Справа №583/4139/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 22-ц/788/299/15 Суддя-доповідач - Собина Ольга. Іванівна.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

24 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2013 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 28 вересня 2013 року позивач уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_6, та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_7. Зазначає, що народження дитини та відсутність працевлаштування дружини до моменту народження дитини, а також відсутність у неї декретної відпустки спричинили значне навантаження витрат на позивача як єдиного годувальника сім'ї. Додатковими витратами позивача є утримання власного житла в місті Охтирка. Він сплачує всі комунальні платежі за чотирикімнатну квартиру, а також комунальні платежі по квартирі дружини в м. Харкові, в якій на даній час проживає позивач із сім'єю. Вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду. Тому він і звернувся з даним позовом в суд, яким просить зменшити розмір до 12,5% від усіх видів його заробітку.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку на час сплати аліментів, на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вона не працює і аліменти є єдиним джерелом існування для неї та сина. Вона змушена проживати у своїх батьків у двокімнатній квартирі вчотирьох - її батьки та відповідач з сином. Вважає, що викладені аргументи позивачем про відсутність у його теперішньої дружини декретної відпустки нічим не були підтверджені в суді та в повній мірі не відповідають дійсності, так як держава оплачує перебування жінки у декретній відпустці навіть при відсутності у неї роботи на час виходу в декретну відпустку. Відповідач зазначає, що судом не враховано задовільний майновий стан позивача, так як він сплачує комунальні платежі по квартирі в якій проживає з родиною в м. Харкові та по чотирикімнатній квартирі в м. Охтирці. Також вважає, що судом не враховано перебування у власності позивача автомобіля та земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи на підставі досліджених та оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що малолітній син сторін перебуває на утриманні у матері, а позивач, як його батько, в силу ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 06 червня 2013 року, та аліменти сплачуються на користь ОСОБА_3 (а.с.3).

Після ухвалення зазначеного рішення про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний та сімейний стан платника аліментів змінився, оскільки він 28 вересня 2013 року уклав шлюб з ОСОБА_6 і від шлюбу у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 і дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини (а.с.4-5).

ОСОБА_4 працює у відділенні ПАТ «КБ «Надра» Харківське РУ Відділення № 2027 м. Харків на посаді начальника відділення та його заробіток за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року становить 50971,66 грн., середній заробіток 8495,28 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.6).

Відповідно до розрахункових листів за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 10356,60 грн., середньомісячне відрахування складає 1726,10 грн. (а.с.7-9).

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно надав оцінку доказам наданим позивачем та встановив що його сімейний стан змінився, оскільки він одружився та в цьому шлюбі народилася дитина, утримання якої потребує додаткових витрат. Також дружина позивача не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною і тому дані обставини є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо майнової спроможності позивача сплачувати аліменти у встановленому попереднім рішенням суду розмірі, враховуючи наявність у нього у власності автомобіля та земельної ділянки, оскільки як вбачається з пояснень позивача даних ним в судовому засіданні автомобіль 2007 року випуску придбаний ним за кошти отримані в кредит ще під час спільного проживання з відповідачкою і в порушення вимог передбачених ст.60 ЦПК України апелянт не надала суду достатніх доказів на підтвердження того, що позивач використовує зазначене нерухоме майно для отримання додаткових доходів, а не для забезпечення інтересів лише своєї родини в засобах пересування та продуктах харчування.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при зміні розміру стягуваних аліментів врахований і обов'язок самої відповідачки по утриманню їх спільної дитини з позивачем у справі.

Обставини, на які посилається позивач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали об'єктивну оцінку. Відповідач не навів у апеляційній скарзі фактів, які б підтвердили необґрунтованість рішення суду, свідчили б про наявність підстав для задоволення скарги.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -