Справа №579/1209/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бєгунова О. В.
Номер провадження 22-ц/788/491/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Кролевецької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 13,8 кв. м, на підставі спадкового договору від 27 грудня 2011 року.

Ухвалою судді Кролевецького районного суду від 27 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у прийняття заяви про перегляд рішення суду від 28 серпня 2014 року за нововиявленими обставинами. Роз'яснене її право звернутись до суду з апеляційною скаргою на рішення суду із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження (а.с.36-43).

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Вказує, зокрема, що суд першої інстанції не встановив, що вона є спадкоємицею майна, належного ОСОБА_6, згідно заповіту останньої, складеного 20 вересня 2012 року на її користь, і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, при слуханні справи були порушені її права як спадкоємця та особи, яка оспорює спадковий договір, укладений між позивачкою і ОСОБА_6, та проживає постійно в спірній квартирі з літа 2012 року і була членом сім'ї померлої ОСОБА_6

Підстави для ухвалення рішення про задоволення позову про визнання права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру були відсутні, оскільки на час його ухвалення право власності ОСОБА_4 вже було зареєстроване 02 червня 2014 року в Державному реєстрі нерухомого майна приватним нотаріусом ОСОБА_5 на підставі дублікату спадкового договору, який не відповідає оригіналу спадкового договору.

Наявність оскаржуваного рішення суду є перешкодою для отримання нею спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1. На цей час вона оспорює в судовому порядку спадковий договір і дії нотаріуса ОСОБА_5 щодо незаконної реєстрації права власності ОСОБА_4 на спірну квартиру.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

15 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Кролевецької міської ради, мотивуючи вимоги тим, що 27 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_6 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за №2963, за яким ОСОБА_6, на випадок своєї смерті, передала їй, ОСОБА_4, у власність належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Квартира належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кролевецькою районною державною нотаріальною конторою 09 вересня 2005 року за №139. При посвідченні спадкового договору приватним нотаріусом ОСОБА_5 була накладена заборона на відчуження зазначеної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. На момент її смерті спадковий договір діяв. Згідно п.12 спадкового договору, право власності на квартиру переходить до неї як до набувача, з дня смерті ОСОБА_6 та підлягає державній реєстрації.

Після смерті ОСОБА_6 вона звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 для зняття накладеної на квартиру заборони та реєстрації за нею, ОСОБА_4 права власності на це майно. Нотаріус пояснила, що для реєстрації потрібно надати правовстановлюючий документ попереднього власника, тобто договір купівлі-продажу від 09 вересня 2005 року. Зазначений договір вона надати не змогла, оскільки його втратила Вона зверталась до Кролевецької державної нотаріальної контори з питання надання їй дублікату цього договору, на що отримала відмову, оскільки не є стороною договору.

В зв'язку з зазначеним вона не може зареєструвати своє право власності на отриману за спадковим договором квартиру і тому змушена звернутись до суду з зазначеним позовом.

Посилаючись на положення ст. 1302 ЦК України, згідно якої за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача, та на те, що вона виконала всі умови спадкового договору, просила визнати за нею право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 13,8 кв. м, на підставі спадкового договору від 27 грудня 2011 року (а.с.2-3).

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час смерті ОСОБА_6 мала право власності на спірну квартиру, спадковий договір є чинним, відповідно до його умов, подальше розпорядження спадковим майном, що є предметом спадкового договору, є нікчемним, а тому за позивачем, у відповідності до положень ст. 1302 ЦК України, слід визнати право власності на спірну квартиру.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 9 вересня 2005 року ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.22, 50-52).

27 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за №2963 (а.с.6-7).

Згідно п. 1 вказаного договору ОСОБА_6 на випадок своєї смерті передала позивачці у власність належну їй на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

П. 7 вказаного договору передбачено, що при його укладанні ОСОБА_6 поклала на ОСОБА_4 обов'язки, які вона повинна виконати: а) до її смерті: забезпечувати її продуктами харчування, ліками, медичний догляд, прибирання квартири, в якій вона мешкає, прання її особистих речей; б) після її смерті: поховати її на кладовищі в м. Кролевець згідно з обрядами православної церкви, встановити надгробок на суму не більше 1000 гр.

Згідно п. п. 8 - 12 договору, відчужувач не призначає особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням договору після її смерті; ОСОБА_4 зобов'язалась виконувати всі обов'язки, покладені на неї цим договором; заповіти, які відчужувач склала щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемними; нотаріусом накладається заборона на відчуження квартири до дня смерті відчужувача; у відповідності до ст. ст. 182, 210 ЦК України, право власності на квартиру переходить до набувача з дня смерті відчужувача та підлягає державній реєстрації у відповідному бюро технічної інвентаризації.

На спадковому договорі є відмітка нотаріуса від 27 грудня 2011 року про заборону, згідно якої нотаріус на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з посвідченням цього договору наклала заборону на відчуження зазначеного в договорі майна - квартири під номером АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_6, до дня її смерті.

Згідно заповіту від 20 вересня 2012 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті все своє майно заповіла ОСОБА_3(а.с.55-57).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого повторно 4 червня 2014 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.8).

2 червня 2014 року нотаріус видала ОСОБА_4 дублікат спадкового договору замість втраченого (а.с.6-7).

Обставини, що зумовили звернення позивачки з вказаним позовом до суду, підтверджуються відповіддю за № 255/01-16 від 20 червня 2014 року приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 на звернення ОСОБА_4 про зняття заборони відчуження на квартиру, що є предметом спадкового договору, в зв'язку з смертю відчужувача ОСОБА_6

Нотаріус повідомила, що не може зняти заборону з одночасною реєстрацією права власності ОСОБА_4 на квартиру, оскільки остання подала нотаріусу лише свідоцтво про смерть відчужувача, а правовстановлюючий документ відчужувача на квартиру - договір купівлі-продажу квартири від 9 вересня 2005 року, згідно заяви ОСОБА_4, втрачений, та роз'яснила її право звернутись до суду (а.с.10).

Аналогічні обставини, що унеможливили зняття нотаріусом заборони на відчуження квартири та видачу позивачці свідоцтва про право власності на квартиру, підтвердила приватний нотаріус в поясненнях, наданих суду 27 серпня 2014 року (а.с.24).

Згідно роз'яснення, наданого позивачці на її звернення Кролевецькою районною державною нотаріальною конторою Сумської області 3 липня 2014 року за № 947/02-17, у нотаріуса відсутні підстави для видачі їй дублікату договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між попередніми власниками, оскільки позивачка не є особою, щодо якої вчинялася нотаріальна дія, а також спадкоємцем зазначеної в договорі особи (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 18 серпня 2014 року, станом на цю дату, тобто і на час звернення позивачки з позовом до суду - 15 серпня 2014 року, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за померлою ОСОБА_6 (а.с.19-20).

Після ухвалення 28 серпня 2014 року оскаржуваного рішення суду 28 листопада 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 було зареєстроване право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру, набуте нею на підставі спадкового договору (а.с. 49).

ОСОБА_3 9 вересня 2014 року зверталась до суду з позовом ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору від 27 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_8, з дня його підписання.

Ухвалою суду від 5 листопада 2014 року на підставі заяви ОСОБА_3 позовна заява була залишена без розгляду (а.с. 85-86, 90).

4 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась вдруге до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним і розірвання спадкового договору від 27 грудня 2011 року, укладеного між позивачкою і ОСОБА_8, визнання дійсним заповіту від 20 вересня 2012 року, складеного ОСОБА_8 на її користь.

Ухвалою суду від 24 грудня 2014 року на підставі заяви ОСОБА_3 її позов залишено без розгляду (а.с.87-89, 91).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Ст. 1303 ЦК України встановлено, що відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа.

Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Згідно ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1307 ЦК України, на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним.

Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті.

У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Ст. 1308 ЦК України передбачає, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження, в тому числі, в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (розділ ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій», глава 15 «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації»:

П. 2. Підстави накладення заборони відчуження майна:

Заборона відчуження майна накладається, зокрема, при посвідченні спадкового договору.

П. 5. Зняття заборони відчуження майна:

5.1. Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; в інших випадках, передбачених законом.

П. 6. Реєстрація зняття заборони відчуження та арешту майна:

6.2. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

П. 8. Посвідчення спадкового договору:

8.1. Спадкові договори посвідчуються нотаріусом за зверненням заінтересованих осіб: набувача і відчужувача.

8.2. Спадкові договори, предметом яких є нерухоме майно, посвідчуються нотаріусом з дотриманням загальних правил посвідчення договорів відчуження.

8.4. Правовстановлюючий документ на майно після його огляду нотаріусом повертається власнику майна (відчужувачу), а в тексті договору зазначаються назва цього документа, номер і дата його видачі та найменування юридичної особи, яка його видала.

8.5. Якщо предметом спадкового договору є майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус у тексті договору зазначає про необхідність реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після смерті відчужувача. Нотаріус, який посвідчив спадковий договір, після смерті відчужувача здійснює реєстрацію права власності за спадковим договором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

8.7. На майно, яке є предметом спадкового договору, нотаріус накладає заборону відчуження у встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору.

8.8. У разі смерті відчужувача на підставі свідоцтва органу цивільного стану про смерть нотаріус знімає заборону відчуження.

8.9. Після смерті відчужувача нотаріусу повертається правовстановлюючий документ на нерухоме майно, що було предметом договору, який приєднується до примірника спадкового договору, що зберігається у справах нотаріуса.

На повернутому примірнику правовстановлюючого документа нотаріус робить відмітку про перехід права власності до набувача у зв'язку зі смертю відчужувача за спадковим договором.

8.10. У разі смерті фізичної особи-набувача або ліквідації юридичної особи - набувача за спадковим договором дія договору припиняється, а на примірниках договору за письмовою заявою відчужувача нотаріус вчиняє відповідний напис.

8.11. Відомості про припинення дії договору та зняття заборони відчуження майна, яке є предметом спадкового договору, нотаріус вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

8.12. Відомості про спадкові договори підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру в порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

З встановлених судом обставин, наведених положень закону і вказаного Порядку вбачається, що ОСОБА_4 була позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на квартиру як предмет спадкового договору без визнання за нею права власності на підставі спадкового договору в судовому порядку.

Наявність складеного на користь ОСОБА_3 після укладення спадкового договору заповіту померлої не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для визнання за позивачкою права власності на квартиру, яка є предметом спадкового договору. В законі відсутні положення про скасування спадкового договору наступним заповітом.

Посилання ОСОБА_3 та її представника в засіданні апеляційного суду на те, що ОСОБА_4 8 липня 2013 року посвідчувала у нотаріуса підпис на заяві до ОСОБА_6 про розірвання спадкового договору та надсилала цю заяву ОСОБА_6 також не спростовують висновків суду в даній справі.

Ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст. 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В справі відсутні належні докази про те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення суду спадковий договір втратив чинність чи був визнаний недійсним або розірваний в судовому порядку чи розірваний за згодою сторін, обставини щодо цього, зокрема, правові наслідки складення ОСОБА_4 заяви, на яку посилається ОСОБА_3, не були предметом спору в даній справі.

Таким чином, ухваленням оскаржуваного рішення суду не були порушені права ОСОБА_3 як спадкоємця ОСОБА_6 за заповітом, оскільки, згідно закону, квартира як предмет спадкового договору, за умови його чинності, не може відноситись до спадкового майна, відносно якого складений заповіт.

ОСОБА_3 в засіданні апеляційного суду послалась також на те, що в провадженні суду знаходяться не розглянуті цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до неї про примусове виселення з спірної квартири без надання іншого житла та за її позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання з померлою ОСОБА_8 однією сім'єю, визнання членом сім'ї померлої та визнання за нею права користування квартирою, а також справа за її позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання дій нотаріуса протиправними, встановлення факту розірвання спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Вказані обставини також не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в даній справі, оскільки ОСОБА_3 не позбавлена права захистити своє порушене, як вона вважає, право, зокрема, щодо спірної квартири, іншим шляхом, залежно від результатів розгляду вказаних нею цивільних справ.

Факт проживання ОСОБА_3, як вона стверджує, в спірній квартирі, також не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не може, за наявності чинного спадкового договору, вплинути на права позивачки як набувача майна за цим договором.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру було зареєстроване 2 червня 2014 року на підставі спадкового договору, а тому не було підстав для ухвалення оскаржуваного рішення суду, також є безпідставними, оскільки вказана реєстрація проведена нотаріусом не 2 червня 2014 року, а 28 листопада 2014 року, тобто після ухвалення рішення суду 28 серпня 2014 року. 2 червня 2014 року ОСОБА_4 був виданий нотаріусом дублікат спадкового договору, на що є посилання в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_3 не спростувала обґрунтованості звернення ОСОБА_4 з даним позовом до суду саме в зв'язку з тим, що нотаріус не зняла заборону на відчуження квартири та не зареєструвала її право власності на квартиру, яка є предметом спадкового договору, в зв'язку з ненаданням всіх необхідних для цього документів.

Ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні також не суперечить вимогам ЦПК України, зокрема, ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, для скасування чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: