Справа № 368/382/15-ц
Провадження № 2/368/165/15
Рішення

іменем України

"24" березня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюта Т.Є.

при секретарі Мозгова Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона більше 10 років проживає у АДРЕСА_1. На сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаній квартирі, добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Інших осіб, які б мали право або претендували на дане нерухоме майно немає. А тому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивачка та ъъ представник позов підпримали.

Представник відповідача з позовом згідна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі у будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1.

З метою передачі їй у власність вищезазначеної квартири в будинку АДРЕСА_1 комісією у складі голови комісії - Пурія О.А.; головного бухгалтера централізованої бухгалтерії міськвиконкому - Косяк В.А.; керуючої справами міськвиконкому - Вайнблат М.І.; директора Кагарлицького КЖЕП - Зеленько В.П.; представника засновників Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів - Ружнаського В.А.; представника засновників Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів Папіженко П.К. було складено акт прийманмя-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс.

Відповідно до вищезазначеного акту приймання-передачі будинок по АДРЕСА_1 повинен був передатись з балансу Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів на баланс Кагарлицької міської ради.

Однак, на баланс Кагарлицької міської ради житловий будинок по АДРЕСА_1 фактично переданий не був.

Відповідно до актів депутата Кагарлицької міської ради Петленко В.Л у вищевказаній квартирі в будинку по АДРЕСА_1 позивач разом із своєю сім'єю проживає вже більш ніж десять років, де веде спільне господарство у квартирі, сплачує комунальні платежі.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 продовжує проживати у вказаній квартирі, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Дані обставини підтверджуються актами депутата Кагарлицької міської ради. Інших осіб, які б мали право або претендували на дане нерухоме майно немає.

Позивач неодноразово зверталась до Кагарлицької міської ради з метою вирішення питання про передачу їй у власність квартири, якою вона користується та в якій вона проживає. Проте, Кагарлицька міська рада відмовляла їй, мотивуючи це тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 не знаходяться на балансі міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, оскільки позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіють квартирами, то за нею може бути визнано право власності на квартири за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК а також; частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК. відсутніс ть державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Дане стверджується копією актів депутата Кагарлицької міської ради, акту прийому-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, листа Кагарлицького БТІ.

А тому, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ч.1 ст. 344, 328 , 335, 344 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 10 днів

Суддя: Т. Є. Іванюта