Справа № 454/1343/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс-Духнич Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з держави Україна та Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області його користь 1000 000 (один мільйон) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями посадових осіб Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

Позов мотивовано наступним.

Постановою Сокальського районного суду від 08.12.2011р. скасовано постанову від 19.08.2011р. винесену в порядку ст.6 п.2 КПК України дільничним інспектором міліції Сокальського РВ ГУМВСУ Шломенком С.І. про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Зазначає, що 11.01.2013р. ним отримано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.01.2012р., що винесена ДІМ Сокальського РВ ГУМВСУ Гарасимчук І.В., якою в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_7., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_1 відмовлено згідно ст.6 п.2 КПК України.

Вказану постанову від 14.01.2012р. позивач вважає незаконною оскільки перевірку проведено поверхнево, не зазначено показів осіб та обставин які встановлені під час перевірки. Відмовляючи в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст. 6 КПК України ДІМ Сокальського РВ Герасимчук І.В. стверджує, що подія злочину була, тобто позивач, являючись громадським помічником дільничного інспектора міліції, і його брат, погрожували фізичною розправою громадянам, але в даних діях відсутній склад злочину, проте не надано ні одного доказу, який підтверджу які саме дії ними були здійснені в результаті чого грубо порушуються права позивача.

В подальшому, постановою Сокальського районного суду від 26.03.2014р. скаргу представника ФГ «ОСОБА_1.» задоволено, поновлено строк для оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.01.2012р. та вказану постанову скасовано.

Діями дільничного інспектора Сокальського РВ позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з порушенням його прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області Звадюк В.П., в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Також, подав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що у дільничного інспектора Шломенко С.І. на розгляді знаходилась заява ОСОБА_7. стосовно погроз фізичною розправою 11.08.2011р. йому та його друзям ОСОБА_8, ОСОБА_12 громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_13. Враховуючи, що з пояснень ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 встановлено, що погрози були лише словесні, дільничний 19.08.2011р. виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, яку постановою районного суду від 08.12.2011р. скасовано. Після проведення додаткової перевірки ДІМ Гарасимчук І.В. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_13 за відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ст. 129 КК України. Після проведення перевірок, в тому числі прокуратурою району, рішення по даній заяві залишилось не змінним.

Представник відповідача Міністерства юстиції України, в судове засідання не прибув, надав суду заперечення щодо позовних вимог, в яких зазначив, що позивач стверджує про те, що відповідачем - державою Україна в особі Міністерства юстиції України йому завдано моральну шкоду, проте не обґрунтовує, в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з бездіяльністю зазначених суб'єктів владних повноважень, не визначено, якими доказами це підтверджується. Будь-яких доказів, що підтверджують притягнення посадових осіб до відповідальності за невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов'язків, що могло завдати шкоди, позивачем також не надається. За вимогами чинного процесуального законодавства, обставини, зазначені позивачем на підтвердження вимог щодо наявності моральної шкоди мають бути підтверджені належними засобами доказування, за відсутності яких можна стверджувати про недоведеність позивачем факту завдання йому моральної шкоди. Просить суд виключити зі складу відповідачів Державу Україна в особі Міністерства

юстиції, в задоволенні позову ОСОБА_1 стосовно відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Справу просить розглядати без його участі.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав.

Із змісту позову та доданих до нього матеріалів, встановлено, що 08.12.2011р. та 26.03.2014р. Сокальським районним судом згідно поданих скарг представника ФГ «ОСОБА_1.» приймались рішення щодо скасування постанов від 19.08.2011р. та 14.01.2012р. про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Позивачем зазначається на неповноту проведених перевірок за даним фактом, а також твердження ДІМ Гарасимчука І.В. при прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, що подія злочину була, тобто позивач та його брат ОСОБА_5, погрожували фізичною розправою громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 але в даних діях відсутній склад злочину, чим порушено його права.

Відповідно до вимог ст.1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, не¬законного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного засто¬сування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнен¬ня у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попе¬реднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Для настання відповідальності за ч.1 ст.1176 ЦК України необхідно, щоб вищеперераховані дії правоохоронних органів та суду були незаконними.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності і вищевказані заходи до нього відповідачами не застосовувались.

Такий же порядок та підстави відшкодування шкоди визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Крім того, з представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Також, позивач в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд.

Головуючий: Т. В. Струс-Духнич