Справа № 640/2677/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, прокуратури Московського району м.Харкова, прокуратури Харківської області, Харківського міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями, чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 1000 грн., завдану йому незаконною бездіяльністю, що виразилася: в не розгляді його клопотання до відповідачів з проханням вчинити певні слідчі (процесуальні дії), які не розглянуті останніми належним чином від 24.10.2014 p.; в не виконанні ухвали слідчих суддів Московського районного суду м.Харкова від 05.11.14, справа № 643/16722/14-к про вчинення певних слідчих та процесуальних дій.

Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що в провадженні СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області з 2013р. перебувають кілька кримінальних проваджень щодо ОСОБА_4, відкритих за заявою ОСОБА_1 До цього часу йому як потерпілому з боку слідчих СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області в порушення норм КПК України по всіх вище перелічених провадженнях не надано довідку про їх реєстрацію у ЄРДР, у зв'язку з чим не повідомлено номера кримінальних проваджень.

Вважає, що досудове розслідування по вказаним провадженням майже не проводиться або проводиться неналежним чином, що свідчить про незаконну бездіяльність слідчих та процесуальних керівників прокуратури. Протягом понад 1 року досудового розслідування слідчі та прокурор району намагалися приховати злочини шляхом не реєстрації заяв про вчинення злочинів у ЄРДР , винесення незаконних постанов про закриття кримінального провадження, не виконання ухвали слідчих суддів щодо вчинення конкретних слідчих та процесуальних дій .Однак за неналежне процесуальне керівництво, досудове розслідування, невиконання до цього часу ухвал слідчих суддів, незаконне закриття кримінальних проваджень прокурора та слідчого не притягнуто до дисциплінарної відповідальності та не відшкодовано потерпілому шкоди. Посилається на те, що тим самим йому були завдані душевні страждання, які виразились у позбавленні його права на захист його прав, інтересів як потерпілого, що змушувало його робити додаткові зусилля, щоб написати скарги на дану бездіяльність до суду та прийняті участі у судовому засіданні, вимушений витрачати час на те, щоб міліція та прокуратура забезпечили виконання обов'язку щодо затримання злочинців.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в позові просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача Харківського міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилався на те, що звернення позивача зі скаргами в порядку КПК України на дії чи бездіяльність органів досудового розслідування є реалізацією позивачем його права гарантованого діючим законодавством України і не є доказом протиправності органів досудового розслідування. Також зазначила, що позивачем не було доведено факт спричинення йому моральної шкоди, а тому підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечував , посилався на те, що в цій справі вони не є належними відповідачами, оскільки Харківське міське управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області є самостійним юридичним підрозділом, а тому підстав для стягнення моральної шкоди в разі встановлення обґрунтованих на це підстав з Головного управління не має.

Представники прокуратури Московського району м. Харкова, прокуратури Харківської області проти позову заперечував , посилався на те, що позивачем не наведено даних , які свідчать про про вчинення протиправних дій стосовно позивача та доказів причинення йому відповідними діями моральної шкоди.

Представник головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області в судове засідання не з'явився , про місце і час розгляду справи повідомлявся. Надав заяву про розгляд справи в його відсутність , проти позову заперечував..

Суд, вислухавши пояснення відповідачів по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ч. 1 ст. 179 ЦПК України. предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення

Судом встановлено, що відповідно до копії наданої позивачем ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 05.11.2014 року, позивач звертався до суду в порядку статті 303 КПК України з приводу бездіяльності слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС У в Харківській області з приводу невирішення клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 24.10.2014 р. Судом було прийнято рішення про часткове задоволення скарги позивача, було зобов'язано органи досудового розслідування вчинити дії передбачені Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України № 266/94-ВР від 01.12.1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться лише в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом не встановлено і позивачем суду не надано доказів протиправної поведінки відповідачів внаслідок якої позивачу було б завдано шкоду. Відповідно до наданих позивачем суду копії ухвали слідчого судді з неї не встановлено наявності дій, або ж бездіяльності органу досудового розслідування, що оскаржував позивач, протиправності, також позивачем суду не надано доказів того, що за обставинами, що були предметом розгляду слідчого судді, працівників правоохоронних органів притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Доводи позивача з приводу звернення останнього до Московського районного суду міста Харкова в порядку статті 303 КПК України (оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування), є реалізацією його прав в порядку встановленому КПК і не може бути використано як доказ протиправності органу досудового розслідування що завдав шкоду позивачу..

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ