Справа №568/1572/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Бірука В.О.

при секретарі Мирончук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про визнання права власності на займане житло,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про визнання права власності на займане житло.

В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони - позивачі по справі є єдиною сімєю зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1

Будинок АДРЕСА_1 Радивилівського району Рівненської області був виділений ОСОБА_1 при працевлаштуванні як оператору газороздільної станції для постійного проживання з членами його сімї, але статусу службового немає (Рішення №85 Виконавчого комітету Козинської сільської ради від 07.08.2006 р.). Даний будинок належить державному підприємству - публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Рівненського ЛВУМГ за залишковою вартістю 149564,92 грн..

ОСОБА_1 з 05.10.1994 р. по 01.10.1995 р. працював оператором газороздільної станції (ГРС Козин) Камянка-Бузького управління магістральних газопроводів Дочірнього підприємства «Львівтрансгаз» АТ «Укргазпром» з 01.10.1995 р. по 12.08.1997 р. оператором газороздільної станції (ГРС Козин) Рівненського управління магістральних газопроводів Дочірнього підприємства «Львівтрансгаз» АТ «Укргазпром», з 17.08.1997 р. по 31.05.2010 р. оператором газороздільної станції (ГРС Пляшівка), з 01.06.2010 р. по даний час працює оператором газороздільної станції (ГРС Козин) Рівненського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

ОСОБА_2 дружина ОСОБА_1 з 14.08.1997 р. по 24.02.2010 р. працювала оператором газороздільної станції с.Козин і перебувала в трудових відносинах з Управління магістральних газопроводів філії УМГ «Львівтрансгаз», 24.02.2010 р. звільнена в зв'язку з виходом на пенсію.

Позивач ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_2, проживає в сімї доньки, оскільки потребує постійного догляду в зв'язку з похилим віком.

Позивач ОСОБА_4 є внуком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і постійно з ними проживає.

Зазначений житловий будинок використовується виключно позивачами 20 років, протягом яких позивачі неодноразово робили в будинку поточні ремонти, благоустроювали будинок та несли витрати на комунальні послуги. Інше житло у позивачів відсутнє.

За час роботи оператором газороздільної станції с.Козин ОСОБА_1 неодноразово, з метою реалізації свого та членів сімї конституційного права на житло, звертався до керівництва Філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» з проханням про надання дозволу на приватизацію житла, в якому він мешкає зі своєю сімєю, однак жодної відповіді від Філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» жодного разу не отримав.

Оскільки відповідач - власник будинку не надав дозволу позивачам на приватизацію житла в якому вони проживають позивачі звертаються до суду з позовом про визнання права власності за кожним із них на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Радивилівського району Рівненської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала заявлений позов із підстав викладених у позовній заяві і просила його задоволити.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують і просять їх задоволити.

Представник ПАТ «Укртрансгаз» Мельник О.С. позов не визнала. Показала, що вимоги позивачів щодо визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Радивилівського району Рівненської області є безпідставними. Дане обґрунтовується запереченням поданим до позову та долученим до матеріалів справи. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що спірне житлове приміщення - будинок оператора, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області є власністю держави Україна, в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства палива та енергетики, в господарському віданні Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №623408, виданого виконавчим комітетом Козинської сільської ради 11 березня 2009 року та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 березня 2009 року під номером 26697130.

Будинок оператора - це будівля, яка складається з житлових приміщень та виробничого приміщення, в якому встановлено технологічний зв'язок та сигналізацію зв'язану з роботою газорозподільної станції Козин.

Будинок призначений для проживання операторів газорозподільної станції Козин та для її виробничого обслуговування, розміщений на земельній ділянці, яка належить н праві постійного користування ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», згідно з актом на право постійного користування земельною ділянкою № 002056 серії І-РВ, виданого 28 травня 1998 року, згідно з розпорядженням Радивилівської районної Ради народних депутатів №168 від 22 квітня 1997 року.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 13 червня 2012 року №360-р, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 18 липня 2012 року №530 Дочірня компанія «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» реорганізована шляхом перетворення у Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ».

Згідно з пунктом 7 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 18 липня 2012 року № 530, Статуту товариства Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків ДК «Укртрансгаз».

Будинок оператора, який знаходиться у селі Козин Радивилівського району Рівненської області перебуває у господарському віданні Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», є основними фондами товариства, відчуження яких здійснюється у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку уповноваженим органом є Міністерство енергетики та вугільної промисловості.

Правовстановлюючі документи на нерухоме майно та на земельну ділянку, на якій воно знаходиться, одержані у встановленому законом порядку, є дійсними станом на сьогоднішній день.

Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на законних підставах від імені та в інтересах держави здійснює господарське відання будинком оператора села Козин.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як наймачі спірного житлового приміщення, користуються усім обсягом прав, передбачених законодавством України для наймачів відомчого житлового фонду. Зі сторонни балансоутримувача щодо них не чиниться жодних перешкод, які б обмежували їхні права, як наймачів житлового приміщення.

Спірне будинковолодіння належить до відомчого житлового фонду державного підприємства ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

У Публічному акціонерному товаристві «УКРТРАНСГАЗ» відсутні органи приватизації, які уповноважені на прийняття рішень щодо приватизації житлового фонду.

Рішення щодо відчуження, передачі в комунальну власність основних фонді ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» приймаються виключно в межах встановленої процедури з погодженням з профільним міністерством, відповідно до Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», Закону України «Про трубопровідний транспорт», постанови Кабінету Міністрів України № 1482 «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності».

Остаточне рішення щодо надання дозволу на передачу житлового фонду ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у комунальну власність приймає уповноважений орган - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Після одержання такого дозволу балансоутримувач здійснить заходи щодо відчуження відчуження відомчого житлового фонду, що дасть змогу наймачам реалізувати своє право на приватизацію займаного житлового приміщення.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним із них права власності на 1/4 частину домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 Радивилівського району Рівненської області задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.47 Конституції України, ст.ст.16, 328, 345, 379, 380 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про визнання права власності на займане житло - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2015 року

Суддя: Бірук В.О.