РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила суд стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1 474,48 грн. та судові витрати.

В подальшому позовні вимоги неодноразово уточнювалися, та в остаточній редакції представник позивача просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1 466,04 грн., в тому числі: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.03.2014 року у розмірі 1 413,79 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2012 року по 31.03.2014 року у розмірі 22,51 грн., три відсотки річних - 13,87 грн., індекс інфляції - 15,87 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року було скасовано судовий наказ від 15.05.2014 року про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Позивач зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку НОМЕР_1, та, що за відповідачами за період з 01.01.1999 року по 31.03.2014 року утворилася заборгованість у сумі 1 474,48 гривень.

Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів.

01.08.2014 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у десятиденний термін.

Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулися до суду.

21 січня 2015 року відповідачі надали суду письмові заперечення, в яких проти позовних вимог заперечували, посилаючись на строк позовної давності, та те, що заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення відсутня, оскільки в помешканні відповідачів встановлений прилад обліку спожитої води та оплата спожитих послуг здійснюється відповідно до його показань.

Представник позивача, Михайленко Т.М., яка діє на підставі довіреності від 25.11.2014 року, в судовому засіданні уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд застосувати строк позовної давності, та відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2014 року було скасовано судовий наказ Жовтневого районного суду м. Харкова, виданий 15.05.2014 року про стягнення зі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості у сумі 1 594,15 грн. (а.с. 5)

Згідно п.2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України, у разі скасування судового наказу заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Так, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській обл. від 03.12.2014 року. (а.с. 43)

Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), доданої позивачем до позову, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку ХКОВ НОМЕР_1за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні вказувала, що за даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.01.1999 року по 31.03.2014 року в розмірі 1 413,79 грн., та за послуги водовідведення за період з 01.08.2012 року по 31.03.2014 року в розмірі 22,51 грн. (а.с. 87-91)

Відповідачі в судовому засіданні проти такого розміру та періоду заборгованості заперечували, посилаючись на строк позовної давності, та те що в їх помешканні встановлений прилад обліку спожитої води, відповідно до показань якого вони і сплачують спожиті послуги в повному обсязі.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 267 ЦК України вказує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2014 року було скасовано судовий наказ від 15.05.2014 року про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Так, строк позовної даності має застосовуватися до вимог про стягнення заборгованості з 01.01.1999 року по 01.05.2011 року.

29 січня 2015 року представник позивача надала суду клопотання, в якому просила суд перервати перебіг строку позовної, оскільки, на її думку, відповідачі визнавали суму боргу про що свідчили переплати за надані послуги.

Проте, суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки оплата наданих послуг понад нараховані суми не може свідчити про оплату спожитих послуг за минулі роки, та визнання боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд розглядає позовні вимоги за період з 01.05.2011 року по 31.03.2014 року.

Згідно зведеної картки абонента В+К разом вбачається, що за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року у відповідачів наявна заборгованість у розмірі 339,35 грн. - за послуги водопостачання, та за період з 01.08.2012 року по 31.03.2014 року у розмірі 22,51 грн. - за послуги водовідведення.

Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що в їх помешканні встановлений прилад обліку спожитої води, відповідно до показників якого вони сплачують спожиті послуги.

Дані обставини були встановлені в судовому засіданні, а саме, що за адресою: АДРЕСА_1 встановлений лічильник води крильчастий Е-Т-1,5 Зав №. (а.с. 54-57)

Відповідно до Свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, вказаний лічильник визнаний придатним до застосування, свідоцтво чинне до 14.04.2015 року. (а.с. 53)

Представник позивача пояснила в судовому засіданні, що нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення проводилось згідно фактичних показників засобів обліку води, які повідомлялися відповідачами у справі по телефону.

Відповідачі заперечуючи проти наявності заборгованості надали суду копії квитанцій, з яких чітко вбачається, що вони сплачували вартість спожитих послуг, виходячи з конкретного розміру спожитої води.

Разом з тим зі Зведеної картки абонента В+К разом, наданої позивачем, неможливо встановити виходячи з якого обсягу спожитої води виходив позивач, нараховуючи грошові кошти.

Так, у суду відсутні підстави вважати, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є вірним, та проведений у відповідності до показань приладу обліку спожитої води.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.п. 20,21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Водночас п.п. 9,10 Правил встановлено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятись від врахування показань засобів обліку.

Це положення Правил є імперативним.

Відповідно до п. 4 п. 32 Правил виконавець зобов'язаний контролювати установлені інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

На думку суду, представник позивача у судовому засіданні не надав належних доказів наявності заборгованості та правильних розрахунків по вказаній заборгованості, оскільки умисно або помилково проводив розрахунок у спосіб не передбачений діючим законодавством.

Суд, в свою чергу, позбавлений можливості провести відповідний розрахунок, оскільки дані для такого розрахунку сторонами у судовому засіданні не надані.

Пунктом 17 Правил передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Згідно п. 14 Правил, показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Відповідно до п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Так, копії квитанцій, надані відповідачами, належним свідчать про обсяг спожитої води та про оплату спожитих послуг.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі справно сплачують отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до показників приладу обліку, а тому заборгованість зі сплати вказаних послуг відсутня.

У зв'язку з тим, що судом було встановлено відсутність заборгованості відповідачів перед КП «Харківводоканал», підстави для стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, також відсутні.

Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» безпідставні та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209-210, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 625 ЦК України, 64, 67, 68 ЖК Української РСР, ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги», ст. 20, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович