АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/384/К/15 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" - Подопригова Даря Юріївна,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" (далі - ПрАТ "КЗГО") про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 06.05.2014 року йому було встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40% та визнано інвалідом третьої групи.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 121 800,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "КЗГО" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. без утримання податку та обов'язкових платежів, а також - на користь держави 243,52 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "КЗГО" ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, судом не враховано повідомлення ОСОБА_3 при прийомі на роботу про наявність шкідливих умов праці, його свідому працю на обраній посаді та відсутність доказів, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача.

Крім того, положення ч. 3 ст. 9 Закону України "Про охорону праці" передбачають можливість працевлаштування відповідно до медичних рекомендацій осіб, які втратили працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, а позивач не звертався до роботодавця із заявою про таке переведення, що свідчить про небажання останнього працювати в подальшому та спростовує його доводи щодо ухилення відповідача від врегулювання питання мирним шляхом.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ "КЗГО" - Подопригору Д.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, працюючи протягом 13 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, у тому числі з 01.11.2001 року по 06.05.2014 року на посаді обрубувача ПрАТ "КЗГО", отримав професійне захворювання (а.с. 7-10).

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 25 лютого 2014 року у ОСОБА_3 встановлена наявність професійного захворювання з діагнозами: 1). Вібраційна хвороба другого ст. від дії локальних вібрацій: синдроми помірно вираженої периферичної ангіостонії та вегетативно-сенсорної поліневропатії з двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПС першого-другого ст.), деф.артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ст.), з помірно вираженими трофічними порушеннями на кистях; 2). Хронічний бронхіт (пилотоксичний). ЛН першого ст.

06.05.2005 року позивач звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок поганого стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. (а.с. 6).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26 березня 2014 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання - перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: умови праці обрубувача в термообрубувальному цеху за рівнем виробничої локальної вібрації відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості та перевищують гранично допустимий рівень. Конкретних посадових осіб, які винні у виникненні професійного захворювання не встановлено у зв'язку з роботою ОСОБА_3 в умовах впливу шкідливих факторів впродовж 13 років 10 місяців (а.с. 7-10).

Висновком МСЕК від 06 травня 2014 року ОСОБА_3 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 40 %, із яких 30% по вібраційній хворобі, 10% по ХОЗЛ, та визнано інвалідом ІІІ групи, з 14 квітня 2014 року з наступним переоглядом 01 травня 2015 року (а.с. 11, 12).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26 березня 2014 року. Так, у пунктах 16, 17 цього Акту зазначено, що позивач підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої локальної вібрації та аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони при виконанні посадових обрубувача (ПрАТ "КЗГО") та маляра (ВАТ "КЦРЗ") внаслідок недосконалості технології оброблення литва, мавших місце порушень системи вентиляції та режимів експлуатації ручного обрубувального інструменту (а.с. 7-10). Цей акт є дійсним та сторонами не оскаржувався, а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу безпідставні, встановлення ж певних посадових осіб підприємства, які є винними у порушенні виробничого процесу, не мають правового для вирішення питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні посадових обов'язків.

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: