Справа № 535/189/15-ц
Провадження № 2/535/99/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Цвітайла П.В.,

при секретарі Дрижирук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Котельва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя;-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить поділити майно належне їм на праві спільної сумісної власності подружжя, виділивши ОСОБА_1: 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться в АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2:1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться в АДРЕСА_1.

У відкритому судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала повністю просить суд задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю.

Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували в шлюбі з 12 грудня 1987 року, який розірвали 09 квітня 2012 року, що підтверджується світлокопією рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2012 року (а.с. 7).

Відповідно до змісту вимог ч.3 ст.61ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями розташованими за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується світлокопією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.09.2006 року (а.с. 10), світлокопією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.10.2006 року (а.с. 11) та світлокопією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 16.01.2006 року (а.с. 12-15).

Сторони під час судового засідання фактично підтвердили, що будували спірний житловий будинок з господарськими будівлями перебуваючи в шлюбі, також сторони погодилися на вартість вище зазначеного домогосподарства.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Вирішуючи питання по вище зазначеній цивільній справі щодо правовідносин, що виникли раніше і регулювалися правовими нормами, які на час розгляду даної цивільної справи втратили чинність, суд вважає за необхідне на підставі ст. 5 Цивільного кодексу України застосовувати правові норми, які діяли на час виникнення правовідносин та правові норми, які діють на час розгляду вище зазначеної цивільної справи в суді.

Відповідно до змісту вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 року) зазначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до змісту вимог ст. 60 Сімейного кодексу України (в редакції 2002 року) зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи вище зазначені обставини суд вважає, що оскільки спірний житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, будувався (придбаний) сторонами під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 то воно є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Незалежно хто із подружжя зареєстрований його власником і на чиє ім'я оформлялися вище вказані правоустановлюючі документи, а також хто з них побудував (придбавав) нерухоме майно.

З огляду на наведене вище суд вважає, що сторони, як співвласники житлового будинку з господарськими будівлями, мають рівні права щодо спільної сумісної власності подружжя, і мають рівну частку в цьому нерухомому майні.

При вирішенні питання щодо розподілу, виділенню та визнанню права власності за сторонами на належну їм по 1/2 частці в нерухомому спільному сумісному майні подружжя, суд виходив із засад рівності часток в майні сторін, а також із загальних засад цивільного законодавства, якими відповідно до ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України, є: судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

По даній цивільній справі маються судові витрати, які сплатила позивачка - ОСОБА_1, а саме: судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1 ), витрати на правову допомогу 1000 гривень (а.с. 18), які підлягають до повного задоволення, оскільки позов задоволено повністю, а відповідно до змісту вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти вище зазначену суму судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 368 ЦК України, ст. 60 Сімейного кодексу України, суд;-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя, задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на належну їй 1/2 частку нерухомого майна у спільному сумісному майні подружжя, виділивши їй: 1/2 частину житлового будинку літ. А-1 загальною площею 92.3 кв.м., житловою площею 60.1 кв.м., з господарськими будівлями: гараж літ. «Б», навіс літ. «б», літня кухня літ. «В», сарай літ. «Г», погріб літ. «г», сарай літ. «г1», навіс літ. «г2», навіс літ. «Д», огорожа № 1-3, колодязь № 4 розташованими за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на належну йому 1/2 частку нерухомого майна у спільному сумісному майні подружжя, виділивши йому: 1/2 частину житлового будинку літ. А-1 загальною площею 92.3 кв.м., житловою площею 60.1 кв.м., з господарськими будівлями: гараж літ. «Б», навіс літ. «б», літня кухня літ. «В», сарай літ. «Г», погріб літ. «г», сарай літ. «г1», навіс літ. «г2», навіс літ. «Д», огорожа № 1-3, колодязь № 4 розташованими за адресою: АДРЕСА_1.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1243 гривні (одну тисячу двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

В повному обсязі рішення складено 23.03.2015 року _____________________________