АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/522/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріАнкудінов О.І.

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Черкаська міська рада, КП «СУБ «Митниця», ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов'язання привести приміщення у первісний стан та стягнення матеріальної та моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, треті особи: Черкаська міська рада, КП «СУБ «Митниця», ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов'язання привести приміщення у первісний стан та стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі - продажу від 14.01.1998 р. вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Власницею нижче розташованої квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_8

Позивач стверджує, що відповідачка створює її перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою у зв'язку з добудовою лоджії до належної їй квартири №5, як одного цілого з квартирою №10. Внаслідок добудови на покрівлі постійно накопичується пил, бруд та сміття, яке при поривах вітру потрапляє до квартири позивачки.

Просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю житловою квартирою АДРЕСА_1 в м. Черкаси шляхом приведення ОСОБА_8 за власний рахунок лоджії квартири АДРЕСА_1 у первинний стан, зменшивши розмір площі до 6,2 кв.м., що існував до змін у квартирі. Стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та майнову шкоду у розмірі 4 000 грн.

28.10.2013 р. представник ОСОБА_6 подала до суду заяву про зміну позовних вимог та просила суд усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю житловою квартирою АДРЕСА_1 в м. Черкаси шляхом приведення ОСОБА_8 за власний рахунок лоджії квартири АДРЕСА_2 у первинний стан, зменшивши розмір площі лоджії до 6,2 кв.м., що існував до змін у квартирі. Стягнути з ОСОБА_8 на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та майнову шкоду у розмірі 4 000 грн

Заочним рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Усунено перешкоди ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1 в м. Черкаси. Зобов'язано ОСОБА_8 за власний рахунок привести лоджію квартири АДРЕСА_2 у первинний стан, що існував до переобладнання лоджії. Стягнуто з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 4 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що заочне рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта ОСОБА_10 05.03.2015 року особисто отримав судову повістку для себе та для передачі ОСОБА_8 на 8 годину 30 хвилин 17.03.2015 року на засідання апеляційного суду, в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає їх причину неявки без поважних причин та можливість розгляду справи в їх відсутність.

Вислухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Заочне рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується не на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи: Черкаська міська рада, КП «СУБ «Митниця», ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов'язання привести приміщення у первісний стан та стягнення матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачка порушила право позивача на користування квартирою, здійснивши самочинну добудову балкону без наявності належних дозвільних документів на будівництво, а тому порушене право позивачки підлягає до відновлення та стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди.

Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 1998 року позивачка ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1. Власницею нижче розташованої квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 20 грудня 2005 року є відповідачка ОСОБА_8

Відповідачкою самочинно було здійснено добудову балкону до належної їй квартири № 5. Вказана добудова була здійснена без наявності належних дозвільних документів на будівництво.

Згідно даних висновку № 2/буд судової будівельно-технічної експертизи від 4 травня 2012 року, проведеної ТОВ »Контакт-Сервіс» при реконструкції відповідачкою ОСОБА_8 існуючої лоджії квартири АДРЕСА_2 були порушені вимоги нормативних документів та державних будівельних норм.

До початку реконструкції лоджія квартири №5 мала площу 6,20 кв.м., а після реконструкції її площа збільшилась до 16,87 кв.м. у зв'язку зі збільшенням її широти на 2,08 м.

Самочинною добудовою лоджії було істотно порушені права позивачки, як власника квартири розташованої поверхом вище, так як відмітка верху покрівлі самочинно добудованої лоджії вище відмітки підлоги лоджії квартири позивачки на 0,60 м., таким чином добудова проведена без згоди власника квартири безпосередньо до стін та лоджії квартири позивачки. Крім того, все сміття з верхніх поверхів осідає на даху лоджії відповідачки, що спричиняє нестерпний запах в квартирі позивачки при відкритій лоджії та викликає додаткові шуми при дощі та від працюючих кондиціонерів зверху. Також в літню пору покрівля добудованої лоджії сильно розігрівається, що також спричиняє потраплянню в квартиру позивачки гарячого повітря з запахом покрівлі. Дані порушення фактично позбавляють можливість позивачки користуватись лоджією та провітрювати повітря в своїй квартирі.

Добудова лоджії є самочинним будівництвом, так як відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Переобладнання або перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, згідно зі ст. 152 ЖК провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями передбачено, що переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів та лоджій власниками квартир, наймачами й орендарями може проводитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Відповідно до п. 1.4.6. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що добудована лоджія відповідає всім вимогам та, що він ніяким чином не чинить перешкод відповідачці у користуванні квартирою є безпідставним оскільки в матеріалах справи є докази того, що дана лоджія добудована самочинно, без відповідних дозволів органу місцевого самоврядування та узгодження з іншими співвласниками будинку та без дотримання протипожежних норм.

Тому ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_6 з підстав добудови лоджіїї, без відповідних дозволів і без виготовлення проекту, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, правильно встановив, що дії відповідачки по самочинній добудові лоджії істотно порушують права позивачки як власника сусідньої квартири, що розташована поверхом вище, та явилися підставою для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України, які для встановлення цього факту є обов'язковим.

Розроблений ТОВ «Черкасимедпроект» розділ робочого проекту на добудову лоджії до квартири АДРЕСА_2 не відповідає державним будівельним нормам та правилам (а.с.22). Начальником управління містобудування та архітектури м. Черкаси ОСОБА_8 при наданні дозволу на добудову балкону винесено застереження, що габарити балкону повинні відповідати розмірам балконів на вищележачих поверхах (а.с. 31). Цих застережень ОСОБА_8 не дотримано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов'язання привести приміщення у первісний стан ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині висновку суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції в цій частині без змін.

За ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачено що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Установивши порушення прав власника суд першої інстанції вірно застосував положення ч. 3 ст. 386 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди.

При цьому, відповідно до роз'яснень, що містяться у пп. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції визначено розмір моральної шкоди з урахуванням наданих сторонами доказів та положень ст. 23, ч. 3 ст. 386 ЦК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", що відповідає вимогам розумності та справедливості тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди також відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

ОСОБА_6 також заявила позовну вимогу про відшкодування матеральної шкоди в розмірі 4000 гривень, які вона сплатила за проведення судово-будівельної експертизи в 2012 році по іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про знесення самочинного будівництва та яка була використана в якості доказу по даній цивільній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.

Враховуючи зазначене, витрати здійсненні позивачем на проведення експертизи по іншій цивільній справі та яка була використана в якості доказу по даній цивільній справі з метою встановлення істини в даному спорі не є майновою шкодою, а є судовими витратами, які понесені по іншій цивільній справі. Вказані витрати не можна віднести до витрат, здійснених для відновлення порушеного права власності в зв'язку з самочинною реконструкцією відповідачкою лоджії, а тому вони не є збитками.

Судом першої інстанції на вищевказані обставини та норми матеріального права уваги не звернуто та суд прийшли до помилкового висновку про наявність правових підстав задоволення позову у частині наявності та відшкодування матеріальної шкоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до зміни із скасуванням його в частині задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4000 гривень та ухвалення в цій частині нового рішення, яким необхідно відмовити позивачці в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 4000 гривень.

ОСОБА_6 відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2014 року в частині усунення перешкоди ОСОБА_6 у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1 в м. Черкаси та зобов'язання ОСОБА_8 за власний рахунок привести лоджію квартири АДРЕСА_2 у первинний стан, що існував до переобладнання лоджії та стягнення з відповідачки на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. та судових витрат в сумі 1334 гривни 10 коп. залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :