Справа № 2/303/571/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 лютого 2015 року м. Мукачево

.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Морозової Н. Л.

при секретарі Ільчак Р. М.

за участю: представника позивача Жила Д. В.

представника опгану опіки

та піклування Лукеча І. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовною заявою представника позивача ПАТ «Державний ощадний Банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний Банк України» на підставі довіреності від 10.06.2013 року - Мутка І. М. до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Мукачівської РДА про стягнення суми заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

ВАТ „Державний Ощадний банк України" в особі в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний Банк України» (далі Банк) звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_4 за кредитним договором № 141 від 10.04 2008 року суми боргу в розмірі 641 133,50 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2042 від 11.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки, з визначенням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та з виселення з вказаного житлового будинку всіх зареєстрованих осіб та стягнути судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 відповідно до умов кредитного договору № 141 від 10.04.2008 року отримав кредит у розмірі 500 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування у розмірі 17 % на рік на суму залишку кредиту з кінцевим терміном повернення 10 квітня 2028 року. Однак, внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, виникла сума боргу в розмірі 641 133,50 гривень. У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 11.04.2008 року було укладено договір іпотеки № 2042, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_4. Крім того, згідно п.4.3 договору іпотеки - іпотекодержатель має право також за рахунок предмету іпотеки задовольнити вимоги, включаючи кредит, проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки та витрати понесені із заявленням вимоги, які станом на 17.02.2014 року склали суму 641 133,50 гривень.

Банк просить в погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором звернути стягнення на предмети іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1, з встановленням початкової ціни предмета іпотеки, з визначенням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та з виселення з вказаного житлового будинку всіх зареєстрованих осіб та стягнути судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов не подали, заяви про розгляд справи у їх відсутності також. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом відповідно до ст. 74 ЦПК України (наявні розписки про вручення).

Представник органу опіки та піклування Служби у справах дітей Мукачівської РДА заперечив проти виселення неповнолітньої дитини та її батьків.

Зі згоди представника позивача суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку третьої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи наданими сторонами доказами, суд приходить до слідуючого висновку:

Судом встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_4 відповідно до умов кредитного договору № 141 від 10.04.2008 року отримав кредит у розмірі 500 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування у розмірі 17 % на рік на суму залишку кредиту з кінцевим терміном повернення 10 квітня 2028 року. Однак, внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, виникла сума боргу в розмірі 641 133,50 гривень.

У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 11.04.2008 року було укладено договір іпотеки № 2042, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_4. Крім того, згідно п.4.3 договору іпотеки - іпотекодержатель має право також за рахунок предмету іпотеки задовольнити вимоги, включаючи кредит, проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки та витрати понесені із заявленням вимоги, які станом на 17.02.2014 року склали суму 641 133,50 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи Банк надав ОСОБА_4 суму кредитних коштів, чим повністю виконав взяті на себе зобов'язання за договором кредиту. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором кредиту у зв'язку з чим, позивач Банк вже звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором № 141 від 10.04.2008 року в розмірі 569 565,54 грн та судових витрат. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.04.2009 року, яким стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість в сумі 569 565,54 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, частково змінено Апеляційним судом Закарпатської області - відмовлено у вимозі про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК Ураїни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Згідно ч. 1 ст.33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основне зобов'язання /зобов'язання за договором кредиту/ шляхом звернення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.6 ЗУ „Про іпотеку", іпотека поширюється на земельну ділянку на якій розташоване об'єкти і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливе без їх знецінення.

Частиною 2 ст. 39 Закону України „Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Крім того. ч.1 ст.40 Закону України „Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України встановлено, що звернення стягнення на передані в іпотек житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору та закону щодо виконання зобов'язань взятих на себе за кредитним договором, виконання яких забезпечено договором іпотеки укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4

На момент розгляду справи в суді відповідач не погасив існуючу заборгованість перед позивачем зі сплатою кредиту та відсотків за користування таким.

За таких обставин, у Банку (Іпотекодержателя) виникло право задовольнити свої вимоги за основне зобов'язання /зобов'язання за договором кредиту/ шляхом звернення на предмет іпотеки та право вимоги про виселення відповідачів (іпотекодавців) із житлового будинку, який є предметом іпотеки.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, у своєму листі від 07.10.2010, "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин", роз'янює: Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону N 898-IV передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону N 898-IV. Таким чином, Закон N 898-IV містить в собі суперечливі позиції щодо процедури проведення виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, оскільки передбачає можливість їх виселення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону N 898-IV та ч. 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом.

Як вбачається з матеріалів справи - довідки № 02/10/483 від 02.09.2013 року виданої Ракошинським сільським головою про те, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, 1952 р. н., ОСОБА_6, 1956 р. н., ОСОБА_7, 1975 р. н., ОСОБА_8, 1996 р. н. та неповнолітній ОСОБА_9, 2001 р. н. (а.с38).

Домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, як і земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1 та придбана ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 10.04.2008 року, нотаріально посвідченого. (а.с43,44).

Відповідачам у справі: ОСОБА_5, 1952 р. н., ОСОБА_6, 1956 р. н., ОСОБА_7, 1975 р. н., ОСОБА_8, 1996 р. н. та неповнолітній ОСОБА_9, 2001 р. н. надсилалися ОСОБА_10 повідомлення про необхідність звільнення житлового приміщення у добровільному порядку, однак такі залишені відповідачами без реагування.

Таким чином, вимоги позову підтримані представником позивача в судовому засідання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - є підставними, документально підтвердженими та законодавчо обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Вимогу позову про виселення з житлового приміщення зареєстрованих осіб - відповідачів, з врахуванням роз'яснень Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, у своєму листі від 07.10.2010, "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин", суд вважає передчасною, тому така не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов частково, суд виходив із засад презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) - договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4, посвідченого нотаріально та договору кредиту підписаного сторонами, що дає суду підстави вважати вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки правомірними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з боржника на користь "Банку" слід стягнути понесені стягувачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 10, 60, 88, ч. 169, 207, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 204, 509, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, Законом України „Про іпотеку", ст. 109 ЖК України, суд заочно -

р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., іден. код № НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 в користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України» суму боргу за договором кредиту № 141 від 10.04.2008 року в розмірі 641 133,50 гривень шляхом звернення стягнення на предмет договору іпотеки № 2042 від 11.04.2008 року: 1) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 170,5 кв.м., житловою площею 109,5 кв.м.; 2) земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:001:0110, за адресою АДРЕСА_1.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки за Іпотечним договором № 2042 від 11.04.2008 року, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України та ОСОБА_4 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості за Кредитним договором № 141 від 10.04.2008 року боржника ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ«Державний ощадний банк України» м. Ужгород, вул. Корзо, 15 р/р 0105 в ПАТ«Державний ощадний банк України», МФО 312356, код 09312190.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., іден. код № НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 в користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ«Державний ощадний банк України» м. Ужгород, вул. Корзо, 15 р/р 0105 в ПАТ«Державний ощадний банк України», МФО 312356, код 09312190 суму понесених судових витрат у виді судового збору в розмірі 243,60 гривень. пропорційно задоволених вимог.

Повторне заочне рішення позивач і відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.