справа № 2/489/939/15
24 березня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним, укладеного між сторонами біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна № 436 від 21.05.2001.
У обґрунтування вимог вказано, що між сторонами був укладений біржовий договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в.Миколаєві. У силу діючого на час укладення договору законодавства він вважався дійним. Однак, на теперішній час через відсутність нотаріального посвідчення дійсність договору підлягає підтвердженню в судовому порядку.
Ухвалою суду від 24.03.2015 провадження відносно відповідача ОСОБА_3 закрито на підставі пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України у зв'язку із її смертю, яка настала до звернення позивача до суду.
У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені неодноразово. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надавали.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
21.05.2001 між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з однієї сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу за №436. Відповідно до умов цього договору позивач придбав квартиру АДРЕСА_1.
Оригінал договору оглянуто судом.
Із матеріалів спадкової справи № 84/2010, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.С., видно що вказана у біржову договорі квартира до складу спадщини не входила.
Відповідного Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 12.02.2015 державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутня.
Позивач пояснив, що при купівлі квартири провів повний розрахунок з відповідачами та жодних претензій до нього після укладення договору вони не пред'являли.
Нотаріально договір посвідчено не було, так як цього, як запевнили працівники бірж,і не вимагалося законом, а тому вважав договір дійним, що на теперішній час не відповідає дійсності та вимогам закону.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Договір купівлі-продажу укладено 21.05.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В. Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 25.03.3015.