Ухвала іменем україни
18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Об'єднання забудовників «Дім-1», про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада

2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що на підставі рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 24 березня 1995 року № 71 акціонерному товариству відкритого типу «Родон» (далі - АТВТ «Родон») дозволено провести реконструкцію двох секцій гуртожитку на АДРЕСА_1 під житловий будинок. Згідно з витягом із протоколу № 12 засідання правління ВАТ «Родон» від 15 серпня

2003 року та ради голів профкомів від 12 серпня 2003 року № 18 ухвалено, що відповідно до вищезазначеного рішення міськвиконкому надано право реконструкції частини площ 2-ї секції гуртожитку - під трикімнатну квартиру для ОСОБА_4 Сім'я позивача отримала дозвіл на переобладнання кімнат

№ № 187, НОМЕР_1, 189 під трикімнатну квартиру.

ОСОБА_5 самовільно зайняла кімнату № НОМЕР_1, хоч зареєстрована в кімнаті № НОМЕР_2 цього гуртожитку.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просив суд виселити

ОСОБА_5 з кімнати № НОМЕР_1 у будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_5 з кімнати № НОМЕР_1 у будинку по

АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивач відповідно до положень ст. 396 ЦК України має право на захист свого речового права на спірну кімнату у гуртожитку, яку відповідач зайняла незаконно, за відсутності відповідного ордера.

Такі висновки є правильними та відповідають матеріалам справи з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24 березня 1995 року № 71 акціонерному товариству відкритого типу «Родон» (далі - АТВТ «Родон») було дозволено провести реконструкцію двох секцій гуртожитку по АДРЕСА_1 під житловий будинок (а. с. 4).

Згідно з витягом з протоколу засідання правління АТВТ «Родон»

від 15 серпня 2003 року № 12 та Ради голів профкомів від 12 серпня 2003 року

№ 18 АТВТ «Родон» надало ОСОБА_4 право на реконструкцію частини площ гуртожитку АДРЕСА_1, зокрема 2-ї секції гуртожитку під трикімнатну квартиру (а. с. 5).

Відповідно до протоколу загальних зборів членів об'єднання забудовників «Дім-1» від 25 серпня 2003 року № 20 ОСОБА_4 прийнято до членів даного об'єднання (а. с. 6).

Пунктом 5 вказаного протоколу було доручено оформлення документів права власності об'єднання забудовників «Дім-1» стосовно площ, переданих з балансу АТВТ «Родон» на баланс об'єднання забудовників «Дім-1» для реконструкції під житло.

02 вересня 2003 року згідно з актом прийому-передачі від 28 листопада

2000 року спірні житлові приміщення були передані з балансу АТВТ «Родон» на баланс об'єднання забудовників «Дім-1» (а. с. 7, 8).

05 грудня 2003 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради внесено зміни до Статуту та Установчої угоди об'єднання забудовників «Дім-1», включено ОСОБА_4 разом з іншими двома забудовниками до членів об'єднання забудовників «Дім-1».

На підставі звернення АТВТ «Родон» було виготовлено проектну документацію на перепланування типового поверху частини площі 2-ї секції гуртожитку на АДРЕСА_1.

Згідно з розробленим проектом сім'я ОСОБА_4 отримала дозвіл на переобладнання кімнат № № 187, НОМЕР_1, 189 під трикімнатну квартиру.

Судом встановлено, що спірна кімната № НОМЕР_1 самовільно зайнята ОСОБА_5, яка зареєстрована у кімнаті № НОМЕР_2 цього ж гуртожитку.

За змістом ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно з нормами ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року (справа № 6-183цс14).

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач займає спірну кімнату у гуртожитку без будь-яких правових підстав, чим порушує речові права позивача, якому надано право на реконструкцію частини площ гуртожитку АДРЕСА_1, під трикімнатну квартиру, вона підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана Г.В. Юровська