Справа № 276/570/15-ц
Провадження по справі №2/276/250/15
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Криницького Л.В.
при секретарі Свиридок А.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
звільнення заставленого майна з-під арешту,-
Представник позивача в судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач будучи повідомленим, в порядку передбаченому ст. 74,76 ЦПК України, про місце та час розгляду справи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про перенесення розгляду справи до суду не звернувся.
Третя особа відділ ДВС Володарськ-Волинського РУЮ повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в суд не прибув, жодних заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило,причину своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно положень ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відомості про обтяження зазначеного вище рухомого майна були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 06..06.2007 року.
Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.05. 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором
Під час продажу предмету договору застави позивачу, стало відомо, що відділом ДВС Володарсько-Волинського РУЮ було накладено арешт на майно ОСОБА_1, в тому числі на предмет застави, а саме: постановою про розшук майна боржника № 41114157 від 24.06.2014 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 39297400 від 14.08.2013 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 26150540 від 27.05.2011 року.
Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави.
Згідно ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
У відповідності до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до ст. 18 Закону України "Про заставу" заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше.
У відповідності до вимог Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої Наказ Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, стягнення на заставне майно у порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, у даному випадку позивача по справі. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.
Беручи до уваги наведене вище, враховуючи, що накладеним арештом майна державним виконавцем ДВС Володарсько-Волинського РУЮ порушено право позивача, як заставодержателя заставного майна, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243, 60 грн.
Керуючись ст. ст. 10,11, 208, 212-215, 224-228, 235 ЦПК України, ст. 572,589 ЦК України, ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. 18 Закону України "Про заставу" суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Головуючий /підпис/.
Суддя: Л.В. Криницький