Справа № 2-26/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2015 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Цибізова С.А.

при секретарі Бутирін О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції щодо визнання дій державного виконавця неправомірними, -

в с т а н о в и в:

Скаржник звернулася до суду із зазначеною скаргою на дії Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, прохала суд визнати дії Київського ВДВС Полтавського МУЮ неправомірними, судовий збір сплачений 14 січня 2015 року в розмірі 107 грн. 30 коп. повернути.

У скарзі зазначила, що 21 січня 2015 року до неї звернувся гр. ОСОБА_2, що мешкає: Полтавська обл. м. Миргород, вул. Курортна, 16 з вимогою повернути сплачений ним судовий збір за рішенням Полтавського районного суду від 7 червня 2012 року (справа № 2-26/11), який його змусив сплатити Київський ВДВС Полтавського МУЮ, арештувавши автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Цей автомобіль ОСОБА_2 придбав ще в 2010 році, але не перереєстрував і фактично він лишається зареєстрованим за ОСОБА_1

При стягненні вище зазначеного судового збору арешт на цей автомобіль не накладався. ДВС оголошувала розшук та накладала арешт на автомобіль у виконавчому провадженні за судовим наказом № 2н-446/11, який 06 жовтня 2014 року було скасовано Київським районним судом м. Полтави, а 19 листопада 2014 року виконавче провадження за цим наказом було закінчено. Незважаючи на це 10 січня 2015 року автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 було затримано працівниками ДАЇ в м. Лубни та поставлено на штраф майданчик на підставі розшуку оголошеного Київським ВДВС Полтавського МУЮ. Після затримання транспортного засобу працівниками ДАІ забрати автомобіль із штраф майданчика можливо було лише з дозволу Київського ВДВС Полтавського МУЮ, який безпідставно змусив, ОСОБА_2 сплатити судовий збір за рішенням суду від 7 червня 2012 року для стягнення якого автомобіль в розшук не оголошувався, арешт не накладався. Вище зазначене Рішення Полтавського районного суду 18 грудня 2013 року Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано, а отже змушувати сплачувати судовий збір за скасованим рішенням Київський ВДВС Полтавського МУЮ права не мав. Вважала дії Київського ВДВС Полтавського МУЮ неправомірними (незаконними), вчиненими у порядку не передбаченому Законом «Про виконавче провадження» та такими, що грубо порушують її права.

Представник заявника ОСОБА_1 у судове засідання зявився, скаргу підтримав. Зазначив також, що на його думку ВДВС Київського МУЮ незаконно передав персональні дані заявниці гр. ОСОБА_2, якого було змушено сплатити судовий збір за скасованим судовим рішенням, в чому і полягає незаконність дій ВДВС.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у судове засідання зявився, проти задоволення скарги заперечував. Пояснив, що жодних персональних відомостей щодо ОСОБА_1 ВДВС Київського МУЮ не передавалось. Виконавче провадження за даним виконавчим листом завершено, ще у 2012 році після чого жодних виконавчих дій по ньому не вчинялось. Судовий збір за сплачено особою, що не є учасником виконавчого провадження з власних міркувань.

Суд, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини дійшов наступного.

Згідно ст.383 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» - державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

07.06.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області розглянуто справу №2-26/11 за позовом прокурора Полтавського району в інтересах держави в особі Чорноглазівської сільської ради Полтавського району до ОСОБА_1 про зобовязання провести повне знесення будівлі у прибережній захисній смузі, зобовязання повернути самовільно зайняту земельну ділянку до земель запасу Чорноглазівської сільської ради Полтавського району і проведення її в попередній стан рілля. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

18 грудня 2013 року зазначене рішення скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції Вищим спеціалізованим судом України.

07.11.2012 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-26/11 виданого 17.10.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 Судового збору 107,30грн (ВП №35109500)

26.12.2012 року зазначений виконавчий лист згідно постанови про повернення виконавчого документа, винесеної державним виконавцем Київської ВДВС, повернуто стягувачу без виконання. Чинність арештів майна боржника згідно п.2 Постанови, припинено, скасовано інші заходи примусового виконання.

Як вбачається з матеріалів копії виконавчого провадження наданого суду, та дослідженого в судовому засіданні, а також не заперечується сторонами інших виконавчих дій по даному виконавчому провадженню не проводилось.

Згідно наданої суду копії квитанції №22/22 14.01.2015 року платником ОСОБА_2 було сплачено 107,30 грн. судового збору по в/л 2-26/11 від 17.10.2012 року із зазначенням даних ОСОБА_1 Зазначена особа не є стороною виконавчого провадження, документ що підтверджує повноваження сплати коштів ОСОБА_2 від імені заявника суду не надано.

Як стверджував представник заявниці, нею особисто також жодних оплат грошових коштів за даним виконавчим провадженням не здійснювалось.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, належних доказів вчинення неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження з виконання в/л 2-26/11 від 17.10.2012 року з боку ВДВС Київського МУЮ, зокрема щодо неправомірної предачі її персональних даних заявником не надано. Судовий збір по справі заявником не сплачувався, а тому вимога щодо його повернення задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенніскарги ОСОБА_1 на дії Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції щодо визнання дій державного виконавця неправомірними та повернення судового збору відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.А.Цибізова