Провадження № 22-ц/780/779/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 47 04.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Фінагєєва В.О.,

за участі секретаря Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2011 року. Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак подружнє життя не склалося, і сторони проживають окремо. Крім того, після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач допомоги на утримання дитини не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так як позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги.

На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на утримання позивача у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що він не відмовляється від обов'язку утримувати дитину, але хоче витрачати кошти на дитину особисто, а не сплачувати аліменти позивачу, оскільки має сумнів, що сплачені кошти будуть використовуватися за призначенням на утримання дитини.

Також відповідач не погоджується з висновками суду щодо сплати коштів на утримання позивача, до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивач здатна сама себе забезпечити, так як на даний час є працевлаштованою.

При цьому відповідача було позбавлено можливості приймати участь у розгляді справи особисто, так як судом було проігноровано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою відповідача.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2011 року, мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини.

Згідно довідки КП Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 7, позивач проживає та зареєстрована разом з дитиною АДРЕСА_1.

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу між цими ж сторонами по справі, але рішення суду про розірвання шлюбу від 12 листопада 2014 року на даний час ще не набрало законної сили.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, право на утримання має також і дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, за умови що чоловік може надавати таку допомогу. Так як, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, то суд дійшов до висновку про те, що він спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу на її особисте утримання та сплачувати аліменти на дитину.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд, у відповідності до ст. 184 СК України, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було проігноровано вказану норму права та стягнуто аліменти в частці від доходу відповідача, при цьому не встановивши наступні обставини: чи відповідач працевлаштований та чи має стабільний дохід. Матеріали справи не містили доказів працевлаштування відповідача.

Як пояснили сторони в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги відповідач не має постійного місця роботи і постійного щомісячного доходу.

Виходячи з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, з відповідача все ж таки слід зобов'язати сплачувати аліменти на дитину, але визначаючи розмір аліментів, слід керуватись ст. 184 СК України і визначити аліменти на дитину у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів судова колегія виходить із прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року N -VIII прожитковий мінімум на дітей віком до шести років становить 1032 грн.

Отже, виходячи з положення ч. 2 ст. 182 СК України відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то судова колегія вважає за доцільне стягнути аліменти зі ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 516 грн.

Також, суд першої інстанції, враховуючи положення ст.ст. 84, 80 СК України, передчасно дійшов до висновку про стягнення зі ОСОБА_1 аліменти на користь позивача до досягнення дитиною трьох років виходячи з наступного.

У відповідності до ч. ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Обґрунтувань суду першої інстанції про те, відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я не достатньо для того щоб стягувати аліменти на утримання дружини, оскільки можливість надавати таку матеріальну допомогу має бути підтверджена письмовими доказами, а у матеріалах цивільної справи таких доказів не має.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а рішення судом першої інстанції було ухвалено з порушення норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Володарка Київської області, проживаючого АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_2, яка проживає АДРЕСА_3, на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 516 грн. щомісячно з 06 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позову про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді