Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1518/15 Головуючий у 1 інстанції: Фоміна Ю.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від «17» грудня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, розстрочення сплати заборгованості за аліментами , -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, розстрочення сплати заборгованості за аліментами.

Позивач зазначав, що згідно з рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2012 року, він повинен сплачувати на користь ОСОБА_3 на утримання дитини аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була отримана ним лише 16 вересня 2014 року, розрахунок заборгованості не направлявся. Після отримання постанови про виконавче провадження, він щомісячно перераховує на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 500 грн., та частково погашено заборгованість.

Однак, протягом останніх років ОСОБА_3 жодного разу не висловлювала претензій стосовно розміру допомоги на дитину, він щомісячно витрачав на дитину 500-600 грн., а саме купував дитині продукти харчування, одежу, взуття, іграшки та інше, у тому числі на замовлення відповідачки. Надана допомога підтверджується документально лише на 2266 грн. також він постійно забирав дитину до себе до дому та приймав участь у вихованні й оздоровленні дитини. На теперішній час він працює водієм та отримує мінімальну заробітну плату. У зв'язку з подорожчанням пального та проведенням АТО він фактично втратив заробіток, та в період з квітня по серпень взагалі не мав заробітку. Після народження дитини він ніколи не відмовлявся від надання матеріальної допомоги на її утримання та має намір добровільно сплатити заборгованість, яка виникла у зв'язку з недобросовісним виконанням державним виконавцем своїх службових обов'язків (несвоєчасним повідомленням про початок примусового виконання та наявності заборгованості). Крім того, на його утриманні знаходиться матір ОСОБА_4, яка з вересня 2012 року є онкохворою та постійно потребує дорогого лікування та догляду.

Посилаючись на ці обставини, просив зменшити заборгованість по аліментам, яка виникла за період з 17.08.2012 року по 31.11.2014 року з 12050 грн. до 8970,73 грн., тобто на 2266 грн. та розстрочити погашення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 8970 грн. 73 коп. строком на 10 місяців, також просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як установлено судом, за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2012 року, з ОСОБА_2 на користь до ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість по аліментам ОСОБА_2 по виконавчому листу Краматорського міського суду №2-0528/3311/2012 від 17.08.2012 року на користь ОСОБА_3 за період з 17.08.2012 року по 31.07 2014 року складає 11 359 грн. (а.с. 14-16).

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Доводи апелянта про відсутність його вини у виникненні такої заборгованості спростована дослідженими судом журналами судових засідань суду першої та апеляційної інстанції, який розглядав справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 за його участі, що свідчить про те, що він був обізнаний про стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно.

Судом також були досліджені доводи позивача про добровільну сплату ним аліментів відповідачці до листопада 2014 року та надана належна оцінка наданим ним у підтвердженні таких доводів доказам.

Суд правильно не визнав придбання ним продуктів харчування, іграшок та розважальних послуг обставинами, які мають істотне значення для звільнення його від заборгованості по аліментам чи розстрочення сплати заборгованості за аліментами, оскільки обов'язком батька є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що підставою для звільнення його від заборгованості по аліментам є те, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки на його утриманні знаходиться тяжко хвора матір.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд не визнав цю обставину як таку, що є підставою для звільнення його від заборгованості по аліментам, розстрочення сплати заборгованості за аліментами, оскільки позивач не довів факт необхідності матеріального утримання ним хворої матері, яка має ще інших повнолітніх дітей, від яких має можливість отримання матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: