Справа №638/1375/15-ц
23 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Штих Т.В.
при секретарі - Кондратюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Новоолексіївського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання третейської угоди недійсною, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання третейської угоди недійсною де просить Визнати третейську угоду, що міститься у формі третейського застереження у пункті 6.2. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №838/11-27/37/8-015, що укладений 29 серпня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 - недійсною.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №838/11-27/37/8-015. Згідно цього договору кредиту відповідач надав позивачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими траншами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 410 000,00 доларів США.
Позивач зазначає, що в п. 6.2. кредитного договору викладено третейське застереження зміст якого не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», тому ця третейська угода має бути визнана судом недійсною.
Представник позивача надав заяву про слухання справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом 29 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №838/11-27/37/8-015. Згідно цього договору кредиту відповідач надав позивачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими траншами в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 410 000,00 доларів США.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.
Верховним Судом України надіслано для використання у практичній діяльності судів узагальнення практики застосування судами ЗУ «Про третейські суди № 9-71 від 27 квітня 2009 року де в п. 5 зазначено, що якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Судам необхідно звернути увагу, що така норма передбачає обізнаність сторін третейської угоди з умовами регламенту та їх згоду з такими умовами, що також має бути підтверджене належними доказами. Третейська угода обов'язково повинна містити вказівку на вичерпне коло питань, які передаються на третейський розгляд.
Види і форма третейської угоди визначена статтею 12 вказаного Закону, відповідно до якої належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду спору.
Судовим розглядом встановлено, що третейська угода, яку викладено в п. 6.1. спірного кредитного договору не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить конкретного зазначення всіх істотних умов та предмету спору та регламент Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків не є невід'ємною частиною третейської угоди.
У ст. 5 Закону України «Про третейські суди» зазначено, що юридичні або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виник з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.
З аналізу зазначеного положення Закону випливає, що спочатку повинен виникнути спір про право цивільне або господарське, а потім вже сторони складають третейську угоду про передачу конкретного спору на розгляд третейському суду.
Діюче законодавство не передбачало на момент укладання кредитного договору права осіб укладати третейську угоду про передачу на вирішення третейському суду невизначеної або необмеженої кількості спорів, які можуть виникнути шляхом проведення переговорів між сторонами у майбутньому. Такі домовленості звужують право осіб на судовий захист тільки в третейському суді, що суперечить вимогам ст. 55 Конституції України та ст.3 ЦПК України.
Судовим розглядом встановлено, що оскаржуваною третейською угодою визначено, що на розгляд третейського суду передається спір, який виникає не з умов договору, а утворюється в результаті проведення переговорів уповноважених сторін з невизначеного кола питань, тому вбачається, що третейська угода не врегульовує питання передачі всіх спорів по кредитному договору до третейського суду, тому ця угода не відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про третейські суди».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Девір проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року, звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.
Судовим розглядом встановлено, що позивач не мав і не має бажання та вільного волевиявлення щодо розгляду будь-яких спорів у третейських судах, оскільки довіряє тільки рішенням компетентного суду.
Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Приписами ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Задовольняючи позов суд зазначає, що оскаржувана третейська угода не відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про третейські суди», оскільки регламент третейського суду не є невід'ємною частиною третейської угоди, третейська угода не містить відомості про конкретний предмет спору та охоплює спори, які можуть виникнути між сторонами в майбутньому, а також не охоплює тільки ті спори, які можуть виникнути з підстав виконання або невиконання умов кредитного договору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 224-226 ЦПК України ст. ст. 1, 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати третейську угоду, що міститься у формі третейського застереження у пункті 6.2. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №838/11-27/37/8-015, що укладений 29 серпня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 - недійсною.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Новоолексіївського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в розмірі 243,60 ( двісті сорок три гривни 60 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.