Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 р. за позовом публічного акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 в липні 2012 р.

Після уточнення предмету вимог (а.с.44-47) остаточно просило:

- у рахунок погашення кредитної заборгованості, яка складає 89016.74 доларів США, що еквівалентно 711243.77 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 64.20 кв. м і земельну ділянку, які розташовані в АДРЕСА_1, шляхом продажу Банком за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, із укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем, із отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки;

- виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у цьому будинку;

- стягнути з відповідача судові витрати.

На обґрунтування Банк зазначав, що 05.06.07 р. уклав із ОСОБА_2 кредитний договір № MKH7GK00000033 (надалі - Кредитний Договір) на суму 40000 доларів США терміном по 04.06.37 р. із розрахунку 10.08 % річних за весь час фактичного користування кредитними коштами. У забезпечення виконання кредитного зобов'язання був укладений із відповідачем договір іпотеки нерухомого майна: будинку загальною площею 64.20 кв. м, який знаходиться у АДРЕСА_1.

Однак, відповідач узятих на себе зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим станом на 27.06.14 р. утворилася заборгованість на загальну суму 89016.74 доларів США, що еквівалентно 711243.77 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.12.14 р. у позові відмовлено (а.с.146-149).

Апелянт просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що суд мав би звернути стягнення на предмет іпотеки та відстрочити виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки використовується як постійне місце проживання відповідача та його сім`ї, а коштів від його реалізації не буде достатньо для погашення кредитної заборгованості .

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його невідповідність обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Установлено, що 05.06.07 р. між Банком і ОСОБА_2 був укладений Кредитний Договір на суму 40000 доларів США терміном по 04.06.37 р. із розрахунку 10.08 % річних за весь час фактичного користування кредитними коштами. У забезпечення виконання кредитного зобов'язання також був укладений із відповідачем договір іпотеки нерухомого майна: будинку загальною площею 64.20 кв. м, який знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.12-21).

Свої зобов'язання за Кредитним договором відповідач належним чинно не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 89016.74 доларів США, з яких: 41157.47 доларів США заборгованість за кредитом; 19475.16 доларів США заборгованість за відсотками; 3295.98 доларів США заборгованість по комісії; 20819.44 доларів США пеня; 31.29 доларів США штраф (фіксована частина) та 4237.40 доларів США - штраф (відсоткова частина). Указана сума відповідачем не спростована.

08.06.12 р. Банк надіслав ОСОБА_2 вимогу про добровільне звільнення нерухомого майна, що є в іпотеці (а.с.22), однак ця вимога залишена без реагування.

Згідно з положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за № 1304-VIІ (надалі - Закон) протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Тобто, Закон регулює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Цим Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст. 217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону, а не відмовляти у позові.

Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо: іпотеку включено до іпотечного пулу; відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя; проти іпотекодавця чи іпотекодержателя порушено справу про банкрутство (ст. 39 Закону «Про іпотеку»).

Указаних обставин не встановлено.

За правилами ст.ст. 39, 40 Закону «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Як видно з матеріалів справи, в будинку, що є предметом іпотеки, зареєстрований і проживає ОСОБА_2 (а.с.141). Стосовно інших осіб інформації немає і такі до участі в справі не залучалися, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

Разом із цим, даних про належність земельної ділянки ОСОБА_2 немає, а предметом іпотеки є лише будинок АДРЕСА_1, який складається із житлового будинку під літерою «А», сараю - під літерою «В» та огорожі під цифрами 1-2 (п.п.1, 33.3. договору іпотеки від 06.06.2007 р. (а.с.17-21).

За такої обставини в позові про звернення стягнення на земельну ділянку належить відмовити.

Згідно з вимогами ст.ст. 10 ч.1, ч.3, 60 ч.1, ч.4, 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню у частині вимог про звернення стягнення на будинок і виселення із нього відповідача (при цьому, із відстрочкою виконання рішення суду). У решті вимог належить відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 11, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 303 ч.1, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 р. скасувати.

3. Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

3.1. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKH7GK00000033 від 05.06.2007 р. на загальну суму 89016.74 доларів США, з якої 41157.47 доларів США - заборгованість за кредитом; 19475.16 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3925.98 доларів США - заборгованість за користування кредитом; 20819.44 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 31.29 доларів США - фіксована частини штрафу та 4237.40 доларів США - штраф у процентній складовій, що утворилася станом на 13.06.2012 р. і за курсом НБУ складає 711243.77 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без номеру від 06.06.2007 р., а саме: належний ОСОБА_2 на праві власності будинок АДРЕСА_1 Закарпатської області загальною площею 64.20 кв. м шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону «Про іпотеку», за початковою ціною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але в будь-якому разі не менше вартості, визначеної іпотечним договором.

3.2. Виселити ОСОБА_2 з будинку № 28 по вул. Донській у місті Ужгороді Закарпатської області.

4. У решті позову відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3696грн. 42 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору.

6. Виконання рішення у частині звернення стягнення на вказаний житловий будинок і виселення з нього ОСОБА_2 відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

7. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: