АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2674/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач : Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. від 29.10.2013р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), зобов'язати ВПВР управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа №2-134/2011, виданого Оболонським районним судом м. Києва та вирішити питання судових витрат.

У мотивування вимог посилався на те, що мотиви відмови у відкритті виконавчого провадження , а саме, що заяву подано представником ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» з кодом , а не представником Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з кодом є надуманими, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» являється Головним підприємством, а Київська регіональна дирекція ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ідентифікаційний код 23494105 являється філією Головного підприємства (інший відокремлений підрозділ) та наділена правами та повноваженнями Головного підприємства.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року - заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду , представник скаржника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову по суті вимог, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що банк не пропустив процесуальні строки на оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки, отримавши її 25.11.2013 року, банк у відповідності до ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржував дії державного виконавця безпосередньо начальнику УДВС ГУЮ у м. Києві.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником пропущений десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою, питання про поновлення якого, він не ставив.

Висновок суду ґрунтується на нормах процесуального права та відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 223395048 від 30 квітня 2008 року у розмірі 6 990 380,44 грн., суму сплаченого державного мита у розмірі 1 700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 206-207, т. 1, 117-118, т.2).

На виконання рішення 17 січня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва було видано два виконавчих листа щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_4

23 жовтня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виданого 17 січня 2013 року Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-134/2011 щодо ОСОБА_2 (а. с. 198-199, т. 2).

29 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Нечай Г.П. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (а. с. 201, т. 2).

31 березня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду зі скаргою на вищевказану постанову та просило зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження (а. с. 195-197, т. 2).

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Законом не передбачена можливість вирішення питання про поновлення строку за ініціативою суду.

Статтею 72 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Так, постанову державного виконавця Нечай Г.П. про відмову у відкритті виконавчого провадження банком було отримано 25 листопада 2013 року, а скаргу до суду було подано 31.03.2014 року.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що скарга подана до суду з пропуском десятиденного строку, встановленого ч.4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» для оскарження дій державного виконавця.

Разом з тим, клопотань про поновлення вказаного строку банком до суду подано не було, а тому цілком обґрунтовано скарга залишена без розгляду

Таким чином, суд діяв в межах цивільно-процесуального законодавства, яке передбачає залишення скарги без розгляду за відсутності клопотання про поновлення строку, оскільки суд самостійно не оговорює поновлення строку без відповідної заяви скаржника.

Твердження апелянта про те, що банк не пропустив процесуальні строки з огляду на оскарження дій державного виконавця безпосередньо начальнику УДВС ГУЮ у м. Києві, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані обставини підлягають з»ясуванню при вирішенні клопотань про поновлення пропущеного строку.

Крім того, згідно вимог процесуального законодавства, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене вище, колегія дійшла висновку про законність постановленої ухвали та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді