Головуючий суддя в суді І інстанції
Справа № 374/462/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Козіної С.М.

за участі: секретаря Коверзи Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кагарлицького міжрайонного прокурора в інтересах Ржищівської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих злочином, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2014 року до Ржищівського міського суду надійшла позовна заява Кагарлицького міжрайонного прокурора в інтересах Ржищівської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих злочином, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь Ржищівської міської ради Київської області кошти в сумі 17514,89 грн.

В позові посилається на те, що ОСОБА_2, працюючи на посаді Ржищівського міського голови, на яку був обраний 26.03.2006 року, являючись службовою особою, вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам місцевої територіальної громади.

Прокурор Карнов А.О. в судовому засіданні підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Ржищівської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився з поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов Кагарлицького міжрайонного прокурора в інтересах Ржищівської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих злочином, підлягає задоволенню в повному обсязі, обгрунтовуючи своє рішення нижчезазначеним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" - згідно зі ст. 121 Конституції України, ч. 2 ст. 45 ЦПК і ст.ст. 35, 361-1, 56 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може шляхом пред'явлення позову в суді першої інстанції або на будь-якій стадії цивільного процесу здійснювати представництво держави, підстави якого обґрунтовує сам.

Судом встановлено, що вироком Кагарлицького районного суду від 24.12.2013 року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов'язків строком на 2 роки. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання за закінченням строків давності (а.с.9-21).

Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною матеріальною шкодою.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.12.2013 року встановлено що злочинними діями відповідача ОСОБА_2 Ржищівській міській раді Київської області завдано шкоди на суму 17514,89 грн..

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 20.02.2004 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ" звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави (її компетентних органів) від засудження особи, яка вчинила злочин, та застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. Закриття справ щодо таких осіб є проявом загальної тенденції розвитку кримінального законодавства у напрямі пом'якшення відповідальності за злочини невеликої та середньої тяжкості, вчинені вперше, законодавчим втіленням державного гуманізму, наданням державою людині, яка оступилася, можливості виправитися. Водночас звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

Пунктами 13, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна" роз'яснено, що покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством (ст. 137 КЗпП України або ст. 454 ЦК України) з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою.

Пунктом 18 Постанови визначено, що при розгляді цивільного позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз'ясненням, даним у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року "Про судове рішення" визнає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами цього цивільного позову або/і зібраних з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже підлягають до задоволення.

При звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судових витрат, а тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кагарлицького міжрайонного прокурора в інтересах Ржищівської міської ради Київської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих злочином, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Ржищівської міської ради Київської області грошові кошти в сумі 17514 (сімнадцять тисяч п'ятсот чотирнадцять) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.01.2015 року.

Суддя: