АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Галичанського А.Д., Яремка В.В.

секретарТодоряк Г.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням ремонтно-будівельних робіт за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням ремонтно-будівельних робіт.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Позивач з жовтня 1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

З 1999 року зареєстрований та проживає з свою сім'єю за адресою АДРЕСА_1.

Власником даного будинку являється відповідач ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_5

Відповідач запевнив позивача, що вказаний будинок буде переданий його сім'ї у спадок, тому він повинен турбуватись про покращення його стану та проводити ремонтні роботи, у звязку з чим протягом 14 років, ОСОБА_1 проводив ремонтні роботи даного будинку за власні кошти та кошти, які дав йому батько ОСОБА_6 та його дядя ОСОБА_7

22-ц/794/123/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Пташник А.М.

Категорія 57 доповідач Перепелюк І.Б.

Він зробив у будинку слідуючі роботи: перекрив дах металочерепицею, поміняв 13 дерев'яних вікон на металопластикові, поміняв вхідні дерев'яні двері на броньовані, зробив фасад будинку, обклав плиткою балкони, цоколь та сходи, поставив ковані ворота та огорожу, викопав біля будинку колодязь з дерев'яним цибринням, зробив пічку, поставив металеві вхідні двері у двох гаражах, зробив гіпсокартонну стелю по всьому будинку, обклав ванну кімнату плиткою, купив нові раковини та умивальники, в деяких кімнатах поклав ламінат, зробив в кімнатах та коридорах шпаклівку стін та побілку, на першому поверсі провів воду, купив та підключив електричний бойлер та газову колонку, газовий котел, п'ять нових батарей, новий спальний гарнітур, кухонну мебель, кухонні уголки, а також його мати купила меблеву стінку, загальна сума витрат на ремонтно-будівельні матеріали, оздоблювальні роботи та закупівлю меблів становить 218209,50грн.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 кошти витрачені на ремонтно-будівельні матеріали, оздоблювальні роботи та закупівлю меблів в сумі 218209,50грн. та судові витрати.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги як докази свідчення свідків, а також довідки та чеки, надані позивачем.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення- залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що позивач перебував в шлюбі з ОСОБА_5 з 1998р., яка є донькою відповідача. Рішенням Сторожинецького районного суду від 15.01.2013р. шлюб між ними розірвано. Від шлюбу є донька.

З 1999р. позивач зареєстрований та проживає з свою сім'єю за адресою АДРЕСА_1.

Власником даного будинку являється відповідач ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Частиною 4 ст. 390 ЦК України передбачено, що добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Зі змісту цієї статті вбачається, що при пред»явлені такого позову, позивач повинен належними та допустимими доказами довести вартість майна до поліпшення, вартість робіт пов»язаних із поліпшенням майна, дійсну вартість майна після проведення цих робіт. Добросовісний володілець має право на відшкодування здійснених на поліпшення витрат, але не більше розміру збільшення вартості речі. Враховуючи ці норми закону, при зверненні із зазначеним позовом, позивачу слід довести належними та допустимими доказами вартість такого поліпшення.

При розгляді справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, позивач не представив суду доказів вартості будинку без покращень, не довів якою є вартість будинку з проведеними ним покращеннями, які були проведенні ремонтно-будівельні роботи, яка їх вартість, чи проводились роботи по переобладнанню і переплануванню будинку, чи були отримані на це відповідні дозволи.

Оскільки, відповідно до положень ч.1 ст.100 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім»ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім»ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків, якими підтверджено отримання коштів та проведення ремонтних робіт спростовуються наступним.

В суді першої інстанції свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили проведення позивачем ремонтних робіт будинку. Однак, вартість цих робіт не зазначили.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо походження коштів, витрачених на ремонт будинку. Такі доводи є безпідставними. Заслухавши пояснення зазначених свідків, суд першої інстанції критично до них поставився, оскільки зазначені особи є родичами позивача.

Крім того, факт отримання коштів не підтверджує, що вони були витрачені на ремонтно-будівельні роботи і не підтверджує вартість цих робіт.

Безпідставними є позовні вимоги з приводу відшкодування вартості меблів та інших предметів оскільки, як зазначив суд першої інстанції, вони були придбані під час шлюбу, і відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу.

Позовних вимог з цього приводу не було заявлено.

Судом першої інстанції вірно враховано, що позивач ОСОБА_1 проживає в зазначеному будинку, де також проживає ї його дочка.

Позивачем не доведено, що зазначені ним кошти, витрачені на ремонтні роботи та придбання меблів та інших речей належали йому особисто, а не були спільними коштами подружжя.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт не представив суду доказів на спростування висновків суду першої інстанції, зокрема не довів, чи були виконані ремонтні роботи будинку та прибудинкової території, які саме, їх вартість, якою була вартість будинку до виконання ремонтно-будівельних робіт, на яку суму збільшилася вартість будинку після їх проведення. Клопотання про проведення судової експертизи щодо визначення вартості цих поліпшень позивачем ОСОБА_1 не заявлялося, а іншими доказами це не підтверджено. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи ці обставини, немає підстав для задоволення позову. Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального, процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається. Керуючись ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді: