Категорія 59Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів Луценко В.В., Зайцева А.Ю., при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2015 року постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вище вказаною заявою, яка в подальшому ухвалою суду першої інстанції від 27.01.2015 року була залишена без руху через невідповідність вимогам статті 119 і 120 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не усунення недоліків позовної заяви в повному обсязі та у встановлений судом строк.

На цю ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вимоги ухвали про залишення його позовної заяви без руху виконав в повному обсязі та у встановлений для цього строк.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 керувався тим, що останнім не виконано вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем конкретно не визначено відповідачів по справі, не наведено зазначення доказів, що підтверджують чи будь-яким чином свідчать про незаконність постанови про закриття виконавчого провадження від 13.07.2009 року. Крім того, суд зазначав, що позивач отримав копію ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху 30.01.2015 року, якою надано строк три дні з дня отримання її копії. Однак, позивачем було надіслано заяву 06.02.2015 року, з порушенням строків на усунення недоліків.

Залишаючи 27.01.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 без руху, судом, на усунення недоліків заяви, було надано строк три дні з дня отримання копії ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав копію ухвали про залишення його позовної заяви без руху 30.01.2015 року (а. с. 23), (31.01.2015 та 01.02.2015 р. - вихідні дні). ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали подано заяву по усуненню недоліків позовної заяви 06.02.2015 року.

Якщо заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, суддя відповідно до вимог ст.121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення та який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В даному випадку, судом при визначені строку для усунення недоліків, не було враховано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником війни, інвалідом II групи, ветераном праці, який, як вбачається з матеріалів справи, не користувався послугами з надання правової допомоги та не володіє спеціальними знаннями в галузі права.

Враховуючи викладене, визначений судом першої інстанції строк для усунення недоліків позовної заяви є недостатнім, а отже його не можна вважати порушеним.

Що стосується іншої частини оскаржуваної ухвали, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи проводиться попереднє судове засідання.

Згідно п. 2, 3, 4 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд: вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню; з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин;

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст. 1 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, судом першої інстанції вказаних положень норм процесуального законодавства не враховано та безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2015 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження передати до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: