Справа № 473/3724/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарях Лукіянчиній Т.І., Заблоцькій М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в квітні 2014 року відповідач без відповідного узгодження з ДАЇ встановив біля належного останньому магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованому по АДРЕСА_1 металевий каркас для реклами, який виступав на 25 см. на проїзну частину автодороги. 19 квітня 2014 року о 10 год. ОСОБА_1, рухаючись на належному йому автомобілі «RENAULT TRAFIC», реєстр. номер НОМЕР_1, через ускладнення дорожньої обстановки не побачив вказаний металевий каркас для реклами, наїхав на вказану конструкцію переднім лівим колесом, внаслідок чого пошкодив шину.

В результаті цього позивачу була завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на заміну двох передніх шин, на що витрачено 3 000 грн.

Внаслідок цього ОСОБА_1 також протягом тривалого часу не міг використовувати автомобіль за призначенням, відшукував кошти на заміну шин, значно погіршився стан його здоров'я та відносини з рідними, змінився ритм життя, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Грошовий еквівалент моральної шкоди оцінив в 1 000 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, а також всі понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на відсутність в діях відповідача ознаки протиправності та його вини у події, яка сталася виключно з необережності самого позивача та яка не доведена останнім належним чином. Також вказували на те, що ОСОБА_1 не доведено належними доказами наявність та розмір шкоди.

Заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріал Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області за заявою ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУАП, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що відповідач в порушення вимог п. 32.1 ПДР України без відповідного узгодження з ДАЇ встановив біля належного йому магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованому по АДРЕСА_1 стаціонарний металевий каркас для реклами за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч . 2 ст. 140 КУАП. Вказаний каркас виступав на 25 см. на прилеглу до магазину частину автодороги, призначену для під'їзду та зупинки транспортних засобів біля магазину, чим частково створював перешкоди для руху транспорту.

19 квітня 2014 року ОСОБА_1, розпочинаючи рух на належному йому автомобілі «RENAULT TRAFIC», реєстр. номер НОМЕР_1, перебуваючи в межах автодороги, наїхав на вказаний виступ каркасу колесом автомобіля, внаслідок чого пошкодив його.

Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с. 7, 9, 11-15), матеріалом Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області за заявою ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та матеріалами адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУАП.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

В судовому засіданні знайшли своє повне підтвердження вищевказаними доказами як сама подія, так і протиправність дій ОСОБА_2, наявність прямого причинного зв'язку цих дій з заподіяною шкодою, наявність його вини у скоєному.

Доводи останнього про протилежне не знайшли свого підтвердження жодними доказами.

Таким чином відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду.

При визначенні розміру відшкодування суд виходить з характеру пошкоджень шини, що свідчить про неможливість її подальшого використання за призначенням та самостійного придбання 01 липня 2014 року позивачем нового комплекту шин в кількості двох штук, що не є ідентичними пошкодженій. Проте необхідність придбання шин іншої моделі чи з іншими характеристиками та в кількості двох штук позивачем не доведено. Зокрема така необхідність була б визнана обґрунтованою в разі неможливості придбання ідентичного товару в зв'язку з зняттям його з виробництва чи з інших підстав та з врахуванням п. 31.4.5-Г ПДР України про заборону встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на одну вісь легкового автомобіля.

Проте таких доказів в матеріалах справи немає.

Тому відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода у вигляді вартості однієї шини, ідентичної пошкодженій, проте з врахуванням коефіцієнту її фізичного зносу в цінах, що були актуальними станом на 01 липня 2014 року.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №1166 від 26 листопада 2014 року з врахуванням письмових доповнень та пояснень експерта від 08 січня 2015 року до відшкодування з врахуванням вищевказаних обставин підлягає 642,66 грн.

Суд виходить з визначеного в експертному висновку розміру відшкодування, оскільки надана стороною відповідача довідка оцінювача від 18 вересня 2014 року (а.с. 39) в цій частині складена без безпосереднього дослідження пошкодженої шини на підставі середніх цін на аналогічний товар, без точного врахування її фізичного стану та зносу, а тому не може бути прийнята судом до уваги. Доказів щодо іншого розміру шкоди сторонами не надано

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 642,66 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Що стосується вимог позивача про компенсацію моральної шкоди, то матеріалами справи встановлено, що внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 майна останній відчував незначні душевні хвилювання, які посилювалися подальшою поведінкою відповідача, частково погіршився стан його здоров'я, внаслідок чого зазнав моральних страждань.

Інші зазначені позивачем доводи в цій частині не знайшли свого належного підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку із знищенням чи пошкодженням належного їй майна.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливоґ

Виходячи з цих обставин, суд вважає достатнім відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 грн.

В силу ст. 88 ЦПК України між сторонами згідно розміру задоволених позовних вимог підлягають розподілу судові витрати.

Зокрема з врахуванням розміру задоволених вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути у відповідній частці понесені в зв'язку з розглядом цієї вимоги витрати, а саме:

· 52,18 грн. судового збору;

· 110,66 грн. витрат на оплату вартості експертизи;

· 68,50 грн. витрат на оплату вартості палива, необхідного для доставки об'єкта експертизи до місця її проведення, які суд у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 87 ЦПК України, п. 46 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вважає витратами, пов'язаними з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Також з врахуванням розміру задоволених вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути у відповідній частці понесені в зв'язку з розглядом цієї вимоги витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 48,72 грн.

Всього ж загальний розмір судових витрат, який підлягає відшкодуванню позивачу становить 280,06 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 642 (шістсот сорок дві) гривні 66 копійок в порядку відшкодування матеріальної шкоди, 200 (двісті) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, а також 280 (двісті вісімдесят) гривень 06 копійок в порядку відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв