Справа № 640/8074/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Київський районний суду м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Медведєвой Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Підприємця ОСОБА_2, Приватного підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору підряду та відшкодування матеріальної та моральної шкоди-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3 з позовною заявою після уточнення якої остаточно просить розірвати договір підряду, укладений між позивачем та відповідачем ПП ОСОБА_2 від 28.11.2013року, стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 17500 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду витрачену позивачем на лікування в сумі 797,05 грн., а також пеню в розмірі 525 грн., посилаючись на ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 651,1167 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона 28.11.2013 року уклала договір з ПП ОСОБА_2, на виготовлення та встановлення вікон з ПВХ загальною площею 17,263 кв. метри та металевих дверей. Позивач сплатив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17 500 грн, що підтверджується товарним чеком №1. Згідно п. 4.2. Договору, відповідач ПП ОСОБА_4 зобов"язався виготовити та доставити вироби на протязі 30 робочих днів. Проте, здійснення робіт та встановлення конструкцій не розпочалося до теперішнього часу. Після цього, позивач неодноразово звертався до відповідача про виконання договірних обов"язків передбачених укладеним договором, але коли вона приїздила, офіс був закритий, телефон вимкнений. 11.02.2014року позивачем було направлено рекомендованим листом претензійний лист ПП ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошей, однак відповіді позивач не отримала. Тому позивач вважає, що відповідачі порушили умови договору і тому вона має підстави для його розірвання та повернення сплачених коштів, а також пені. Крім того, позивач зазначала, що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що в наслідок неправомірних дій відповідачів в неї погіршився стан здоров"я, у зв"язку з чим вона перебувала на лікуванні, тому просить стягнути з відповідачів моральну шкоду та витрати на лікування.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Відповідачем ОСОБА_2 було надано через канцелярію суду заяву, в якій він зазначив, що ні позивача ні співвідповідача ОСОБА_3 він не знає та жодних договорів з цими особами не укладав. Крім того зазначив, що ніколи не був зареєстрований як приватний підприємець на підтвердження чого надав копію довідки Державної реєстраційної служби України згідно якої за параметрами пошуку ОСОБА_2 відступні відомості у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Заслухавши пояснення позивача його представника, свідчення свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

28.11.2013року між позивачем та ПП ОСОБА_2 був укладений письмовий договір на виготовлення та встановлення вікон з ПВХ загальною площею 17,263 кв. метри та металевих дверей, вартість вказаних виробів складає 19000грн.

Відповідно до п.3.1 вказаного договору замовник зобов'язується сплатити вартість замовлення, яка складає 19000 грн. та після чого виконавець зобов'язується виготовити та доставити замовлення на протязі 30 робочих днів.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 3 ЗУ від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Статтею 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Виходячи із системного аналізуючи зазначених норм закону, суд приходить до висновку, що підтвердження факту проведення розрахунку за договором є розрахунковий документ і сплата готівкових грошових коштів за договором не може підтверджуватись іншими доказами зокрема показами свідків,

Однак, в супереч приписам Закону, позивачем не надано розрахункового документу на підтвердження факту сплати ПП ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 17 500 грн..

Зазначення у самому договорі від руки, що оплачено 9500 грн., судом не приймається як доказ, за відсутності розрахункового документу передбаченого Законом.

За відсутності допустимих доказів оплати позивачем за договором укладеним з ПП ОСОБА_4 коштів в сумі 17500 грн., підстави для їх стягнення як спричинених збитків - відсутні.

Позивачем надано до матеріалів справи копію товарного чеку від 11.12.2013року (оригінал судом оглянутий), з відбитком печатки Фізичної особи підприємця ОСОБА_3, згідно якого сплачено за ПВХ конструкції 17500 грн.

У судовому засіданні позивачем, а також за свідченнями свідка ОСОБА_11 (чоловіка позивача) зазначено, що грошові кошти в сумі 17500грн., які вказані як сплачені у товарному чеку, ОСОБА_1 сплачувала саме відповідачу ПП ОСОБА_2, а ОСОБА_2 отримав кошти видав їм вказаний товарний чек, однак печатку поставив ПП ОСОБА_3

Тобто за позицію позивача та свідченнями свідка ОСОБА_11 вбачається, що ніяких договірних відносин у них із ПП ОСОБА_3 не було.

Так, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає недоведеним позивачем факт укладання договору між нею та ПП ОСОБА_3 та факту сплати нею вказаній особі грошових коштів в сумі 17 500 грн., тому підстави для стягнення вказаних коштів, як спричинених збитків - відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України (на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог) договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не доведено істотного порушення ПП ОСОБА_2 договору , укладеного 28.112013р. останнім із позивачем, тому підстави для його розірвання передбачені ч.2 ст. 651 ЦК України відсутні.

За відсутності доказів укладання позивачем із ПП ОСОБА_3 договору, підстави для його розірвання також відсутні.

Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

За п.п.4.1, 4.2 договору укладеного між позивачем та ПП ОСОБА_2, останній зобов'язується виготовити та доставити вироби - вікна та двері, протягом тридцяти робочих днів після сплати позивачем вартості замовлених виробів.

За відсутності сплати за вказаним договором вартості замовлених виробів, перебіг строку їх виготовлення та доставки не сплив, тому підстави для застосування в даному випадку положень ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - відсутні.

За відсутності доказів порушення прав позивача, неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів, підстави для відшкодування моральної шкоди передбаченої ст. 1167 ЦК України - відсутні.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в сумі 797,05 грн., то суд зазначає наступне.

Так, з позивачем надані копії квитанцій щодо купівлі медикаментів, але в судовому засіданні не встановлено зв'язку із переліком придбаних медикаментів з хворобою позивача, та факту того, що хвороба виникла у зв'язку з настанням вищевказаних подій.

Суд зазначає, що допитані у судовому засіданні свідки лише вказували на невиконання укладених між ними та ОСОБА_2 або ОСОБА_3 договорів на встановлення вікон, та на їх думку шахрайських дій відповідачів, однак наявність в діях відповідачів шахрайства, в тому числі по відношенню до позивачки підтверджується обвинувальним вироком суду, який на даний час відсутній, тому свідчення вказаних свідків у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України не є допустимим доказом по даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 59, 60, 61, 81, 84, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, , суд-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення через суд першої інстанції може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.