Провадження 4-с/201/28/2015
УХВАЛА

17 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Ходаківського М.П.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.,

за участю представника скаржника - ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровська скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання дій державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції неправомірними та скасування постанов про повернення виконавчого документа, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося з даною скаргою до суду, в обґрунтування якої зазначено, що державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по боржнику ОСОБА_2, оскільки стягувач не здійснив авансування виконавчих дій. Також стягувач у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень ознайомився з постановою № 39569277 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.11.2014 щодо поручителя ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що майно боржника не виявлено. Зазначено також, що державним виконавцем виконавчі дії проведено з порушенням закону, у тому числі порушено порядок надсилання стягувачу постанов про повернення виконавчих документів. Вважаючи вказане неправомірним, скаржник просить визнати дії державного виконавця щодо ненаправлення постанов про повернення виконавчого документа рекомендованим листом, повернення виконавчих документів неправомірними та скасувати постанови про повернення виконавчих документів і зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення суду.

Представник скаржника ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримала з підстав у ній викладених.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровську МУЮ та інші особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає за необхідне вирішити справу по суті за такою явкою сторін.

Суд, вислухавши представника скаржника та ОСОБА_2, дослідивши скаргу та матеріали справи приходить до наступного.

Згідно з ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини, що виникли між сторонами справи врегульовано нормами Конституції України, нормами Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії. або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у п. 13 визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 412/10636/2012, провадження № 2/412/4594/2012 від 27.12.2012 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_5» у рахунок погашення заборгованості за договором № 174/в від 04.10.2006 кошти в загальній сумі 234288,13 грн., що підтверджується рішенням суду, наявним в матеріалах справи. Дане рішення набрало чинності 04.04.2013 після його перегляду апеляційним судом.

23.07.2013 у справі за даним рішення було видано виконавчі листи.

Державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 07.08.2013 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2012.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_6 від 21.01.2015 було повернуто виконавчий лист № 2/412/4594/12, виданий 23.07.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості в сумі 234288,13 грн., стягувачу з огляду на те, що ним не здійснено авансування виконавчих дій, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_6 від 24.11.2014 було повернуто виконавчий лист № 2/412/4594/12, виданий 23.07.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості в сумі 234288,13 грн., стягувачу з огляду на те, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ і такого майна не виявлено.

Оцінюючи вимоги скарги в частині визнання дій державного виконавця щодо ненаправлення боржнику постанов про повернення виконавчих документів, суд приходить до висновку про обґрунтованість цих вимог.

Так, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Доказів дотримання такого порядку надсилання постанов про повернення виконавчих документів суду не надано, у зв'язку з чим ці вимоги скарги є обґрунтованими та є підставою для поновлення строку на подання скарги.

Вирішуючи вимоги скарги в частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо повернення виконавчих документів суд приходить до наступного.

Згідно з приписами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, в тому числі, такі виконавчі документи - виконавчі листи судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Вищевказане рішення суду не виконано боржником в жодній частині до цього часу, що визнано представником скаржника.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_6 від 21.01.2015 було повернуто виконавчий лист № 2/412/4594/12, виданий 23.07.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в сумі 234288,13 грн., стягувачу з огляду на те, що ним не здійснено авансування виконавчих дій, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

У листі Жовтневого ВДВС ДМУЮ № 30410/21 від 04.11.2014 державний виконавець зазначив реквізити для оплати проведення оцінки нерухомості для подальшої реалізації суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом. Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Тобто авансування витрат на рахунок суб'єкта оціночної діяльності не передбачено Законом України «Про виконавче провадження», а тому постанова про повернення виконавчого документа на цій підставі винесена необгрунтовано і підлягає скасуванню.

Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_6 від 24.11.2014 було повернуто виконавчий лист № 2/412/4594/12, виданий 23.07.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь банку заборгованості в сумі 234288,13 грн., стягувачу з огляду на те, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ і такого майна не виявлено.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог цієї статті державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що в даному випадку оскаржувані дії державного виконавця не відповідали вимогам закону і були неправомірними, оскільки у прийнятій постанові ним не вказано які дії було вжито та чи вичерпано всі можливості для виконання рішення, а тому постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги скарги в частині зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення суду від 27.12.2012 про стягнення заборгованості суд вважає такі вимоги передчасними, оскільки виконавче провадження повинно продовжуватися за наслідками скасування постанов про повернення виконавчих документів, тому в даному випадку взагалі відсутній спір між сторонами справи і відповідно такі вимоги задоволенню не підлягають.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини у їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що в даному випадку оскаржувані дії державного виконавця не відповідали вимогам закону і були неправомірними, тому вимоги скарги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 383 - 388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 про повернення виконавчих документів стягувачу неправомірними.

Скасувати постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 39569277 від 24.11.2014 та у виконавчому провадженні № 39575374 від 21.01.2015 про повернення виконавчих листів № 2/412/4594/12 від 23.07.2013.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.П.Ходаківський