Ухвала

іменем україни

12 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів незавершеного будівництва,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою шлюб зареєстрував 08 травня 1989 року. 16 червня 1990 року купили житловий будинок в АДРЕСА_1, який в подальшому було перебудовано, а також побудували інші господарські будівлі. 16 січня 2013 року шлюб з відповідачкою розірвали. Зазначені будівлі не здані в експлуатацію, а тому їх реально поділити не можливо. У зв'язку із чим, враховуючи уточненні позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і робіт витрачених на будівництво одноповерхових будівель будинковолодіння, на загальну суму 74 888 грн, а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і робіт використаних у будівництві незавершеного будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 14 липня 2014 року на загальну суму 74 888. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 300 грн судових витрат за проведення будівельно-технічної експерти, 748,90 грн судових витрат та 250 грн за надання юридичної допомоги. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, дійшов вірного висновку щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, відповідно до оцінки, проведеної експертом.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів незавершеного будівництва.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ