Справа №577/3045/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко
Номер провадження 22-ц/788/168/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Поділено спільне майно подружжя, а саме житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями і земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожним, по 1/2 частині права власності на зазначене нерухоме майно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені останньою судові витрати у сумі 508,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом не враховано подані докази, які свідчать про придбання спірного нерухомого майна за рахунок матері відповідача. Вказує, що на момент придбання будинку їх сім'я не мала достатньо коштів, позивач не працювала, а відповідач мав заробіток, який становив 2600 грн. на місяць, тому вважає, що спірна нерухомість не є спільною сумісною власністю подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому вважав, що спірне нерухоме майно, набуте у шлюбі, має бути поділено між сторонами, по 1/2 частини кожному.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 13 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2014 року їх шлюб розірвано (а.с. 4).

Під час шлюбу, 13 липня 2013 року, ОСОБА_2 придбаний за договором купівлі-продажу житловий будинок, загальною площею 54,8 кв.м, житловою - 24,3 кв.м з господарськими спорудами (два сараї, вбиральня, літня кухня, душ, колодязь, огорожа), а також земельні ділянки, площею 0,0463 га для будівництва і обслуговування цього будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,1011 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.7-12).

Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, що склались між сторонами, встановив обсяг спірного спільно нажитого майна та здійснив його поділ відповідно до вимог ст.ст. 60, 70 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, в обґрунтування своїх доводів, апелянт посилається на розписку щодо сплати коштів за придбаний будинок у сумі 40000 грн. матір'ю відповідача.

Однак, колегія суддів не може взяти до уваги вказану розписку, оскільки мати відповідача з позовом до суду не зверталася.

Крім того, сторонами укладених 13 липня 2013 року договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок є ОСОБА_4 - продавець та ОСОБА_2 - покупець (а.с. 9, 10, 47), а тому посилання апелянта на складену розписку не має юридичного значення для даної справи.

В цій справі вимоги щодо права власності на спірне нерухоме майно мати відповідача не заявляла.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність у його сім'ї інших доходів, крім його заробітку, спростовуються поясненнями позивачки.

Так, в обґрунтування свої заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_3 надані довідки про її доходи на період безробіття з квітня 2011 року по вересень 2012 року та отриманої з вересня 2012 року допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також позивачкою надано листа, за змістом якого державний виконавець повідомляє її про закінчення виконавчого провадження постановою від 26 березня 2012 року у зв'язку із сплатою ДП «Конотопторф» на її користь боргу по заробітній платі у сумі 6664 грн.

Вказаними доказами спростовуються доводи ОСОБА_2 про відсутність у сторін коштів на придбання будинку.

Таким чином, відповідач на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що будинок з господарчими спорудами та земельні ділянки є його особистою власністю чи власністю інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги відповідача, тому відсутні підстави для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -