Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ - Мочар І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управляння юстиції у Закарпатській області, про зняття заборони на відчуження будинку, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється власником будинку АДРЕСА_1.

В грудня 2014 року маючи намір подарувати належний мені будинок своїй доньці ОСОБА_5 він звернувся до приватного нотаріуса для оформлення договору дарування, однак йому було відмовлено у вчиненні такої дії у зв'язку з тим, що на будинок згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна накладено заборону на його відчуження.

Листом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 25.12.2014 року за №1028/01-16 його було повідомлено, що згідно оглянутих архівних даних «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» Перша Ужгородська державна нотаріальна контора (реєстратор) 30.11.1951 року на підставі «извещения конторы Коммунбанка по случаю выдачи ссуды 7000 р.» зареєструвала в «Реєстрі для реєстрації заборон» заборону на будинок за адресою АДРЕСА_1, ПІБ особи, на чию будівлю накладено заборону: «ОСОБА_6». Оглядом «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» встановлено, що відмітка про зняття заборони відсутня.

Позивач вважає, що вказана заборона на відчуження накладена на його будинок помилково, безпідставно та незаконно, оскільки боржник ОСОБА_6 не є та ніколи не був власником будинку АДРЕСА_1 і дана особа йому взагалі невідома. Згаданий будинок належав його дідові і бабі, а потім батькам, після смерті яких він став власником будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Жодного відношення до вказаного будинку ОСОБА_6 не мав і не має.

ОСОБА_1 зазначає, що накладення заборони на житловий будинок порушує його охоронювані законом інтереси, як власника майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд зняти заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 4521250 від 20.02.2007 року, внесену Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою в «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» на ім'я ОСОБА_6, дата виникнення 30.11.1951 року, № реєстра:15856-1, архівна дата: 06.08.1998 року, архівний номер: 653525LVOV31.

Представник відповідача Першої Ужгородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просив справу розгляну ти за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ - Мочар І. в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється власником будинку АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14.02.2002 року державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-320, та зареєстрованого в Ужгородському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації 31.01.2003 року за №5425.

З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів №82498803 від 29.12.2014 року слідує, що 20.02.2007 року реєстратором - Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було зареєстроване обтяження - заборону (архівний запис) на об'єкт - будинок за адресою АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_6, додаткові дані: архівний номер 653525LVOV31, архівна дата: 06.08.1998 року, дата виникнення 30.11.1951 року, № реєстра:15856-1, внутр..№ 2А01D02729EF3632E30, коментарій 485-61.

Відповідно до листа Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 25.12.2014 року за №1028/01-16, який був виданий на запит представника позивача, згідно оглянутих архівних даних «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» Перша Ужгородська державна нотаріальна контора (реєстратор) 30.11.1951 року на підставі «извещения конторы Коммунбанка по случаю выдачи ссуды 7000 р.» зареєструвала в «Реєстрі для реєстрації заборон» заборону на будинок за адресою АДРЕСА_1, ПІБ особи, на чию будівлю накладено заборону: «ОСОБА_6». Оглядом «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» встановлено, що відмітка про зняття заборони відсутня.

В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що боржник ОСОБА_6 не є та ніколи не був власником будинку АДРЕСА_1. Жодного відношення до вказаного будинку ОСОБА_6 не мав і не має.

Згідно вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням.

Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Судом встановлено, що накладення заборони на житловий будинок та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права ОСОБА_1, як власника будинку, щодо вільного розпорядження майном.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про зняття заборони на відчуження будинку АДРЕСА_1, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 4521250 від 20.02.2007 року, внесену Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою в «Реєстру для реєстрації заборон» та «Алфавітної книги обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладені на жилі будинки» на ім'я ОСОБА_6, дата виникнення 30.11.1951 року, № реєстра:15856-1, архівна дата: 06.08.1998 року, архівний номер: 653525LVOV31.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Микуляк П.П.