Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Товтін Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Наталія Василівна про визнання частково недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. про визнання частково недійсним договору іпотеки.

Посилається на те, що 02.10.2007 р. було укладено договір іпотеки № РСNL-800/113/2007 між ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_3 на забезпечення виконання боргових зобов'язань позичальника ОСОБА_6 за кредитним договором № CNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р. 02.10.2007 р. договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 2885,та накладена заборона відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 до припинення чи розірвання договору іпотеки.

Вважає, договір іпотеки № PCNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р. повинен бути визнаний судом частково недійсним з моменту його вчинення на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України як такий, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України щодо дотримання вимог цього Кодексу при укладенні правочину, Закону України «Про іпотеку» щодо умов, за яких нерухоме майно може бути предметом іпотеки, нотаріальне посвідчення якого здійснено з порушенням Закону України «Про нотаріат».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до п. 3.1 ст. 3 договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0.06 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, іпотека якої передбачена п.п. 3.2.1.1 договору.

Право власності іпотекодавця ОСОБА_4 на земельну ділянку виникло на підставі рішення 4 сесії 5 скликання за № 140 Ужгородської міської ради від 26.12.2006 р. (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗК № 023339). Правомірність включення в договір іпотеки земельної ділянки в якості предмета іпотеки ним не оспорюється.

Вважає, що включення в договір іпотеки в якості предмета іпотеки домоволодіння № 63 суперечить чинному законодавству.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 договору іпотеки, предмет іпотеки - домоволодіння № 63 складається: житловий будинок за літерою А, А', А''; мансарда незавершене будівництво 61 % готовності; вбиральня за літерою В; огорожа за № 1 - 4; споруди за № І, ІІ. Предмет іпотеки складається з шести кімнат. Загальна площа предмета Іпотеки становить 231 кв.м. Житлова площа предмета іпотеки становить 87 кв.м. Загальна площа збільшилась на 67.6 кв.м, житлова зменшилась на 14.3 кв.м за рахунок реконструкції будинку з прибудовою та надбудовою рішення № 116 від 23., 97. Загальна (інвентаризаційна) вартість предмета іпотеки становить 275283 грн.

В п. 3.1 ст. 3 договору іпотеки вказано, що домоволодіння № 63 належить на праві спільної часткової власності іпотекодавцю ОСОБА_3 83/100 частини, іпотекодавцю ОСОБА_4 17/100 частини. Правовстановлюючими документами іпотекодавців на домоволодіння № 63, передане в іпотеку, визначені договори дарування від 06.03.1993 р. та від 24.02.2000 р. (п. 3.1 ст. 3 договору іпотеки).

Тобто, відповідно до договору іпотеки, все нерухоме, що стало предметом іпотеки, в тому числі і добудована частина будинку (прибудова до будинку та надбудована мансарда) належить іпотекодавцям на праві приватної власності. Зазначає, що вказане не відповідає дійсності.

Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до витягу з Реєстру прав власності № 15743687 від 29.08.2007 р. виникло: ОСОБА_3 (прізвище ОСОБА_3 до укладення шлюбу з ОСОБА_1.) - на підставі договору дарування від 06.03.1993 р. № 3-2354 (помилка - дійсний номер договору дарування № 3-2534); ОСОБА_4 - на підставі договору дарування від 24.02.2000 р. № 2-393.

Характеристика нерухомого майна, що належить іпотекодавцям відповідно до договору дарування № 2-393 від 24.02.2000 р. та технічного паспорту на будівлю від 15.02.2000 р.:

Жилий будинок в цілому змішаний, під літерами А, А', житловою площею 57.1 кв.м, загальнокорисною площею 87.1 кв.м, під літ. В-туалет, огорожі, споруди, розташований на земельній ділянці 600 кв.м. Інвентаризаційна вартість будинку становить 24690 грн.

З вищенаведеного випливає, що склад, загальна площа і вартість майна, що стало предметом іпотеки, визначене в п.3.2 договору іпотеки, не є тотожним нерухомому майну, на яке виникло право власності іпотекодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до правовстановлюючих документів - договорів дарування № 3-2534 від 06.03.1993 р. та № 2-393 від 24.02.2000 р.

Судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.06.2011 р., за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «ОТП Банк» про визнання частини будинку спільною сумісною власністю подружжя встановлено, що реконструкція будинку АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, проведена без належного дозволу та належно затвердженого проекту і є самочинним будівництвом.

На момент передачі нерухомого майна в іпотеку витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 15743687 від 29.08.2007 р. та рішенням виконкому Ужгородської міської ради № 116 від 23.07.1997 р. щодо добудови до існуючого будинку № 63 магазину та гаража, на які є посилання в договорі іпотеки в п. 3.2 ст. 3, підтверджується, що в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 була здійснена самовільна реконструкція будинку з прибудовою та надбудовою житлових та господарсько-побутових приміщень (прибудова на генплані під літ. А'' та надбудова-мансарда МНС 61 % готовності незавершене будівництво), внаслідок чого площа житлового будинку збільшилась на 67.6 кв.м, житлова зменшилась на 14.3 кв.м (порівняно з інвентаризацією 2006 року), всього за час реконструкції з 2000 по 2007 p.p. загальна площа будинку збільшилась на 118.5 кв.м, інвентаризаційна вартість - на 250593 грн., що підтверджено технічним паспортом на будинок від 15.02.2000 р. та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 15743687 від 29.08.2007 р.

09.10.2013 р. комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради проведена інвентаризація будинковолодіння АДРЕСА_1 та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, якою встановлено, що прибудова до існуючого житлового будинку під літ. А'' на генплані та надбудова (мансарда поверх МНС) незавершені будівництвом 95% готовності, будівництво їх здійснено з відхиленням від рішення виконкому Ужгородської міської ради № 116 від 23.07.1997р. та проекту, погодженого 18.11.1999 р., є самовільно побудованими або переобладнаними приміщеннями (про що в технічному паспорті зроблена відмітка).

Таким чином, предметом іпотеки за договором іпотеки стало нерухоме майно - реконструйований житловий будинок АДРЕСА_1, до складу якого входять самовільно збудовані об'єкти (прибудова А'' та надбудова-мансарда МНС), який у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, є самочинним будівництвом, і який, відповідно до висновків Верховного Суду України від 01.02.2014 р., не являється об'єктом права власності.

З огляду на наведене, правочин, а саме договір іпотеки № РСNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р., предметом іпотеки за яким стало нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, що є самочинним будівництвом, а тому не являється об'єктом права власності, суперечить умовам, передбаченим ст.ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку», за яких нерухоме майно може бути предметом іпотеки.

02.10.2007 р. приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. здійснила нотаріальне посвідчення договору іпотеки № РСNL-800/113/2007 та наклала заборону на відчуження предмета іпотеки з суттєвим порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5,а саме нотаріус здійснила нотаріальне посвідчення договору іпотеки, предметом іпотеки за яким стало нерухоме майно, що являється самочинним будівництвом, порушивши вимоги ст. 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, змістом якої передбачено, що об'єкти нерухомого майна самочинно збудовані, перебудовані, переобладнані із нежитлового в житлове і навпаки, реконструйовані тощо, не можуть бути предметом договору відчуження або іпотеки, поділу чи виділу. В таких випадках нотаріус вимагає подання рішення органу місцевого самоврядування або дозвіл здійснити прибудову, перебудову, реконструкцію та інше. При відсутності такого рішення нотаріус відмовляє у посвідченні зазначених договорів щодо нерухомого майна, власником якого здійснено таку прибудову, перебудову (п. 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Шлюб між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено 29.10.1998 р. Беззаперечним є той факт, що за час перебування подружжя ОСОБА_1 у шлюбі з 2000 по 2007 роки суттєво змінився статус майна, що належало дружині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в результаті його реконструкції та суттєво збільшена його площа (з 87.1 кв.м станом на 15.02.2000 р. до 231 кв.м на момент нотаріального посвідчення договору іпотеки) і вартість (з 24690 грн. до реконструкції до 275283 грн. станом на 29.08.2007 р).

На момент нотаріального посвідчення договору іпотеки, окрім існуючого житлового будинку за літерами на генплані АА', що належав іпотекодавцям на праві спільної часткової власності до його реконструкції, до складу нерухомого майна, що розміщене за адресою АДРЕСА_1, входило незавершене будівництвом новостворене майно - прибудова та надбудова (мансарда) до існуючого будинку, що визначені на генплані будівель та споруд садиби відповідно літерами А та МНС, загальною площею 118.5 кв.м.

В нотаріально засвідченій заяві від 24.03.2014 р., співвласник будинку ОСОБА_4 стверджує, що реконструкція будинку АДРЕСА_1 здійснена силами і на кошти подружжя ОСОБА_3, і що він не має жодних майнових претензій на новостворене майно-прибудову до будинку під літ. А та надбудову (мансарду) під літ. МНС.

З огляду на зміст заяви ОСОБА_4 від 24.03.2014 р. наявні всі підстави вважати, що саме подружжям ОСОБА_3 за час шлюбу створено майно, за рахунок якого суттєво збільшена площа будинку АДРЕСА_1 та його вартість. За умовами ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності. Оскільки реконструкція будинку не завершена, перебудоване майно не введено в експлуатацію, то в такому випадку діє норма закону, передбачена ч. 3 ст. 331 ЦК України, а саме до завершення будівництва і введення об'єкта в експлуатацію особа, яка здійснила будівництво (створення) вказаного майна, вважається власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, які використані на створення цього майна.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в 2012 році експертом ПП «Експерт-Ужгород» Павлич О.В., ринкова вартість вказаного створеного подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 майна (ринкова вартість будівельних робіт) становить 782314 грн., в тому числі 141322 грн. - ринкова вартість будівельних робіт при відновленні (поліпшенні) майна, що належало дружині на праві власності та 640992 грн. - ринкова вартість прибудови до існуючого будинку та надбудови мансарди будинку.

Враховуючи викладене, у нього як іншої сторони подружжя ОСОБА_1 існує визначене законом право на цінне майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані при реконструкції будинку АДРЕСА_1. На даний час вказане цінне майно перебуває в іпотеці згідно договору іпотеки № PCNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р. у вигляді іпотеки будинку № 63 без його згоди, чим порушуються його законні права та інтереси.

Посилаючись на дані обставини й уточнивши позовні вимоги, просить визнати недійсним частину договору іпотеки № PCNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р., якою визначається іпотека домоволодіння АДРЕСА_1, в тому числі положення 3.1 та 3.2 ст. 3 договору іпотеки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви, згідно яких по суті позовних вимог позовної заяви позивача у них заперечення відсутні, тому просять розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що з вимогою позивача визнати частково недійсним договір іпотеки від 02.10.2007 р. щодо включення в договір іпотеки в якості предмету іпотеки домоволодіння АДРЕСА_1, у тому числі положення 3.1 та 3.2 ст. 3 договору іпотеки не погоджується, оскільки вона порушує права та законні інтереси ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержателя. Вимоги ОСОБА_1 побудовані на хибних уявленнях, що він, як член подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (ОСОБА_3), є співвласником будинковолодіння АДРЕСА_1. Такі не відповідають об'єктивним обставинам справи, що неодноразово були предметом дослідження судів. В результаті цих досліджень було ухвалено рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10.06.2011 р, яким було відмовлено у визнанні 83/100 частки будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Також рішенням апеляційного суду від 30.08.2013 р було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_1, склад предмету іпотеки у договорі від 02.10.2007 р. житловий будинок, мансарда незавершена будівництвом 61 % готовності, вбиральня, огорожа та споруди, загальна площа 231 кв.м. Таким чином ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, що не відповідає вимогам ст. 3 ЦПК України, якою встановлено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак ОСОБА_1 не має права власності стосовно нерухомого майна, що було передано в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 02.10.2007 р. Договір іпотеки не стосується будь-яких прав та законних інтересів ОСОБА_1 Відповідно у нього відсутні підстави для звернення до суду відповідно до ст. 3 ЦПК України. Крім того, правовідносини, що оскаржує позивач мали місце 02.10.2007 р., позов поданий 23.09.2014 р, однак про договір іпотеки позивачу було відомо набагато раніше, зокрема ОСОБА_1 є ініціатором судового процесу до ОСОБА_3, ПАТ «ОТП Банк» про визнання частини будинку спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.06.2011 р. йому було відмовлено задоволені позову. ОСОБА_1 під час цього судового процесу вже було відомо, що будинковолодіння АДРЕСА_1 передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» і рішення апеляційного суду Закарпатської області містить інформацію, про існування договору іпотеки. Тобто, з моменту коли ОСОБА_1 дізнався про існування договору іпотеки, який нібито порушує його права, до моменту пред'явлення зазначеного позову пройшло більше трьох років. Таким чином, позивачем пропущені строки позовної давності передбачені ст. 257 ЦК України. Одночасно представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав письмову заяву про застосування строків позовної давності до позову ОСОБА_1, згідно якої просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за спливом строку давності.

Третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. в судове засідання не з'явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.10.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель), правонаступником якого є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (іпотекодавці), в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № CNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р., було укладено договір іпотеки № PCNL-800/113/2007 (майнова порука), посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2886/136. Згідно п. 3.1. ст. 3 цього договору іпотекодавці передали іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 83/100 частини, що підтверджується договором дарування від 06.03.1993 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Осташ В.А. 06.03.1993 р., зареєстровано в реєстрі за № 3-2354, право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 10.03.1993 р. за реєстраційним № 14941719, номер запису 3183 в книзі 31 та ОСОБА_4 17/100 частини, що підтверджується договором дарування від 24.02.2000 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 24.02.2000 р., зареєстровано в реєстрі за № 2-396, право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» 02.06.2006 р. за реєстраційним № 14941719, номер запису 3183 в книзі 31.

Предмет іпотеки складається: житловий будинок за літерами А, А', А"; мансарда незавершене будівництво 61 % готовності; вбиральня за літерою В; огорожа за № 1-4; споруди за № І, ІІ. Предмет іпотеки складається з 6 житлових кімнат. Загальна площа предмету іпотеки становить 231 кв.м., житлова площа - 87 кв.м. Загальна площа збільшилась на 67.6 кв.м., житлова зменшилась на 14.3 кв.м. за рахунок реконструкції будинку з прибудовою та надбудовою рішення № 116 від 23.,97. Згідно з витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 15743687 виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області 29.08.2007 р., загальна вартість предмета іпотеки становить 275283 грн. (п. 3.2. ст. 3).

Відповідно до застережень до ст. 3 договору іпотеки за №№ 1, 2, проведення реконструкції чи ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин сторін за цим договором, предмет іпотеки передається в іпотеки разом з усіма його при належностями, поліпшеннями, складовими частинами та внутрішніми системами, що існують на момент укладення цього договору та виникнуть у майбутньому (а.с. 46-49).

Укладений договір іпотеки від 02.10.2007 р. відповідає вимогам ст.ст. 203, 205, 208, 209 ЦК України щодо його форми, змісту та нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.1998 р. між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб (а.с. 70).

Право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 набула до шлюбу з позивачем на підставі договору дарування від 06.03.1993 р. (а.с. 50, 51).

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 24.02.2000 р., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 17/100 житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15743687 виданого КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради від 29.08.2007 р. власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 - 17/100 та ОСОБА_3 - 83/100 (а.с. 53, 54).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.06.2011 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, що набрало законної сили, у визнанні 83/100 частки будинку АДРЕСА_1 та незавершеного будівництвом новоствореного майна - прибудови і надбудови до будинку (мансарди) спільною сумісною власністю подружжя - відмовлено. Цим рішенням апеляційного суду встановлено, що при вирішенні спору суд першої інстанції не звернув увагу на те, що під час шлюбу була здійснена реконструкція будинку з прибудовою та надбудовою, внаслідок чого загальна площа будинку збільшилась на 68.5 кв.м., а житлова зменшилась на 10.1 кв.м. Проте вказана реконструкція була проведена без належного дозволу та належно затвердженого проекту, а отже є самочинним будівництвом і особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Той факт, що реконструкція будинку з прибудовою та надбудовою була проведена без належного дозволу, стверджується витягом з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.07.97 р. № 116, згідно якого ОСОБА_3 (прізвище ОСОБА_3 до одруження з ОСОБА_1.) було надано дозвіл на прибудову до власного будинку по АДРЕСА_1 магазину та гаража. Згідно ж витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.08.2008 р. була здійснена реконструкція будинку з надбудовою мансардного приміщення та прибудовою, які, як встановлено судом на даний час не введені в експлуатацію (а.с. 107, 108).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30.08.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 про внесення змін до договору іпотеки, що набрало законної сили, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.06.2013 р. в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про зміну п. 3.2.1 договору іпотеки № PCNL-800/113/2007 від 02.10.2007 р., укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом виключення вказівки про передачу в іпотеку земельної ділянки площею 0.06 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 - скасовано, у задоволенні цієї позовної вимоги - відмовлено. В решті рішення, що стосується вимог виключення з договору іпотеки незавершені будівництвом прибудову до існуючого будинку та надбудову мансарди, викладення положення 3.2 договору «Склад Предмета Іпотеки» в іншій редакції - залишено без змін. Цим рішенням апеляційного суду встановлено, що твердження ОСОБА_3 про те, що незавершене будівництвом новостворене майно збудовано подружжям ОСОБА_3 за час шлюбу, як і те, що до банку не надавалися правовстановлюючі документи на таке майно та згода іншого з подружжя - є голослівними та ґрунтуються на припущеннях. Склад предмету іпотеки у договорі від 02.10.2007 р. встановлений згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15743687 виданого КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради від 29.08.2007 р., відповідно до якого власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, загальна площа 231 кв.м., який складається з житлового будинку, мансарди незавершене будівництво 61 % готовності, вбиральня, огорожа та споруди. Позивачка не довела обставини, на які вона посилається як на підставу цієї частини своїх позовних вимог (а.с. 89-92).

Вказані обставини враховуються судом за правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що при укладені договору іпотеки від 02.10.2007 р. не були додержані вимоги, передбачені ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку», ЦК України, нотаріальне посвідчення правочину здійснено з порушення Закону України «Про нотаріат».

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на наступні обставини: нерухоме майно, що стало предметом іпотеки за договором іпотеки, не є тотожним нерухомому майну, на яке зареєстроване право спільної часткової власності іпотекодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1; суттєве збільшення площі нерухомого майна - житлового будинку, що належало іпотекодавцям на праві спільної часткової власності за адресою м.Ужгород, вул. Щедріна, 63, відповідно до правовстановлюючих документів - договорів дарування № 3-2534 та № 2-393, та суттєве збільшення його вартості здійснено за рахунок реконструкції будинку на протязі 2000-2007 років; реконструкція будинку була здійснена без належного дозволу та належно затвердженого проекту, а отже є самочинним будівництвом; нерухоме майно,що стало предметом іпотеки за договором іпотеки - реконструйований житловий будинок АДРЕСА_1, до складу якого входять самовільно збудовані об'єкти, не являється об'єктом права і не може бути предметом іпотеки, іпотека вказаного майна суперечить умовам, передбаченим ст.ст. 1, 5 Закону «Про іпотеку»; приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. 02.10.2007 р. здійснила неправомірне нотаріальне посвідчення договору іпотеки, предметом іпотеки за яким стало нерухоме майно, що є самочинним будівництвом, та наклала заборону на відчуження вказаного майна в порушення закону, а саме п. 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій на території України; подружжям ОСОБА_3 за час шлюбу здійснена реконструкція будинку АДРЕСА_1, за рахунок якого суттєво збільшена його площа та вартість та набуто спільне майно вартістю 782314 грн.; майно, набуте за час шлюбу подружжя ОСОБА_3, а саме реконструйована частина будинку АДРЕСА_1, не закінчена будівництвом, не введена в експлуатацію, відповідно до закону, до завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію право власності подружжя ОСОБА_3 існує на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані при реконструкції будинку; у нього як іншої сторони подружжя існує визначене законом право на цінне майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на будівельні матеріали, обладнання тощо, що були використані при реконструкції будинку АДРЕСА_1, іпотека вказаного майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні цим майном. Укладення неправомірного договору іпотеки, предметом іпотеки за яким стало майно, набуте подружжям ОСОБА_3 за час шлюбу, право на яке визначене ч. 3 ст. 331 ЦК України, без погодження з ним, тобто іншою стороною подружжя, є обмеженням його прав на користування та розпорядження вказаним майном.

Разом з тим із таким твердженням не можна погодитьсь з наступних обставин.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до статті 578 ЦК України та статті 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Встановлено, що, укладаючи договір іпотеки, ОСОБА_3 не зазначала, що спірне майно є її та ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, та відсутнє рішення суду про визнання предмета іпотеки спільною сумісною власністю подружжя в порядку ст. 62 Сімейного Кодексу України.

ОСОБА_3 як співвласник спірного майна разом з іншим співвласником ОСОБА_4 на власний розсуд у відповідності до норм чинного законодавства уклала договір іпотеки.

З огляду на вказане, оспорюваний позивачем договір іпотеки в частині, якою визначається предмет іпотеки (п. 3.1, 3.2 ст. 3) жодним чином не суперечить вимогам законодавства України, зокрема, ст.ст. 355, 356 ЦК України та ст.ст. 5, 6 Закону України «Про іпотеку», які визначають порядок передачі в іпотеку майна, яке перебуває у спільній власності кількох осіб.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема те, що він є співвласником спірного майна.

Оскільки позивач не є ані власником, ані співвласником переданого в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» домоволодіння АДРЕСА_1, то у нього відсутнє порушене право, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним частини договору іпотеки.

Що стосується поданої представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заяви про застосування строків позовної давності до позову та прохання відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом строку давності, то суд зазначає, що згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Такий строк підлягає застосуванню лише у випадку, якщо судом встановлено, що право позивача порушено, але ним пропущено встановлені законом строки на звернення з вимогою про захист цього порушеного права. Якщо ж судом встановлено, що права чи інтереси позивача не порушено, строк позовної давності застосуванню не підлягає.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 572, 575, 391 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Наталія Василівна про визнання частково недійсним договору іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.