АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Галичанського А.Д.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5, Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5, Реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

Позивач вказувала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 53/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. У зв'язку із наміром продати вказану власність, всі документи вона передала своїй тітці ОСОБА_6, яка також проживає в цьому будинку.

22-ц/1794/55/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

Категорія 19/21 доповідач Перепелюк І.Б.

01.04.2014р. до неї звернувся відповідач ОСОБА_4 та запропонував придбати її частину житлового будинку та надати допомогу для вчинення нотаріально-посвідченої угоди.

02.04.2014р. ОСОБА_1 на ім'я відповідача оформила довіреність та передала паспорт для того, щоб він допоміг в підготовці документів. Дізнавшись, що відповідач сам не має наміру купити її частку, а шукає інших покупців, позивач ОСОБА_1 18.04.2014р. скасувала оформлену на ОСОБА_4 довіреність, про що йому одразу повідомила. На прохання позивача повернути її паспорт громадянина України, відповідач повідомив, що загубив його.

30.04.2014р. відповідач разом із ще двома невідомими їй чоловіками приїхав до неї та запропонував вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_1 погодилась. Після цього її посадили в автомобіль, де ОСОБА_4 пояснив, що вони їдуть в м.Сторожинець Чернівецької області до нотаріуса, де вона повинна підписати договір дарування своєї частини будинку. Позивач відмовилась, пояснивши, що не має наміру дарувати своє житло, у зв'язку з чим ОСОБА_4 почав погрожувати їй фізичною розправою, а чоловіки, які були разом із ним, побили її.

Після цього вона перебувала в шоковому стані та стані алкогольного сп»яніння, і пам'ятає, що під фізичним та психологічним тиском підписувала якійсь документи в м.Сторожинець. Пізніше позивач дізналася, що 30.04.2014р. вона підписала договір дарування належних їй 53/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, зазначений договір посвідчений нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5

Позивач просила визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування 53/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, який 30.04.2014р. був посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №452.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18.11.2014р. провадження у справі в частині позовних вимог про скасування реєстрації права власності та дублікату свідоцтва про право на спадщину було закрито.

Зазначена ухвала не оскаржується.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18.11.2014р. задоволено позов ОСОБА_1 Визнано недійсним договір дарування 53/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, який 30.04.2014р. був посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №452. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Посилається на порушення норм матеріального права, звертає увагу суду на те, що при укладенні договору дарування було вільне волевиявлення сторін, тобто всі дії, направлені на укладення та посвідчення даного договору були вчинені добровільно та без примусу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При розгляді справи, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, дослідив представлені сторонами докази та дав їм належну оцінку, визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами, застосував відповідні норми матеріального права.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 53/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.07.1993р.

02.04.2014р. ОСОБА_1 було надано довіреність на ім»я ОСОБА_4 Зазначена довіреність, як вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 18.04.2014р. позивачем була скасована.

Незважаючи на це, 25.04.2014р. приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 нотаріально посвідчила договір дарування 53/100 частини житлового будинку що розташований по АДРЕСА_1, згідно якого ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі довіреності від 02.04.2014р. діяв ОСОБА_4, передала безоплатно у власність ОСОБА_8 свою частину будинку.

30.04.2014р. ОСОБА_4, він імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 02.04.2014р. та ОСОБА_8 розірвали договір дарування від 25.04.2014р., оформивши нотаріально посвідчений договір про розірвання договору дарування.

30.04.2014р. приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_5 було нотаріально посвідчено договір дарування 53/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, відповідно до якого, позивач ОСОБА_1 передала безоплатно у власність (подарувала) ОСОБА_4 вказане майно. Цей дар сторони оцінили в сумі 145100грн.

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і психологічного при укладенні договору дарування відносно ОСОБА_1 не було. Крім того зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги пояснення свідків, оскільки нотаріусом при укладені договору встановлено вільне волевиявлення сторін, договір підписаний власноручно позивачем.

Однак, ці доводи спростовуються встановленими судом обставинами які підтверджені належними і допустимими доказами.

З досліджених судом першої інстанції доказів, зокрема пояснень свідків встановлено, що позивач тривалий час зловживає спиртними напоями. Вона мала намір продати свою частку будинку, а не дарувати її. Крім того, поясненнями свідків підтверджено, що до позивача було застосовано насильство, в неї була побита рука, і це відбулося коли її змусили підписати певні документи.

Відповідно до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним через вчинення його під впливом насильства або погрози, необхідна наявність фізичного або психологічного впливу на особу з метою спонукання до укладення правочину. Обов»язок доказування наявності такого впливу покладається на особу, яка оспорює правочин.

Суд першої інстанції аналізуючи вказані положення звернув увагу що насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким); насильство дією (викрадення дитини, пошкодження майна особи) та інше. Характерною рисою насильства є його незаконність, а також те, що воно є результатом активної поведінки винного.

Серед інших доказів на підтвердження вчинення договору із застосуванням до позивача насильства в матеріалах справи є висновок експерта №542 екс від 13.05.2014р. судово-медичної експертизи, яка була проведена в межах досудового розслідування за зверненням позивача. Цим висновком підтверджується, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_1 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці на правому плечі в середній третині по зовнішній поверхні з переходом на задню; циркулярно на правому передпліччі на всьому протязі з переходом на китицю; на черевній стінці зліва на 4 см. нижче реберної дуги на 22 см. від пупка вліво. Дані ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставах виникнення можуть відповідати 30.04.2014р. та цілком могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпіла і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Даний висновок експерта є підтвердженням того, що при укладені договору до позивача був застосований фізичний тиск.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку висновку експертизи є безпідставними.

Апелянт також посилається на те, що судом не взято до уваги заяву ОСОБА_1 про те, що вона не має претензій до відповідача, а синці отримані в результаті лікування.

Дійсно, в матеріалах справи є нотаріально оформлена заява від імені позивача про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі, однак, як було встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, та підтверджено позивачем в суді апеляційної інстанції, вона такої заяви не писала та нікого не уповноважувала на це, а заява була подана відповідачем.

Судом також встановлено, що 08.05.2014р. позивач звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину по факту шахрайського заволодіння її майном, в результаті чого їй було завдано збитків на суму 35000 доларів США. Дана заява була внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань, на даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування.

Крім цього, виявивши порушення при вчиненні нотаріальних дій, суд першої інстанції не залишив поза увагою і дії нотаріуса, про що свідчить окрема ухвала суду від 18.11.2014р.

При розгляді справи встановлено, що позивач не мала наміру та волі дарувати частину свого будинку тим більше сторонній особі, оскільки, вона не перебуває з відповідачем у родинних чи дружніх відносинах, а познайомилась нещодавно у зв»язку з наміром продати свою частку будинку. Іншого нерухомого майна позивач не має.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Позивач зазначила, що на момент підписання договору перебувала у стані алкогольного сп»яніння, відносно неї було вчинено насильством, її заставили підписати договір, який був вчинений проти її волі, вона мала намір продати нерухомість, а дарувати нікому не хотіла.

Враховуючи всі обставини по справі при укладенні договору дарування, до позивача було застосовано насильство, вільного волевиявлення позивача на укладення договору дарування не було і це не відповідало його внутрішній волі.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді: