АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/169/15-ц 22-ц/774/736/К/15
Справа № 212/169/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/736/К/15 Тимошенко Т.І.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Трофименко О.О.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача Кукурузи Дарї Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підземних роботах. Висновком МСЕК в липні 2014 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 20%, з наступним переоглядом в липні 2015 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 243600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн., а також - на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" поставив питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги, що при влаштуванні позивача на роботу, його було ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для здоров'я останнього.

Поміж тим представник відповідача в апеляційній скарзі зазначив, що ОСОБА_2 протягом близько 10 років працював підземним прохідником та підземним кріпильником ш. ім. Кірова "Северная" та ш. Артем-1 РУ ім. Кірова. Отже ПАТ "Кривбасзалізрудком" не може відповідати за шкоду, яка могла бути заподіяна іншими підприємствами.

Також представник відповідача в апеляційній скарзі зазначив, що судом не з'ясовано чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони були заподіяні та з чого позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем виконувалась робота відповідно до трудового договору, у зв'язку з чим він є суб'єктом страхування, тому відшкодування моральної шкоди повинно здійснюватись за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі, а не за його рахунок.

Також на думку представника відповідача визначена сума моральної шкоди, що підлягає до стягнення є необґрунтованою та значно завищеною та розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає засадам виваженості розумності і справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 працював на ш. РУ ім. Кірова з 19.09.1988 року по 21.08.1989 року підземним прохідником, з 21.08.1989 року по 13.08.1992 року підземним кріпильником, з 13.08.1992 року по 01.01.1998 року підземним кріпильником 4 розряду, з 01.01.1998 року по 16.02.1998 року підземним кріпильником на шахті "Северная", з 16.02.1998 року по 17.10.1998 року підземним кріпильником на шахті ім. Артем-1.

З 26 жовтня 1998 року по 31 січня 2000 року він працював підземним кріпильником дільниці № 6, № 7, з 31 січня 2000 року по 02 жовтня 2000 року гірничим майстром; з 02 жовтня 2000 року по 18 лютого 2002 року підземним заступником начальника дільниці № 7, з 18 лютого 2002 року по 23 липня 2004 року гірничим майстром дільниці № 9; з 23 липня 2004 року по 26 січня 2005 року підземним заступником начальника дільниці № 9, з 26 січня 2005 року по 06 липня 2009 року підземним гірничим майстром дільниць № 7(нарізна), № 9(нарізна), № 2(нарізна, добична), з 06 липня 2009 року по 24 червня 2014 року підземним гірником дільниці № 21 на шахті "Октябрська" ПАТ "Кривбасзалізрудком" у шкідливих умовах праці.

24.06.2014 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.7-12).

04.03.2014 року рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачеві було встановлене професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст. нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Висновком МСЕК від 18 липня 2014 року позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % та призначено наступний переогляд на липень 2015 року (а.с.22).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності, у зв'язку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно акту розслідування професійного захворювання від 04 квітня 2014 року (а.с.13-17) причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, спростовуються оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач час від часу змушений звертатись до лікарів, що підтверджується виписними епікризами; змінився його звичний ритм життя, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_2, в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачеві було відомо про можливі наслідки впливу шкідливих умов праці на стан його здоров'я та добровільну працю в таких умовах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив працівника з умовами праці та попередив про їх шкідливість не звільняє відповідача від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПАТ "Кривбасзалізрудком" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2013 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Так, відповідно п.27 ст. 77 розділу VI "Особливі положення Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" та п.22 ст.71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" призупинено на 2006 та 2007 рік дію абзацу 4 ст. 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), пп. "е" п.1 ч.1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", а Законом № 107-VІ від 28.12.2007 року з п. 3 розділу X "Прикінцеві положення" вказаного Закону виключені слова, які б свідчили про відшкодування, за умов зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт новим абзацом, згідно якого відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової шкоди) застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання випадку припиняється з 01 січня 2008 року.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 15000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 15000,00 гривень до 10000,00 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВІРИШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2015 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 15000,00 грн. до 10000,00 (десяти тисяч) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: