Справа № 339/449/14-ц
Провадження № 22-ц/779/212/2015
Головуючий у 1 інстанції Головенко О.С.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Беркій О.Ю.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_9,

представника позивача Дячка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Долинського управління по експлуатації газового господарства, яке діє від імені Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з газопостачання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Болехівського міського суду від 05 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Долинське управління по експлуатації газового господарства, яке діє від імені Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що споживачу ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, надавались послуги з газопостачання. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правила) за зазначеною адресою відкрито абонентський рахунок НОМЕР_1, видано розрахункову книжку. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання №12/598 від 24.04.2013 року. Всупереч Правилам та договору відповідач за надані послуги своєчасно не розрахувалась. Станом на 01.08.2014 року за абонентом рахується заборгованість в сумі 2365,34 грн. Заборгованість виникла в результаті зміни цінової категорії споживання природного газу з другої на третю на підставі постанови НКРЕ №475 від 29.05.2003 року "Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі - Порядок), а саме: п.3.6 абзац 3, де передбачено, що обсяг газу (або його частка), визначений при нарахуванні збитків, що припадає на період календарного року, у якому зафіксовано порушення, включається до річного обсягу використаного споживачем природного газу в цьому календарному році. Причиною зміни цінової категорії було виявлення врізки поза обліковим приладом (лічильником газу), про що складено акт від 23.04.2014 року. Відповідно до п.2.1 постанови НКРЕ №475 від 29.05.2003 року здійснено донарахування за період з останньої технічної перевірки газових приладів на суму 3032,30 грн. В липні 2014 року споживача переведено знову в другу цінову категорію споживання природного газу, проте залишається борг в сумі 2365,34 грн., який позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Болехівського міського суду від 05 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Долинського управління по експлуатації газового господарства ПАТ "Івано-Франківськгаз" борг за надані послуги з газопостачання в сумі 2365 грн. 34 коп. та сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На вказане рішення представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставини справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що борг у розмірі 2365,34 грн. є боргом за період 2013-2014 років в результаті різниці в ціні для споживачів різних категорій. Стверджує, що вказана сума є штрафною санкцією, а не боргом, тому суд повинен був застосувати спеціальну позовну давність та відмовити в позові.

Також зазначає, що представниками позивача не було виявлено та зафіксовано факт порушення споживачем Правил надання населенню послуг з газопостачання, що тягне за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству, передбачених п.1.3. Порядку, а було виявлено аварійний витік газу та вжито заходів до його усунення. Тому не може йти мова про дії споживача, що призвели до заниження показів лічильника газу.

На думку представника апелянта, судом проігноровано формулювання самого пункту 2.1. Порядку, на підставі якого позивачем і були нараховані збитки за період з 26.01.2012 року по 24.04.2013 року. Однак ні в матеріалах справи, ні в поясненнях свідків - представників позивача не міститься жодного доказу чи посилання, що представниками позивача було виявлене та зафіксоване саме порушення, передбачене п.34. Правил та п.1.3. Порядку, за яке позивачем нараховано збитки за період, що становить 15 місяців, адже п.2.1. Порядку такого не передбачено. При цьому жодним чином не доведено факт умисних дій відповідача, що призвели до завдання збитків позивачу. В матеріалах справи відсутнє підтвердження проведення останньої перевірки, однак судом взято до уваги цей період.

Також представник апелянта просить звернути увагу на той факт, який залишився поза увагою суду першої інстанції, що позивачем було застосовано норми Порядку, однак всупереч пункту 3.1. цього Порядку позивачем не було складено належним чином оформлений акт-претензію за встановленою формою, що і є підставою для розрахунку збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації.

Таким чином суд не дослідив усіх умов, на підставі яких можливе застосування норм Порядку та здійснення нарахування збитків, а тому зробив невірний висновок про правомірність дій позивача в частині застосування до відповідача такого заходу цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків.

Вважає, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем п.34 Правил та умов договору, не встановлено наявність вини (умислу) в діях відповідача, дане «порушення» не передбачене п.1.3 Порядку, що підтверджується матеріалами справи, а тому відповідач не повинна нести цивільну відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків. Дії позивача стосовно включення обсягу газу, визначеного при нарахуванні збитків, до річного обсягу використаного споживачем природного газу в календарному році, в якому зафіксоване порушення, та переведення відповідача з 2-ої цінової категорії споживання природного газу в 3-тю також було проведено із порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006р. № 1697 «Про роздрібні ціни на природний газ, що використовуються для потреб населення» та п.10 Правил.

На думку представника апелянта, вказані вище обставини судом першої інстанції належним чином не були встановлені, хоча мають суттєве значення для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З наведених підстав представник апелянта просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримала з наведених у ній мотивів та просила задовольнити скаргу.

Представник позивача Дячко В.В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представників, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що заборгованість в розмірі 2354,34 грн. є обґрунтованою і підлягає стягненню з відповідача, оскільки така заборгованість виникла внаслідок сплати відповідачем за газопостачання, виходячи із ціни для споживачів другої категорії, до якої ОСОБА_4 була віднесена у 2013 році, хоча була зобов'язана сплачувати як споживач третьої категорії, до якої її переведено з 01 січня 2014 року. Суд вважав, що вказана заборгованість нарахована позивачем правомірно, однак несплачена з вини відповідача, тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Однак з таким висновком повністю погодитись не можна.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом вірно встановлено, що 24.04.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір, предметом якого є надання позивачем відповідачу послуг з постачання природного газу для побутових потреб (а.с.6-8), на ім'я ОСОБА_4 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 та видано розрахункову книжку, відтак відповідач є споживачем природного газу, розрахунок за який проводився по лічильнику.

24.04.2013 року за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 працівниками Долинського УЕГГ в ході ліквідації витоку газу біля лічильника виявлено, що в стіні між вхідним та вихідним патрубками лічильника газу встановлено гумову перемичку, яка надіта на вварені штуцера, що свідчить про те, що споживач користувався природним газом без належного обліку, тобто без лічильника.

Вказане порушення зафіксоване в акті, підписаному через погане самопочуття ОСОБА_4 її невісткою ОСОБА_7 (а.с.44), яка, будучи опитаною як свідок, цього факту не заперечувала, а також такий факт підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_8

Крім того працівниками ВАТ "Івано-Франківськгаз» того ж дня складено Акт перевірки споживача з метою встановлення кількості газових пристроїв, розміру опалювальної площі (а.с.46) та здійснено відключення газопостачання.

В письмових поясненнях керівнику Болехівської дільниці Долинського УЕГГ по вказаному факту відповідач пояснювала, що їй було відомо про те, що її покійний чоловік близько 20 років назад зробив гумову перемичку між вхідною та вихідною трубами лічильника газу і за її просьбою він гумову трубку перетиснув і сказав, що цю гумову перемичку ліквідує пізніше (а.с.45).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач оскаржувала з будь-яких підстав дії працівників ПАТ« Івано-Франківськ» щодо складання зазначених документів, а навпаки, нараховані на підставі акту збитки проплатила в повній сумі, про що не заперечувала її представник та підтверджується наданими квитанціями на а.с.30- 32.

А тому встановлення працівниками позивача факту позаоблікового використання природного газу, який не може бути виявлений при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів, є підставою для застосування при розрахунку розміру збитків згідно пункту 2.1 абзацу 5 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальній або газотранспортній організації внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою НКРЕ України від 29.05.2003 року за № 475 (надалі Порядок), згідно з яким, у разі самовільного підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи, яке не може бути виявлене при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів та методів, розрахунок збитків здійснюється за Нормами з дня пуску газу на об'єкт до дня виявлення самовільного підключення, але не більше трьох років з урахуванням кількості самовільно підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі та кількості проживаючих осіб.

Здійснюючи нарахування збитків позивач, беручи до уваги матеріального становище споживача, здійснив такий розрахунок за період останньої перевірки, тобто з 26.01.2012 року по 24.04.2013 року на суму 3032 грн. 30 коп. (а.с.47), а не за три роки, про що зазначено вище.

Пунктом 29 вказаних Правил передбачено, що газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газотранспортному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу цих Правил.

У відповідності до п.3.6. Порядку обсяг газу (або його частка), визначений при нарахуванні збитків, що припадає на період календарного року, у якому зафіксоване порушення, включається до річного обсягу використаного споживачем природного газу в цьому календарному році.

Позивач правомірно включив нараховані збитки до річного обсягу використання відповідачем природного газу за 2013 рік і таким чином обсяг споживання газу за вказаний період становив 6391 куб.м. Зважаючи на визначений при такому розрахунку об'єм газу, було проведено нарахування відповідачу за споживання газу у звітному періоді відповідно до третьої цінової категорії споживачів.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року за № 1697, на території держави почали діяти роздрібні диференційовані ціни на природний газ для населення, затверджені Постановою НКРЕ від 19.12.2006 року за № 1672 "Про роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення".

При цьому виділено 4 категорії ціни: І категорія - для абонентів, споживання природного газу якими не перевищує 2500 куб.м. на рік; II категорія - для абонентів, річне споживання яких не перевищує 6000 куб.м. газу; III категорія - для абонентів, споживання газу якими не перевищує 12000 куб.м на рік; IV категорія - для абонентів, річне споживання яких перевищує 12000 куб.м. газу.

Судом також встановлено, що на 2014 рік з 01 січня по 01 липня відповідачу визначена III цінова категорія (до 12000 куб.м на рік) з ціною 3,65 грн. за 1 куб.м. (з ПДВ).

В той же час, відповідач проводила оплату за газопостачання, виходячи із ціни для споживачів 2 категорії (до якої вона була віднесена в 2013році), внаслідок чого і виникла заборгованість, яка складає 2365 грн. 34 коп., що підтверджується витягом з особового рахунку № 26458 (а.с.5).

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини судом встановлено правильно і суд дійшов вірного висновку, що збитки відповідачу було нараховано з дотриманням вимог Порядку та Правил і що заборгованість в сумі 2365 грн. 34 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, утворилась в результаті зміни цінової категорії споживання з другої на третю.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для стягнення вказаного боргу, виходячи з наступного.

На відносини, що склались між сторонами поширюються норми Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон).

Так, відповідно до ч.1. ст.4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

З даної норми випливає, що споживачі (в тому числі споживачі природного газу) мають необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, в даному випадку - природний газ, і ця інформація включає в себе ціну на природний газ.

Відповідно до п.4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

У підпункті 1 пункту 31 договору, укладеного між сторонами по справі, зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за несвоєчасне та/або не в повному розмірі внесення плати за надані послуги з газопостачання.

Пунктом 17 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

У п.16 договору зазначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 19 Правил визначено, що якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10-ти днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання.

Отже, як слідує із наведених норм законодавства, газопостачальне підприємство, в даному випадку позивач, у разі неоплати (чи сплати не в повному розмірі, за що згідно підпункту 1 пункту 31 Договору споживач також несе відповідальність згідно із законодавством) наданих послуг зобов'язано надіслати споживачеві письмове попередження про припинення газопостачання.

Виходячи із вищенаведеного, позивач повинен був ще у лютому місяці 2014 року письмово повідомити відповідача про те, що в останнього є заборгованість з оплати послуг за газопостачання. Проте цього позивачем не було зроблено.

Як вбачається із матеріалів справи, перше письмове попередження було надіслане відповідачу тільки 13.08.2014 року. У цьому попередженні було зазначено, що за ОСОБА_4 рахується заборгованість за використаний газ в сумі 2365,34 грн., запропоновано їй погасити борг або з'явитись для проведення звірки розрахунків за спожитий природний газ і попереджено, що у випадку непогашення заборгованості відповідачу буде припинено газопостачання у встановленому законодавством порядку (а.с.8).

Після одержання даного попередження ОСОБА_4 звернулась до Долинського УЕГГ із запитом про надання інформації та проведення звірки розрахунків за спожитий газ, у якому зазначала про те, що не розуміє яким чином утворився такий борг, адже вона своєчасно в повному обсязі, згідно встановлених тарифів, сплачує за послуги з газопостачання, що підтверджується квитанціями про оплату (а.с.37-38).

На запит відповідача позивачем було надано відповідь, у якій, зокрема, зазначено, що заборгованість виникла в результаті зміни цінової категорії споживання природного газу з другої на третю в результаті включення до річного обсягу газу суми збитків, нарахованих в результаті порушення відповідачем Правил. В липні 2014 року споживача переведено знову в другу цінову категорію споживання природного газу, станом на 01.08.2014 року залишається борг в сумі 2365,34 грн. (а.с.49).

Отже перше письмове попередження адресоване відповідачу 13.08.2014 року, хоча відповідно до п.19 Правил таке попередження повинно було бути надіслане позивачем одразу після першої несплати відповідачем в повному обсязі послуг з газопостачання ще за січень 2014 року. Проте позивач тільки через півроку повідомив відповідача про наявність боргу, що суперечить п.19 Правил.

Судом встановлено, що на 2014 рік з 01 січня по 01 липня відповідачу визначена III цінова категорія (до 12000 куб.м на рік) з ціною 3,65 грн за 1 куб.м. (з ПДВ).

Однак матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_4 було відомо про переведення її з другої категорії споживачів у третю. Будь-які докази про те, що така інформація була надана споживачу позивачем суду не представлено. Тому вона продовжувала сплачувати за газ за попередніми цінами як споживач 2-ої цінової категорії.

Так, відповідно до п.28 Правил споживач, зокрема, має право на отримання інформації щодо тарифів на постачання і транспортування газу, ціни газу, порядку плати за спожитий газ. Аналогічне положення закріплено в пп.2 п.27 Договору.

Даному праву споживачу кореспондує обов'язок газопостачального підприємства надати вказану вище інформацію, що закріплено у абз.8 п.33 Правил та пп.3 п.30 Договору.

У п.12 Договору зазначено, що роздрібна ціна на природний газ і ціна на скраплений газ зазначаються виконавцем у розрахунковій книжці/платіжному документі споживача з посиланням на нормативно-правові акти, якими такі ціни затверджено (встановлено). У разі зміни цін на газ у розрахунковій книжці/платіжному документі зазначаються нові ціни.

Із наданих копій розрахункової книжки відповідача видно, що ОСОБА_4 сплачувала за ціною, встановленою для споживачів другої цінової категорії. При цьому у розрахунковій книжці відсутні відомості про переведення її до третьої категорії споживачів та збільшення для неї ціни на газ.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, прийняла постанову №709 від 20.06.2013 року "Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу", пунктом 1.1 якої зобов'язано гарантованим постачальникам природного газу забезпечити розміщення на своєму веб-сайті інформації щодо прав побутових споживачів природного газу (фізичних осіб) та установлених роздрібних цін на природний газ для таких споживачів, а також щорічно до 01 березня кожного року доведення до відома цих споживачів шляхом друкування в платіжних документах, призначених для здійснення розрахунків за надані споживачеві послуги з газопостачання, відповідної інформації за формою, наведеною у додатку 1 до цієї постанови.

Всупереч вищенаведеним нормам законодавства та договору, інформація щодо переведення з другої в третю категорію споживачів, а відповідно збільшення ціни за 1 куб.м. газу, відповідачу у встановленому порядку надана не була. Як видно із матеріалів справи така інформація не була зазначена і у платіжному документі - абонентській книжці (а.с.29-36).

Таким чином, невиконання саме позивачем своїх обов'язків, передбачених законодавством, стало причиною виникнення заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що борг в розмірі 2364,34 грн. утворився в результаті зміни цінової категорії споживачів, однак про переведення з другої у третю категорію відповідача позивачем всупереч укладеного між сторонами договору та встановленого законодавством порядку повідомлено не було, чим порушено права відповідача як споживача природного газу щодо надання інформації про ціну газу та переведення із другої категорії в третю, про що, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 не знала та не могла знати. Тому позивачем неправомірно нараховано заборгованість за період з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року. Вказана заборгованість виникла не з вини відповідача, а з вини позивача, який не дотримався передбачених законодавством вимог щодо порядку надання споживачу відповідної інформації. Не знаючи про зміну ціни на газ, ОСОБА_4 продовжувала сплачувати за використаний природний газ у передбачені договором строки та в повній мірі за ціною, визначеною для споживачів другої категорії, тому будь-яких порушень Договору чи Правил в таких діях відповідача не має. Враховуючи це, нарахована позивачем заборгованість не підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що відповідач в повному обсязі сплатила збитки, нараховані на підставі акту від 23.04.2013 року, що підтверджується квитанціями (а.с.30- 32) та визнано позивачем.

З огляду на це, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На вищезазначені положення Закону "Про захист прав споживачів", Правил та умов договору суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості.

Враховуючи, що судом порушено норми матеріального права, рішення суду не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Болехівського міського суду від 05 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Долинського управління по експлуатації газового господарства, яке діє від імені Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськгаз», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з газопостачання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.В. Пнівчук

О.Ю. Беркій