Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Скрипки А.А.,Шевченка В.М.,
при секретарі:Саповець Л.С.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству,-

в с т а н о в и в:

ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_9 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року. Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 02 квітня 2015 року ( том 2 а. с. 165-166) ПАТ "УкрСиббанк" просить стягнути заборгованість в розмірі 28878 швейцарських франків, з яких 25268,40 швейцарських франків - кредитна заборгованість, 3610,23 швейцарських франків - заборгованість по процентах, 36472 грн. 96 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 13799 грн. 29 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Мотивуючи позовні вимоги невиконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_7 і наявністю солідарного обов'язку у ОСОБА_9 04 серпня 2014 року відповідачам були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак станом на день звернення до суду відповідачі свої зобов'язання не виконали.

ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання договору про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року укладеного між ОСОБА_7 та АКІБ "УкрСиббанк" ( в подальшому ПАТ "УкрСиббанк" таким, що порушує чинне законодавство України, заявою від 26.03.2015 року ( том 2 а. с. 147-154) ОСОБА_7 просить визнати договір про надання кредиту № 0 від 16.06.2007 року укладений між ОСОБА_7 та АКІБ "УкрСиббанк" таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України, а саме ст. 627 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168, в редакції, що існувала на момент укладання такого договору. Мотивуючи позовні вимоги тим, що АКІБ "УкрСиббанк" порушив вимоги ч.2 ст. 627 ЦК України, ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме на момент підписання кредитного договору банк письмово не повідомив про сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, а також про покладення на ОСОБА_7 валютних ризиків і не роз'яснив їх значення при виконанні договору, та не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству відмовлено. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 2152,50 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігів від 29 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ « УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити. Скасувати рішення суду в частині стягнення судових витрат з позивача на користь ОСОБА_7 В іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості та стягнення з позивача судових витрат та таким, що винесене з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем заявлені вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Апелянт зазначає, що в листах, які надсилались на адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 була вказана нова процентна ставка,її розмір та дата початку дії такої ставки, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення кредитної заборгованості.

На думку апелянта, судом без зазначення підстав та в порушення вимог ст.88 ЦПК України стягнуто судові витрати з позивача на користь ОСОБА_7

Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції ухваливши оскаржуване рішення фактично звільнивши відповідача від виконання зобов'язань за кредитним договором на підставі одних лише формальних міркувань.Надані позивачем докази наявності заборгованості за договором, відповідачами належними доказами не спростовані.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0 від 16.06.2007 року відповідач ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 57455 швейцарських франків зі сплатою 08,99% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 13,485% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 15.06.2018 року та зобов'язувалася повернути кредит та сплатити проценти на умовах визначених у договорі. (а.с.6-14)

Відповідно до п. 1.2.2 договору передбачено порядок погашення суми основної заборгованості в терміни встановлені графіком зменшення ліміту кредитної лінії, але не пізніше 15 червня 2018року. Погашення нарахованих процентів згідно з п.1.3.5 кредитного договору відбувається з 1 по 5 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 0 від 16.06.2007 року було укладено договір поруки № 30007Р187 від 16 червня 2007 року з ОСОБА_9. Відповідно до п. 1.1, п.1.2 договору поруки поручитель ОСОБА_9 зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником, усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови кредитного договору №0 від 16.06.2007 року в тому числі: сума кредиту, термін повернення кредиту, процентна ставка, розмір процентної ставки, який застосовується до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу , термін і порядок сплати процентів, штрафні санкції, а також інші умови в тому числі право кредитора в односторонньому порядку змінити термін погашення кредиту та плати за кредит.( а.с.16-18)

Згідно з п.9.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії договору банк відповідно до умов п.1.3.1договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої обставини зазначеної у вказаному пункті договору. Вказаним пунктом договору сторони також погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п.9.2 кредитного договору, банк збільшує розмір процентної ставки в наступному порядку: не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана в кредитному договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банк при зміні адреси. У разі незгоди позичальника з новим розміром процентної ставки, позичальник не пізніше ніж за 7( сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки повинен повідомити банк про свою незгоду. У випадку отримання банком в порядку та терміни визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій.

Листом № 42540 від 19 лютого 2008 року ПАТ «Укрсиббанк» повідомило ОСОБА_7, що в разі порушення кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору , про право банку збільшити розмір процентної ставки на всю суму кредиту з дати зазначеної у письмовому повідомленні, яке було надіслано за її адресою за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки. Крім того, банк повідомив, що у разі порушення ОСОБА_7 умов кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов договору, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Вказаний лист був відправлений та отриманий ОСОБА_7 22.02.2008 року.( а.с.103,109,111 т.1)

Відповідачем ОСОБА_7 не надано суду письмових доказів про її незгоду з новим розміром процентної ставки та новим розміром підвищених процентів на прострочену суму основного боргу та направлення відповідного повідомлення на адресу банку.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом 30.05.2008 року банком було застосовано підвищений

розмір процентної ставки, який застосовується до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу в розмірі 17,98%, розмір процентної ставки не змінився.( а.с.21-29 т.1)

Про вказані зміни розміру процентної ставки, яка застосовується банком до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу та процентів не було повідомлено поручителя.

Листом № 39845ДР від 13.06.2008 року ОСОБА_9 був повідомлений, що банк керуючись умовами укладеного між ОСОБА_7 та банком кредитного договору №0 від 16.06.2007 року, за яким ОСОБА_9 є поручителем, а також ст.651 ЦК України, змінює процентну ставку за користування кредитними коштами, а саме строковою сумою основного боргу, за вказаним договором, і з 1 липня 2008 року збільшує процентну ставку» користування кредитними коштами( сумою основного боргу) на 2% річних. Вказані зміни викликані об'єктивними чинниками, незалежними від банку, і пов'язані з зростанням вартості грошових ресурсів на фінансових ринках протягом останніх місяців. Вказаний лист був відправлений 13.06.2008 року( а.с.112 т.1), відомості про його отримання ОСОБА_9 в матеріалах відсутні.

Листом № 82129 від 26.07.2008 року ОСОБА_9 повідомлений банком додатково про зміну розміру процентної ставки з 1 липня 2008 року. Вказаний лист був відправлений та отриманий відповідачем ОСОБА_9 28.07.2008 року ( а.с.112,114)

З пояснень представника банку лист № 73415 ДР від 13.06.2008 року адресований ОСОБА_7 про зміну процентної ставки був помилково приєднаний до матеріалів справи, оскільки вказаний лист на її адресу банком не направлявся. ( а.с.104 т.1) В матеріалах справи відсутні також докази його направлення відповідачу ОСОБА_7

Листом № 82130ДР від 26.07.2008 року банк повідомив ОСОБА_7,що керуючись умовами кредитного договору №0 від 16.06.2007 року, а також ст.651 ЦК України банк змінив процентну ставку за користування кредитними коштами , а саме строковою сумою основного боргу, за вказаним договором, і з 1 липня 2008 року збільшує процентну ставку» користування кредитними коштами( сумою основного боргу) на 2% річних. Новий графік платежів банком та ОСОБА_7 не узгоджувався. Вказаний лист був направлений банком на адресу зазначену в розділі 12 кредитного договору, але конверт з вказаним листом був повернутий до банку з відміткою за «вказаною адресою не проживає»(а.с.108,110 т.1) Відповідно до повідомлення сектору Адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_7 була зареєстрована з 13 року 2008 року за адресою м. Чернігів вул. Заньковецької 4( а.с.54). На пропозицію апеляційного суду надати докази належного повідомлення банку про зміну адреси проживання ОСОБА_7, як це передбачено умовами договору, представником відповідача останні не надані.

Відповідно до Закону України « Про акціонерні товариства» 17 вересня 2008 року в Статут АКІБ « УкрСиббанку» були внесені зміни щодо найменування банку, відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

27 травня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №0 від 16.06.2007 року, відповідно до якої сторони домовились, що з 27 травня 2011 року за використання кредитних коштів за договором встановлюється процентна ставка в розмірі 8,99% процентів річних у швейцарських франках. Комісія за управління кредитом при внесенні змін до кредитного договору за ініціативою клієнта( при зниженні ставки по рішенню кредитного комітету) складає 100 швейцарських франків та сплачується в національній валюті по курсу НБУ. Сторони також домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. (а.с.15) До вказаної додаткової угоди банком та ОСОБА_7 було погоджено додаток №1, яким передбачено новий графік погашення кредиту. Додаткова угода підписана представником банку та ОСОБА_7 Відповідні зміни до договору поруки не вносилися.

Останній платіж по вказаному кредитному договору було проведено 7 жовтня 2013 року по заборгованості по кредиту, 11 грудня 2013 року по заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом , а тому 31 липня 2014 року за № 30-11/14944 та за № 30-11/14943 на адресу відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 позивачем були направлені листи з повідомленням про наявність заборгованості за вказаним кредитним договором та пропозицією сплатити борг.( а.с.37-40)

Станом на 2 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором №0 від 16.06.2007 року становить 28878 швейцарських франків та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 50272,25 гривні.( а.с.167-180)

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Із конструкції ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких бере участь поручитель, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначення в договорі поруки про те, що поручитель поручився перед банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання кредиту, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а також зазначення в кредитному договорі про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням не звільняє сторін основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором поруки не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення) з поручителем. Умова договору поруки про забезпечення виконання зобов'язань, що можуть виникнути в майбутньому, не є попередньої згодою поручителя на зміну умов основного договору, оскільки положення договору не містять інформації про те, що у майбутньому зміни основного зобов'язання повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін (аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-172цс12, постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року № 6-67цс11 та постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2009 року у справі № 6-100цс12, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України).

Згідно основного договору сторони погодили, що за використання кредитних коштів процентна ставка встановлюється у розмірі 8,99 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 13,485% річних і саме виходячи з цього розміру поручитель несе відповідальність перед кредитором. Погоджений сторонами тип процентної ставки не є змінюваним, оскільки умови кредитного договору не містять розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору у випадку перегляду кредитором в односторонньому порядку цього розміру. А тому, незважаючи на умову договору, яка надає право банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку, відповідне збільшення розміру процентної ставки обов'язково має бути узгоджене з поручителем, якщо інше не передбачено в договорі поруки.

В даному випадку інше в договорі поруки не встановлено, навпаки, за умовами п. 2.1 договору поруки кредитор (ПАТ "УкрСиббанк") не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється, як візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що банк повідомляв поручителя про збільшення процентної ставки з 1 липня 2008 року шляхом направлення рекомендованих листів № 39845ДР від 13.06.2008 та № 82129 від 26.07.2008 року . В даних листах зазначалось про причини підняття процентної ставки, але матеріали справи не містять доказів про отримання листа № 39845ДР від 13.06.2008 ОСОБА_9 Крім того, про можливе підвищення процентної ставки в зв»язку з невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_7, банк не повідомляв поручителя, хоча фактично збільшив процентну ставку за користування кредитними коштами понад встановлений термін з травня 2008 року з 13,485% до 17,98%. Доказів отримання згоди поручителя про зміну процентної ставки, як це передбачено п.2.1 договору поруки суду не надано.

У постановi Верховного Суду України вiд 21 травня 2012 р. у справi № 6-69цс11 зазначено, що збiльшення вiдповiдальностi поручителя внаслiдок змiни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разi встановлення нових умов щодо порядку змiни процентної ставки в сторону збiльшення, розширення змiсту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто змiнами основного зобов'язання, в результатi яких збiльшується вiдповiдальнiсть поручителя, вважаються такi умови та обставини, що тягнуть або можуть потягти негативнi наслiдки для поручителя, поява для нього iнших нових ризикiв, вiдмiнних вiд тих, з якими вiн попередньо погодився при укладеннi договору поруки, погiршення його майнового становища.

Особливiстю припинення поруки з пiдстав змiни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разi змiни зобов'язання без його згоди не лише не вiдповiдає за повернення боржником збiльшеної суми боргу, а й з моменту такого збiльшення його обов'язок за договором поруки повнiстю припиняється - перестає iснувати.

Тобто вiдповiдно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разi змiни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслiдок чого збiльшується обсяг його вiдповiдальностi, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхiдним, проте такi вимоги пiдлягають розгляду судом за наявностi вiдповiдного спору.

Порука припиняється не з моменту ухвалення судом рiшення про це, а з моменту настання пiдстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Розпорядження правами щодо предмету спору повинно здійснювати з урахуванням меж здійснення цивільних прав, що передбачені ст. 13 ЦК, а саме в межах, передбачених законом та у встановленій законом процесуальній формі; без порушення прав інших осіб, без завдання шкоди довкіллю або культурній спадщині; без наміру завдати шкоди іншій особі; з додержанням моральних засад суспільства.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Предметом позову з яким звернувся до суду ПАТ «Укрсиббанк» є стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, яка утворилась за період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року.

Позов про визнання недійсними змін умов кредитного договору в односторонньому порядку до суду заявлено не було,а тому суд першої інстанції вийшовши за межі позовних вимог прийшов до висновку про те, що доказів правомірності нарахування процентів за період з 30 травня 2008 року до 27 травня 2011 року суду не надано, помилково не взявши до уваги довідки розрахунки про наявність заборгованості та відмовив у задоволенні позову банку у зв»язку з неможливісю стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заборгованості у розмірі визначеному у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Крім того,висновки судово-економічної експертизи №4/14-24 від 19.02.2015 року Чернігівського відділення Київського науково- дослідного інституту судових експертиз не спростовують розрахунків кредитної заборгованості наданої позивачем, оскільки для експертного дослідження були надані не всі необхідні документи, у зв'язку з чим висновки експертиз не ґрунтуються на повно та всебічно досліджених доказах, а за таких обставин не можуть бути беззаперечно покладені в основу судового рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку підлягають частковому задовленню,оскільки договір поруки в силу закону є припиненим то стягнення заборгованості по сплаті кредиту необхідно проводити лише з ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530,1050,1054 ЦПК України та умов кредитного договору, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № №0 від 16.06.2007 підлягає стягненню заборгованість в сумі 28878 швейцарських франків, що еквівалентно згідно з курсом НБУ станом на 02.04.2015 року 699525,15 копійки з яких 25268,40 швейцарських франків - кредитна заборгованість, 3610,23 швейцарських франків - заборгованість по процентах, 36472 грн. 96 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 13799 грн. 29 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Суд визначає в еквіваленті валюти кредиту кошти по курсу НБУ на дату звернення банку з вказаним позовом, як визначено позивачем при зверненні до суду та відповідно до п.12 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року « Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору таким, що не відповідає чинному законодавству сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Зважаючи на наведене, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задовленні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з ухваленням апеляційним судом рішення про частве задоволення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_7 на користь банку. В іншій частині рішення залишити без змін.

Оскільки позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено, то судові витрати підлягають розподілу з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530,553,554,559, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, п. п. 3, 4 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_7 судових витрат в сумі 2152 гривні 50 копійок скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 червня 2007 року у розмірі 28 878 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім) швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 02.04.2015 року становить 699 525 (шістсот дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот двадцять п'ять) гривень 15 копійок, з яких: 25 268 (двадцять п'ять тисяч двісті шістдесят вісім) швейцарських франка 40 сантимів, що за курсом НБУ станом на 02.04.2015 року становить 612 074 (шістсот дванадцять тисяч сімдесят чотири) гривні 78 копійок - заборгованість за кредитом; 3 610 (три тисячі шістсот десять) швейцарських франка 23 сантима, що за курсом НБУ станом на 02.04.2015 року становить 87 450 (вісімдесят сім тисяч чотириста п'ятдесят) гривень 36 копійок - заборгованість по процентам та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 50 272 (п'ятдесят тисяч двісті сімдесят дві) гривні 25 копійок, з яких: 36 472 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 96 копійок - пеня за прострочення сплати кредиту; 13 799 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) гривень 29 копійок - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: