АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4085/15 Справа № 199/7060/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

28 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Левцунова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 23 квітня 1985 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей немає. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, різні характери та розбіжність життєвих інтересів призвели до втрати почуттів поваги та любові. З квітня 2014 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року сторонам надано строк для примирення три місяці (а.с. 17).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 23 квітня 1985 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №398. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишено прізвище ОСОБА_3 (а.с. 52-53).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 56-58).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 23 квітня 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2014 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сімейно-шлюбні відноси між сторонами припинені, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, які мають істотне значення, а 3-місячний строк, наданий судом, не призвів до примиренні подружжя.

Висновки суду є правильними, відповідають обставинам справи та вимогам закону. Так, згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 213,214 ЦПК України, з'ясував фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення та прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Висновок суду про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованим, а посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що на теперішній час у відповідача є інша жінка, але у подальшому можливе примирення з дружиною, не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки апелянт не заперечує, що на теперішній час подружні стосунки припинені.

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин, покладення на позивача обов'язку збереження сім'ї при наявності його категоричного заперечення, - не відповідає вимогам сімейного законодавства, тому ці доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, як і посилання на необхідність надання подружжю ОСОБА_3 строку для примирення, оскільки такий строк судом надавався.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: