У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Південна залізниця», начальника відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Ромни» державного підприємства «Південна залізниця» Левенця Володимира Івановича про скасування незаконних наказів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 8 серпня 2011 року він працює у відокремленому підрозділі «Локомотивне депо Ромни» державного підприємства «Південна залізниця», з 1 лютого 2012 року - на посаді інженера-технолога. Начальник локомотивного депо, фальсифікуючи факти порушення ним своїх обов'язків, неодноразово виносив відносно нього накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оголошував догани та позбавляв премій.

Позивач вважав винесені відносно нього накази незаконними, тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд скасувати накази від 21 жовтня 2013 року № 53, від 3 грудня 2013 року № 1031, від 18 грудня 2013 року № 69, від 23 грудня 2013 року № 71, від 27 грудня 2013 року № 1144, від 10 січня 2014 року № 10, від 13 січня 2014 року № 21, від 28 січня 2014 року № 3, від 24 березня 2014 року № 264, від 1 квітня 2014 року № 296, від 29 квітня 2014 року № 18, визнати неправомірними дії Левенця В.І. в частині порушення Закону України «Про відпустки» і ст. ст. 79, 80 КЗпП України.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано поважною причину пропуску звернення до суду з позовом та поновлено строк звернення. Скасовано наказ від 24 березня 2014 року № 264 та зобов'язано державне підприємство «Південна залізниця» виплатити ОСОБА_4 належну йому премію за лютий 2014 року. Виключено з резолютивної частини наказу від 29 квітня 2014 року № 18 посилання як на підставу притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4: «за неналежне зберігання паперових і електронних документів інженера-технолога» та абзац 1, 2, 3 мотивувальної частини даного наказу. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в позові скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_4 (межі касаційного оскарження - ст. 335 ЦПК України), суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що роботодавець довів законність, обґрунтованість і відповідність нормам КЗпП України прийняття оспорених позивачем наказів; порушення його трудових прав не доведено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта