АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 680/724/14-ц
Провадження № 22-ц/792/340/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря Сацюк Г.О.,

прокурора Василенка Д.М.,

представників апелянтів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом виконувача обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації до Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», ОСОБА_6, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Хмельницька обласна державна адміністрація, Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Новоушицьке районне управління юстиції в особі Реєстраційної служби, ОСОБА_7, про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, визнання недійсними та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення нерухомого майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Хмельницька міжрайонна прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, звертаючись з вказаним позовом в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації, зазначила, що розпорядженням голови Новоушицької райдержадміністрації від 17 травня 2007 року ДП «Красилівський агрегатний завод» був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для облаштування пляжу на території Вільховецької сільської ради. Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації № 347/2012-р від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ДП «Красилівський агрегатний завод» за межами населеного пункту с. Рудківці для рекреаційного призначення (облаштування пляжу). Цим розпорядженням вирішено передати в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781 га із земель водного фонду терміном на 49 років. Між Новоушицькою РДА і ДП «Красилівський агрегатний завод» 24 грудня 2012 року укладений договір оренди земельної ділянки № 184/2012, який зареєстрований у відділі Деркомзему у Новоушицькому районі. В порушення умов договору оренди і вимог діючого законодавства орендар 16 серпня 2013 року уклав з ОСОБА_6 договір № 06-202 суборенди земельної ділянки площею 0,0111 га, за умовами якого суборендарю надано право, окрім облаштування пляжу, на встановлення споруд. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, є підставою для визнання такого правочину недійсним. На отриманій у суборенду земельній ділянці ОСОБА_6 без відповідного дозволу і погодження побудував елінг з кімнатами відпочинку. Не зважаючи на вказані порушення Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 29 жовтня 2013 року зареєструвала декларацію подану ОСОБА_6 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку). На підставі декларації реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції за ним зареєстровано право власності на нерухоме майно. Відповідно реєстрація декларації і права власності на майно на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними і скасуванню. У зв'язку з проведенням будівництва елінгу з порушенням вимог чинного законодавства на земельній ділянці, яка не могла надаватись для будівництва, нерухоме майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Рішенням Новоушицького районного суду від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір № 06-202 суборенди земельної ділянки площею 0,0111 га, кадастровий номер: :07:001:0584, що розташована на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, укладений 16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6 та скасовано його державну реєстрацію. Скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації за № ХМ 85, поданої ОСОБА_6, про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ). Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 33 від 23 листопада 2013 року - елінг з кімнатами відпочинку за адресою: вул. Соснова 14, садово-городнє товариство «Калюс», Вільховецька сільська рада, Новоушицький район, Хмельницька область. Зобов'язано ОСОБА_6 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, в апеляційній скарзі просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Суд не врахував того, що перед укладенням договору суборенди підприємство 13 серпня 2013 року отримало дозвіл Хмельницької обласної державної адміністрації на передачу частини земельної ділянки площею 0,280 га у суборенду третім особам. Договір суборенди не суперечить умовам договору оренди. Прокуратурою подано позов в інтересах неналежного позивача, оскільки розпорядником земель, що передані в оренду і суборенду, є Хмельницька ОДА.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказував також на те, що судом не взято до уваги той факт, що він на час ухвалення рішення по справі не є власником елінгу з кімнатами відпочинку, оскільки відчужив нерухоме майно ОСОБА_7 Безпідставно встановлено, що елінг є житловою спорудою з усіма комунікаціями і не відноситься до гідротехнічних споруд. Вимоги про скасування реєстрації договору суборенди, визнання недійсними і скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Рішення суду в частині відмови у позові не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

На підставі ст. 37 ЦПК України апеляційний суд залучив до участі у справі правонаступника Інспекції ДАБК у Хмельницькій області - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

У засіданні апеляційного суду представники апелянтів апеляційні скарги підтримали. Прокурор визнав їх не обґрунтованими у повному обсязі. Представники третіх осіб у вирішенні спору покладаються на думку суду. Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що розпорядженням голови Новоушицької районної державної адміністрації № 355/07-р від 17 травня 2007 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду ДП «Красилівський агрегатний завод» земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області для облаштування пляжу (т. 1, а.с. 7).

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 20 листопада 2012 року № 347/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Рудківці на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, в користування на умовах оренди ДП «Красилівський агрегатний завод» для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд), вирішено передати в оренду ДП «Красилівський агрегатний завод» земельну ділянку загальною площею 1,1781 га за рахунок земель водного фонду строком на 49 років і надано повноваження райдержадміністрації на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки (т. 1, а.с. 163).

24 грудня 2012 року між Новоушицькою районною державною адміністрацією і ДП «Красилівський агрегатний завод» був укладений договір оренди земельної ділянки № 184/2012, за умовами якого райдержадміністрація передала вказаному підприємству в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,1781 га для рекреаційного призначення (облаштування пляжу). При цьому, орендар зобов'язався виконувати обмеження щодо об'єкту оренди, передбачені законом або договором, і дотримуватися режиму використання земель рекреаційного призначення. Даний договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему у Новоушицькому районі Хмельницької області за № 03772. Зазначена земельна ділянка (кадастровий номер :07:001:0584) розташована уздовж річки Дністер і відноситься до земель водного фонду та рекреаційного призначення (облаштування пляжу) (т. 1, а.с. 9-13).

16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6 був укладений договір суборенди земельної ділянки № 06-202, за умовами якого підприємство передало ОСОБА_6 в строкове платне користування частину орендованої ним земельної ділянки площею 0,0111 га для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд) строком на 48 років з моменту державної реєстрації цього договору (т. 1, а.с. 16-19).

19 вересня 2013 року реєстраційною службою був зареєстрований договір суборенди земельної ділянки (т. 1, а.с. 21).

Згідно листа № 99/68-26-4450/2013 від 13 серпня 2013 року Хмельницька обласна державна адміністрація погодила укладення відповідачами договору суборенди земельної ділянки (т. 1, а.с. 228).

Протягом 2009-2010 років ОСОБА_6 і ОСОБА_8 без належного дозволу побудували елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ), загальною площею 181,7 кв. м на земельній ділянці за межами с. Рудківці Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, що не була відведена їм для цієї мети.

29 жовтня 2013 року Інспекція ДАБК у Хмельницькій області зареєструвала їх декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. 24 листопада 2013 року реєстраційна служба прийняла рішення про державну реєстрацію права власності та видала відповідно ОСОБА_6 і ОСОБА_8 свідоцтва про право власності серії САВ № 508942, № 508941 на 1/2 частину елінгу з кімнатами відпочинку кожному. При цьому була здійснена державна реєстрація права власності останніх на нерухоме майно, яке розташоване по вул. Сосновій, 14 у садово-городньому товаристві «Калюс» (записи № 3518414, № 3518400,) (т. 1, а.с. 20-23, 131-135 ).

22 серпня 2014 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_6 і ОСОБА_8 продали ОСОБА_7 елінг з кімнатами відпочинку, а той, у свою чергу, за договором іпотеки від 08 вересня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9, передав ОСОБА_10 указане нерухоме майно в іпотеку (т. 1, а.с. 131-132).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, суд обґрунтовано виходив з того, що договір суборенди земельної ділянки суперечить вимогам закону.

Частиною 1 ст. 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є однією з істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 і ч. 5 ст. 8 Закону «Про оренду землі» вбачається, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

На підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6 уклали договір суборенди земельної ділянки з метою узаконення вже існуючого самочинного будівництва. При цьому, окрім умови про облаштування пляжу, вони включили до договору умову щодо права суборендаря на встановлення на орендованій земельній ділянці споруд. Отже, відповідачі всупереч вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» вийшли за межі обмежень, установлених договором оренди земельної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що договір суборенди земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства і його слід визнати недійсним зі скасуванням державної реєстрації цього правочину.

Доводи ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_6 щодо правомірності укладення ними договору суборенди землі не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Рішення суду в цій частині ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково решту позовних вимог, суд виходив з того, що ОСОБА_6 самочинно побудував в межах прибережної захисної смуги елінг з кімнатами відпочинку, відповідно Інспекція ДАБК незаконно зареєструвала декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Тому реєстрація права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно підлягає скасуванню, а самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку знесенню.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно зі ст. 50, ч. 3 ст. 52 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Як передбачено ч. 1, п. «в» ч. 2, ч. 3 ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів (ч. 1, п. «г» ч. 2 ст. 61 ЗК України).

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 88, 89 ВК України.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 18 цього Закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

В силу ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

На підставі ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частинами 1 і 4 статті 376 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення.

Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав і свідоцтво про право власності на нерухоме майно як правовстановлюючий документ є необхідними передумовами державної реєстрації прав особи на це майно.

Вимога захисту порушених прав власника на землю, на якій розташоване нерухоме майно, реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою про визнання рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва про право власності на це майно недійсними.

Запис до Державного реєстру речових прав щодо права власності ОСОБА_6 на 1/2 частину елінгу з кімнатами відпочинку внесений на підставі рішення реєстратора від 24 листопада 2013 року № 8272061. Останній отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 листопада 2013 року серії САВ № 508942.

Вимоги про визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва про право власності на нерухоме майно позивачем не заявлялись, внаслідок чого відсутні підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6 на зазначене майно.

Здійснивши державну реєстрації права власності ОСОБА_6 на 1/2 частину елінгу з кімнатами відпочинку, держава офіційно визнала факт виникнення права ОСОБА_6 на нерухоме майно. Відповідно без скасування цієї реєстрації майно не може бути знесене.

Частиною 2 ст. 32 ЦПК України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Прокурор заявив вимоги про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації та знесення елінгу з кімнатами відпочинку.

Разом з тим, крім ОСОБА_6, участь у будівництві брав ОСОБА_8, вони спільно подали до Інспекції ДАБК у Хмельницькій області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації і набули права власності на 1/2 частину елінгу з кімнатами відпочинку кожний. В подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_8 відчужили свої частки у праві спільної власності ОСОБА_7 Останній передав своє майно в іпотеку ОСОБА_10

Таким чином, усі вказані особи є учасниками спірних правовідносин, а рішення у справі впливає або може вплинути на їх права та обов'язки.

Враховуючи предмет і підстави заявленого прокурором позову, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 мали брати участь у справі як співвідповідачі, однак лише ОСОБА_7 був залучений судом до участі у справі як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив належним чином позивачеві його права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі вищевказаних осіб, як співвідповідачів, та не попередив про наслідки вчинення або не вчинення цих процесуальних дій.

Наведене призвело до того, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7 були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 31 ЦПК України.

Апеляційний суд не може усунути зазначені порушення відповідно до повноважень, визначених ст. 307 ЦПК України.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги до всіх належних відповідачів позивачем не заявлялись, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

На підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування судом норм матеріального права.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами по справі суд першої інстанції не врахував вищезазначеної норми закону. Відповідно, рішення суду в частині стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо віднесення спору про визнання недійсними і скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно до адміністративної юрисдикції не ґрунтуються на законі.

Оскільки Інспекція ДАБК у Хмельницькій області здійснила реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ), яка в подальшому стала підставою для оформлення ОСОБА_6 права власності на це нерухоме майно, між сторонами виник спір про право цивільне, який підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що елінг з кімнатами відпочинку є гідротехнічною спорудою, яка могла бути споруджена у прибережній захисній смузі, не відповідають фактичним обставинам справи.

Правилами технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 29 березня 2004 року № 251 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 27 липня 2004 року № 932/9531, Правилами безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затвердженими наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03 квітня 2012 року № 661 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2912 року за № 633/20946, Методикою обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженою наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року № 252 (у редакції наказу Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 10 вересня 1996 року № 165; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 року за № 466/1002), установлено, що гідротехнічною спорудою є інженерна споруда, призначена для використання водних ресурсів і керування водним режимом або для боротьби зі шкідливою дією води, зокрема до гідротехнічних споруд відносяться: греблі, дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційних скаргах на те, що прокурор звернувся до суду з позовом на захист інтересів неналежного позивача - Новоушицької районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурор вправі звертатися до суду із позовом на захист інтересів держави.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 прокурори подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів, у тому числі потреба у здійсненні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. При цьому інтереси держави можуть збігатися або не збігатися з інтересами конкретних державних підприємств, а держава може вбачати інтерес не тільки в діяльності цих підприємств.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що незаконне використання ОСОБА_6 земельної ділянки водного фонду рекреаційного призначення під будівництво елінгу, яке також було проведено останнім всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави. При цьому, прокурор визначив райдержадміністрацію як орган, який, на його думку, повинен представляти інтереси держави в спірних правовідносинах.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зобов'язання знесення самочинного будівництва підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 грудня 2014 року в частині задоволення вимог про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зобов'язання знесення самочинного будівництва та стягнення з Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові виконувача обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації до Державного підприємства «Красилівський агрегатний завод», ОСОБА_6, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Хмельницька обласна державна адміністрація, Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Новоушицьке районне управління юстиції в особі Реєстраційної служби, ОСОБА_7, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення нерухомого майна відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Яцина О.І. Провадження: № 22-ц/792/340/15

Доповідач: Талалай О.І. Категорія: 19, 23