Справа № 363/298/13 Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/262/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 38 28.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.,

при секретарі: Бевзюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції про усунення від права спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1 та все своє майно заповіла їй. Рішенням Вишгородського районного суду від 21 червня 2011 року визнано недійсними заповіт ОСОБА_3, свідоцтво про право власності за заповітом та свідоцтво про право власності на житловий будинок. Дане рішення вступило в законну силу. Рішенням Вишгородського районного суду від 30 липня 2012 року встановлено факт родинних відносин та визнано, що ОСОБА_3 є двоюрідною бабою позивача. За таких обставин вона після її смерті має право на спадкування за законом на підставі ст. 1265 ЦК України. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину на ощадні книжки, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок відмовив у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Вважає, що спадкодавець ОСОБА_3 та її покійний чоловік ОСОБА_4 разом будували та проживали у спірному будинку, тобто створили це майно та правомірно набули на нього право власності в відповідності до ст. 331 ЦК України. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. З цих причин правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні. У зв'язку з цим просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

У квітні 2014 року із зустрічним позовом звернувся ОСОБА_2, обґрунтовуючи його тим, що 28.12.2001 року помер його прадід ОСОБА_4, якому належали грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, право на земельну ділянку (пай) розміром 1,97 га. На підставі сертифікату №210 від 26.03.2001 року, також належали прості імені акції ВАТ ім. Васильєва в кількості 24903 шт. на суму 6225,75 грн. Спадкодаєцем прадіда була його дружина ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. 21.06.2004 року помер син ОСОБА_3 - ОСОБА_5, якому належали грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, спадкодаєцем сина була його мати ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 тобто його прабабка. На день смерті йому виповнилось 11 років, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину. У зв'язку з цим просив суд усунути від права спадкування за померлою ОСОБА_3 її двоюрідну онуку ОСОБА_1, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16.01.2013р., згідно якого посвідчено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3, а саме грошових внесків, що зберігаються у ПАТ «Державний ощадний банк України», визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески, право на земельну частку (пай), 24903 простих іменних акцій ВАТ ім. Васильєва, визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, усунено від права на спадкування за померлою ОСОБА_3 її двоюрідну онуку ОСОБА_1, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким посвідчено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3, а саме грошових внесків, що зберігаються у ПАТ «Державний ощадний банк України», визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески ОСОБА_5 з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», грошові внески ОСОБА_3, з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», право на земельну частку (пай), успадковане ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, розміром 1,97 га, на підставі сертифікату № 210 від 26.03.2001 року, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на жилий будинок № АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1817,17 грн., в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її двоюрідної бабки ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким її позов задовольнити, а у зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ніякого спадкування після смерті ОСОБА_3 за правом представлення за своєю матір'ю у ОСОБА_2 не має, оскільки на день відкриття спадщини був живий спадкоємець першої черги. Вважає, що вимога ОСОБА_2 щодо усунення її від права на спадкування є безпідставною, оскільки вона відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України не підпадає під перелік таких осіб. Крім того вважає, що ОСОБА_2 своїми пасивними діями відмовився від прийняття спадщини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за правом представлення за своєю матір'ю ОСОБА_6, у зв'язку з відсутність державної реєстрації спірного будинку, який був побудований в 1976 році він має право на визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на жилий будинок № АДРЕСА_1, а також визнанання за ним в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески ОСОБА_5 з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», грошові внески ОСОБА_3, з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України», право на земельну частку (пай), успадковане ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, розміром 1,97 га, на підставі сертифікату № 210 від 26.03.2001 року

Також суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення від спадкування ОСОБА_1, яка є двоюрідною онукою ОСОБА_3 та визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, обґрунтовуючи свої висновки тим, що відповідно до вимог ст. 1265 ЦК України правнук ОСОБА_2 має право на усунення від спадкування двоюрідну онуку ОСОБА_1, що є підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 16.01.2013р. яким посвідчено, що ОСОБА_1 є спадкоємець майна ОСОБА_3.

Крім того суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним право власності на 24903 простих іменних акцій ВАТ ім. Васильєва на загальну сумарну номінальну вартість 6225,75грн. в порядку спадкування за законом, оскільки 15.05.2007р. на зазначено майно видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом та зареєстрованого в реєстрі за №2-1359.

Також судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на жилий будинок № АДРЕСА_1.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї.

Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 27.07.2004р.).

14.01.2005р. ОСОБА_7 звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зазначивши, при цьому, що померла за життя залишила заповіт на її ім'я, посвідчений Демидівською сільською радою 12.07.2004р. за реєстровим №109. У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_7 зазначила склад спадкового майна:

1. житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1

2. грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в ощадному банку села Демидова №8151/04 на рахунку НОМЕР_2 з відповідними відсотками і компенсаціями; права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ВАТ ім. Васильєва с. Демидова розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах, який належав померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Вишгородської районної державної адміністрації від 23.02.2001р. №65 - це все майно належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4, чоловіку ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом сумісного проживання, але не оформила своїх спадкових прав;

3. грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в ощадному банку села Демидова №8151/04 на рахунку НОМЕР_3 з відповідними відсотками та компенсаціями, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 на підставі ощадної книжки, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом сумісного проживання, але не оформила своїх спадкових прав;

4. грошовий внесок, який знаходиться на зберіганні в ощадному банку села Демидова №8151/04 на рахунку НОМЕР_4 з відповідними відсотками та компенсаціями, що належав померлій ОСОБА_3 на підставі ощадної книжки.

13.06.2005р. позивачці ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані грошові внески; житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай).

15.05.2007р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з 24903 простих іменних акції ВАТ ім. Васильєва на загальну сумарну номінальну вартість 6225,75грн., які належали померлій ОСОБА_3, та 15.05.2007р. отримала відповідне свідоцтво.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2011р., яке набрало законної сили 16.08.2011р., вказані вище заповіт та свідоцтва про право на спадщину за заповітом №№4076,4067,4070 визнано недійсними.

30.07.2012р. рішенням Вишгородського районного суду Київської області було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: ОСОБА_3 є двоюрідною бабою ОСОБА_1 (рішення суду набрало чинності 13.09.2012р.).

16.01.2013р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігаються у ПАТ «Державний ощадний банк України» в ТВБВ 10026/0730 в с. Демидів на рахунках: НОМЕР_5 - залишок 0,47грн., №9760/273 - залишок 3322,41грн. та належали спадкодавцеві на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12.09.2012р. №297-БТ; НОМЕР_2 - залишок 0,40грн., НОМЕР_6 - залишок 3 344,45грн. та належали спадкодавцеві на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» від 12.09.2012р. №299-БТ, належали ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; №ДО177 - залишок 2,70грн., №9760/3403 - залишок 2 771,99грн. та на підставі повідомлення ТВБВ 10026/0726 Філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України від 12.09.2012р. №298-БТ належали ОСОБА_5, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - грошові вклади.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_8, який в січні 2010 року звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.06.2010р., яке набрало чинності 07.10.2010р., у позові було відмовлено.

Крім того, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, як її правнук, є ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 від 28.10.1992р.). Між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 15.02.1992р. було укладено шлюб, внаслідок чого ОСОБА_10 змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_6 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_10 від 30.08.1995р.). Остання є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 від 18.03.1971р.). Батьками ОСОБА_8 були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_9 від 18.03.2009р.).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3.) ОСОБА_2 виповнилось 11 років.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4 (прадід ОСОБА_2.) помер. Після його смерті залишилось спадкове майно: грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігались у ПАТ «Державний ощадний банк України» в ТВБВ 10026/0730 с. Демидів (рахунки НОМЕР_2 та 9760/562); право на земельну ділянку (пай) в ВАТ ім.. Васильєва розміром 1,97га.; прості іменні акції ВАТ ім.. Васильєва у кількості 24 903шт. на суму 6 225,75грн.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5, після смерті якого залишилось спадкове майно: грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігалися у ПАТ «Державний ощадний банк України в ТВБВ 10026/0730 с. Демидів (рахунки №ДО177 та 9760/3403).

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його мати ОСОБА_3.

18.05.2004р. померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 (онука ОСОБА_3.).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті якої ОСОБА_2 виповнилось 11 років. За вимогами ст.ст.1266,1268 ЦК України ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за правом представлення за своєю матір'ю ОСОБА_6.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який на час смерті ОСОБА_3 був малолітнім, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої, при чому належить ця спадщина спадкоємцеві з часу її відкриття.

На звернення ОСОБА_2 до Вишгородської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав останній отримав відмову з посиланням на відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_3 на спадковий будинок. У матеріалах справи містяться копії документів, які підтверджують набуття у спільну сумісну власність подружжя будинку АДРЕСА_1, а саме: копія будинкової книги, акт Державної комісії про приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння забудовника ОСОБА_4 від 17.06.1976р..

ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_4, так як проживала з ним разом (ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963р.), однак не оформила своїх спадкових прав та правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Спірний житловий будинок було збудовано у 1976 році (прийнятий в експлуатацію 17.06.1976р.), з врахуванням вимог ст.5 ЦК України, суд застосовує вимоги ЦК УРСР 1963р. (ст.128 ЦК УРСР 1963р.) та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966р., він не був самочинним будівництвом і належав подружжю ОСОБА_4: прабабі та прадідові ОСОБА_2, у зв'язку з цим останній має право вимагати визнати право власності на вказаний будинок у порядку спадкування за законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не має права ставити вимоги про усунення від спадкування, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються положеннями ст. 1265 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ніякого спадкування після смерті ОСОБА_3 за правом представлення за своєю матір'ю у ОСОБА_2 не має, оскільки на день відкриття спадщини був живий спадкоємець першої черги, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки спадкоємець першої черги спадщину не прийняв у встановлені законом строки, а рішенням суду йому було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: