П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Яреми А.Г.,
суддів:Григор'євої Л.І.,Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_8 про перегляд рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_9. Висновком комунальної установи "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - КУ "ОЦМСЕ" Дніпропетровської ОДА) від 17 травня 2006 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_9 з наслідками нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що підтверджується актом за формою Н-1 від 18 червня 1982 року № 71.

Посилаючись на те, що у зв'язку з утратою батька вона зазнала душевного болю й відчула сильний емоційний стрес, чим їй завдано моральної шкоди, ОСОБА_8 просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути з публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - ПАТ " ДТЕК Павлоградвугілля " 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на її користь 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, а також у дохід держави 100 грн судового збору.

Додатковим рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у дохід держави 129 грн 40 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2013 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року скасовано рішення місцевого та апеляційного судів, у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

У листопаді 2014 року до Верховного Суду України звернулась

ОСОБА_8 із заявою про перегляд рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), унаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення в подібних правовідносинах.

У зв'язку із цим ОСОБА_8 просить скасувати рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня

2014 року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

24 листопада 2014 року зазначену вище справу допущено до провадження Верховного Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи ОСОБА_8, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За змістом статті 360-4 ЦПК України суд задовольняє заяву про перегляд справи Верховним Судом України і скасовує судове рішення у справі, яка переглядається з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, якщо встановить, що судове рішення є незаконним.

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження І-ЕР № 468452, яке видане Сизранським міським бюро реєстрації актів цивільного стану Самарської області Російської Федерації, ОСОБА_10 народилася 10 жовтня 1975 року, її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а. с. 3).

16 вересня 1994 року між ОСОБА_12 і ОСОБА_10 укладено шлюб, у зв'язку із чим остання змінила прізвище на ОСОБА_9 (свідоцтво про укладення шлюбу від 16 вересня 1994 року серії НОМЕР_1 (а. с. 4)).

Батько позивачки, ОСОБА_9, під час виконання трудових обов'язків на підприємстві вугільної промисловості (шахта "Степова", правонаступником якої є ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", отримав виробничу травму, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від

18 червня 1982 року № 71 (а. с. 8 - 9).

Висновком МСЕК від 22 жовтня 2001 року ОСОБА_9 встановлено втрату професійної працездатності та другу групу інвалідності (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (а. с. 11).

Згідно з довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серії ДНА-03 № 000406, яка видана КУ "ОЦМСЕ" Дніпропетровської ОДА, встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого ОСОБА_9 з раніше отриманою ним виробничою травмою під час роботи на шахті "Степова" (а. с. 12).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_8 у зв'язку зі смертю батька, ОСОБА_9, завдана моральна шкода, яка підлягає стягненню на підставі статті 1168 ЦК України.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8, апеляційний суд виходив із того, що позивачці на момент смерті батька було більше вісімнадцяти років, вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_12 і однією сім'єю з батьком не проживала. Таким чином, на ОСОБА_8, згідно зі статтею 6 Сімейного кодексу України та статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" не поширюється статус дитини, тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги статті 1168 ЦК України.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог

ОСОБА_8, дійшов висновку, що виробнича травма ОСОБА_9, яка спричинила смерть останнього, виникла в 1982 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, який діє з 1 січня 2004 року, тому зазначений закон не підлягає застосуванню.

ОСОБА_8 зазначає, що суд касаційної інстанції під час розгляду більш ніж двох справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Для прикладу заявниця надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада

2013 року, якою відмовлено ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у відкритті касаційного провадження у справі за позовом її сестри про відшкодування моральної шкоди. Касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, рішеннями яких задоволено позовні вимоги й на підставі

статей 1167, 1168 ЦК України ухвалено стягнути з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь позивачки 10 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, існує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

У зазначеній нормі поняття "діти" вжито в розумінні кровної спорідненості з померлим, оскільки особа не набуває особливого правового статусу, пов'язаного з її неповноліттям, а в числі найближчих до померлого осіб отримує право на відшкодування моральної шкоди, яке не пов'язане із віком особи.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

У справі, яка є предметом перегляду, ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька,

ОСОБА_9, і таке право на звернення до суду в неї виникло лише з настанням певних юридичних фактів, а саме: смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення 17 травня 2006 року висновком КУ "ОЦМСЕ" Дніпропетровської ОДА причинного зв'язку смерті ОСОБА_9 з наслідками нещасного випадку на виробництві.

Події, які породили цивільне право ОСОБА_8 на відшкодування моральної школи та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, тому підлягають розгляду згідно з положеннями статей 1167, 1168 ЦК України.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України встановлено неоднакове застосування статей 1167, 1168 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року не може залишатись у силі, а підлягає скасуванню на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 355, 360 - 3, 360 - 4 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини першої

статті 355 ЦПК України.

Головуючий А.Г. Ярема

Судді: Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко