Номер провадження: 22-ц/785/3140/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П,

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеси апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 03.02.2015 року у справі за поданням заступника начальника 2-го Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції

- про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, суд,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованість по процентам в сумі 143640 грн., судові витрати в сумі 1286 грн. та витрати на ІТЗ-120 грн.

14.11.2014 року другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в поданні просить встановити спосіб виконання рішень Київського районного суду м. Одеси по цивільним справам № 2-4643/11 та № 2-3302-10 про стягнення грошових сум з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у розмірі 1406,30 грн.,143 640 грн., 1 820 грн. та 512 316 грн., шляхом реалізації домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_5, без згоди Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування. Вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у розмірі 1406,30 грн.,143 640 грн., 1 820 грн. та 512 316 грн. В добровільному порядку боржник не виконує судові рішення.10.04.2014 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме-домоволодіння, АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що в будинку проживають двоє малолітніх дітей-ОСОБА_1, 2009 року народження та ОСОБА_4-2011 року народження, котрі є дочками відповідального зберігача-Парубського Єдуарда Герпгійовича у відповідності до вимог 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень просили задовольнити подання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року подання заступника начальника 2-го Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції-Ткаченко С.О.-задоволено. Встановлено спосіб і порядок виконання рішень Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення та від 19 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення ( № 2-4643/11 та № 2-3302-10) шляхом реалізації домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_5, без згоди без згоди Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з винесенням нової про відмову в задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права , Зокрема посилається на відсутність доказів щодо гарантування забезпечення прав на житло малолітніх дітей ОСОБА_1, 2009 року народження та ОСОБА_4-2011 року народження, котрі постійно проживають в цьому будинку.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання та встановлюючи спосіб і порядок виконання рішень Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення та від 19 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення ( № 2-4643/11 та № 2-3302-10) шляхом реалізації домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_5, без згоди без згоди Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування районний суд виходив з того, що звернути стягнення на інше майно боржника не виявляється можливим, оскільки автомобіль Опель д/н НОМЕР_1, який належить боржнику оголошено в розшук, а реєстрація неповнолітніх дітей в будинку АДРЕСА_1 унеможливлює виконання рішення суду.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно з ч. З ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 IJK України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачається з матеріалів справи, в будинку боржника постійно з 27.06 2014 року проживають неповнолітня дитина ОСОБА_1 -ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_3( а.с.143)

Стаття 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" встановлює, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки га піклування відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України ( відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до частин 2 га 3 ст. 1 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень , зареєстрованої в міністерстві юстиції України 02.04.2012 року № 489/20802 п.4.5.9 передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що служба у справах дітей Одеської міської ради вважала недоцільним та таким, що може привести до порушення житлових та майнових прав дітей( а.с.131)

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Законодавчу неузгодженість з цього питання наразі усунуто завдяки прийняттю постанов Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини та від 8 жовтня 2008 р. № 905 "Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей". Цими актами встановлено компетенцію служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належить безпосереднє виконання функцій органу опіки і піклування.

Виходячи з вищезазначеного висновок служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належить безпосереднє виконання функцій органу опіки і піклування не можна оцінювати, як висновок органу опіки та піклування, а тому судова колегія приходить до висновку, що районний суд порушив порядок розгляду подання так як не витребував

попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону та не надав йому належну оцінку.

При цьому, районний суд не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутнє реальне підтвердження того, що діти будуть забезпечені належними умовами життя, мають інше місце проживання.

Виходячи з того, що районний суд порушив порядок, встановлений для його вирішення, не звернув уваги на відсутність попереднього висновку органу опіки та піклування, не з'ясував наявність у дітей іншого житла прийшов передчасного висновку про задоволення подання.

З врахуванням вищезазначеного та у відповідності до вимог ст.312 ч.1п.3 ЦПК України, судова колегія приходить до висновку, про скасування ухвали з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307,312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 03.02.2015 року скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

А.П.Заїкін