У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 на рішення Виноградівського районного суду від 30 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 20.08.2012 року . Позовні вимоги мотивовано тим, що в серпні 2012 року її внучка ОСОБА_4 та її співмешканець ОСОБА_5 запропонували їй укласти договір довічного утримання, з чим вона погодилась. 20.08.2012 року ОСОБА_5, на своєму автомобілі, відвіз її та внучку, ОСОБА_4 в м. Виноградів до приватного нотаріуса ОСОБА_6 для укладання договору довічного утримання. В той же день після укладання договору внучка в ході сварки повідомила її, що будинок їй вже не належить, після чого вона, вигнала її з дому. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_4 , скориставшись її довірою та тим, що вона недосконало володіє українською мовою, уклала з нею договір купівлі-продажу, і що вона отримала гроші за будинок в сумі 43 470 (сорок три тисячі сімдесять тисяч) гривень, що не відповідає дійсності. 18.09.2012 року вона звернулася до Виноградівського РВ УМВС України із заявою про притягнення громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5до кримінальної відповідальності, однак 21.09.2012 року їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Дану постанову нею було оскаржено до Виноградівського районного суду, однак 19.10.2012 року її скарга залишена без задоволення. З врахуванням того, що даний правочин нею вчинено під впливом обману, просила на підставі ст. 230 ЦК України визнати вказаний правочин недійсним.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30січня 2015 року у заявленому позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким заявлений позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд не врахував, що дійсні наміри позивачки були направлені на укладення договору довічного утримання; відповідачкою не доведено факт передачі грошей; суд безпідставно відмовив у призначенні психолого-лінгвістичної експертизи для підтвердження того, що позивачка не володіє українською мовою; суд безпідставно відмовив у призначенні судової - почеркознавчої експертизи для з'ясування чи саме позивачка підписала оспорюваний договір.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що 20.08.2012 року між сторонами укладено договір купівлі - продажу, згідно якого ОСОБА_2 за ціною 43 470 грн. продала своїй внучці ОСОБА_4 належний їй будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1. (а.с.99-100).

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування недійсності даного договору позивачка посилається на те, що вказаний правочин нею укладено внаслідок обману, так як вона мала намір укласти з відповідачем договір довічного утримання, а не договір купівлі - продажу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності підстав передбачених ст. 230 ЦК України для визнання проточину недійсним.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

За змістом даної статті, роз'яснень, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

В оспорюваному договорі чітко вказано, що він є договором купівлі - продажу, в ньому вказано про перехід у власність відповідача спірного будинку. Пунктом 6 даного договору зазначено, що продаж будинку за домовленістю сторін вчиняється за - 43 470 грн., які покупець сплатив повністю продавцю до оформлення даного договору і продавець своїм підписом у договорі підтверджує факт повного розрахунку за проданий будинок, і заявляє, що не має жодних претензій фінансового характеру до покупця. Згідно п. 8 договору сторони підтверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Тобто, правова природа договору, права та обов'язки сторін були чітко визначені вказаним договором.

Позивачкою відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України не подано доказів і не доведено наявність умислу в діях відповідача та сам факт її обману. Доводи позивачки, що її дійсні наміри не були направлені на укладення договору купівлі - продажу, а на укладення договору довічного утримання повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Не можуть бути взяті до уваги також доводи апелянта, що суд безпідставно відмовив у призначенні психолого-лінгвістичної експертизи для підтвердження того, що позивачка не володіє українською мовою та у призначенні судової - почеркознавчої експертизи для з'ясування чи саме позивачка підписала оспорюваний договір, оскільки позивачкою з цих підстав позов не пред'являвся та не оспорювався, і дані обставини, виходячи із підстав заявленого позову (ст. 230 ЦК України), не входять до предмета доказування по даній справі. Крім того, з матеріалів справи, зокрема атестату про середню освіту від 29 червня 1987 року вбачається, що позивачка у 1987 році закінчила Виноградівську заочну середню школу з оцінками «добре», в тому числі із української мови та літератури. (а.с.97).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено підстав, передбачених ст. 230 ЦК України, для визнання вказаного правочину недійсним та обґрунтовано відмовив у заявленому позові.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення Виноградівського районного суду від 30 січня 2015 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді