в задоволенні цієї вимоги відмовляє, оскільки заявлена вона після спливу річного строку позовної давності.

Таким чином, до задоволення підлягають виключно вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотків за користування кредитом та комісійної винагороди, і до примусового стягнення з відповідача підлягає сума коштів за виключенням пені, що становить 28 095,20 грн.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 280,95 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.28).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 90, 257, 258, 261, 267, 509, 512, 514, 526, 533, 546, 548, 549, 553, 554, 559, 598, 625, 628, 629, 654, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (м. Київ, вул. Старокиївська, 10 «И», , р/р 8912 у ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528) заборгованість за кредитним договором від 13.09.2011 року № 500226787 в розмірі 28 095,20 грн. (двадцять вісім тисяч дев'яносто п'ять грн. двадцять коп.).

В задоволені решти позовних вимог відмовити за наслідками спливу строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 280,95 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.