Справа №173/1229/14-ц
Провадження №2/173/182/2015
У Х В А Л А

іменем України

16 березня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю. ,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Пушкарівської сільської ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що останні роки життя його батько, ОСОБА_3, страждав психічними розладами, втратою памяті, зору, сердцево-судинними захворюваннями, алкоголізмом. З 2009 року батько потребував сторонньої допомоги і не міг проживати один. Останній рік життя психічний стан батька значно погіршився, він марив, йому бачились люди, яких фактично не було поруч, ловив неіснуючих комах на стіні, не спав ночами, зловживав алкоголем, неодноразово погрожував покінчити життя самогубством, неодноразово відкривав газові конфорки з метою підірвати квартиру, був агресивним до своєї дружини, яка доглядала за ним. Батько відмовлявся від необхідного йому лікування, йому здавалося, що його переслідують, хочуть обікрасти та вбити. Позивач впевнений, що на момент складання заповіту, 28 серпня 2013 року, ОСОБА_3 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що на його думку є підставою для визнання заповіту, складеного його батьком недійсним. 4 жовтня 2013 року ОСОБА_3 помер.

В судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснюючи це тим, що ОСОБА_3 був адекватною людиною, не зловживав спиртними напоями і складання заповіту на її імя відповідало його волі, оскільки вона за ним доглядала тривалий час.

Секретар виконавчого комітету Пушкарівської сільської ради ОСОБА_4 суду пояснила, що на момент посвідчення нею заповіту в неї не було сумнівів в адекватності ОСОБА_3 Він сам розказав на кого бажає скласти заповіт, ніхто на нього не тиснув. Раніше ОСОБА_3 неодноразово складав заповіти на різних осіб, в тому числі на ОСОБА_2 та сина. Така поведінка є характерною для осіб похилого віку.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що була дружиною ОСОБА_3 з 2008 року стали жити разом. В кінці 2012 року ОСОБА_3 став себе погано почувати, скаржився на головний біль. В нього тряслися руки, став погано ходити. Проводили обстеження головного мозку. Невропатолог призначив стаціонарне лікування, проте він відмовився. Вдома він також відмовлявся пити ліки. В січні 2013 року почав скаржитись, що погано бачить. Почалася агресивна поведінка, кидався душити. У звязку з чим зверталася до сімейного лікаря. Їзди робити томографію, проте він втік з лікарні. Потім він перестав спати вночі, всього боявся. Було страшно залишатися з ним в квартирі. Тому вирішила поїхати від нього та зателефонувала сину, який приїхав з Росії. Поїхала від нього в лютому 2013 року.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що є дружиною позивача. Вони з чоловіком та дітьми переїхали до його батька, щоб за ним доглядати. ОСОБА_7 всі разом. ОСОБА_3 був неадекватним, відмовлявся від їжі, думав, що його хочуть отруїти, не орієнтувався в квартирі, всього боявся. Траплялися випадки, що він не впізнавав знайомих йому людей. Прожили разом 6 місяців, а потім через поведінку ОСОБА_3 в серпні 2013 року вирішили переїхати.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що жила на одній площадці з ОСОБА_3 Останнім часовм він поводив себе неадекватно, казав щось, що не можливо було розібрати. ОСОБА_9 скаржилась, що їй з ним важко і тому викликала сина. Були випадки погроз з його боку, а також він відкривав газові конфорки. Він думав, що його хочуть отруїти. Чоловік повіз його на томографію, але ОСОБА_3 звідти втік, казав, що його хочуть вбити. Також він скаржився, що в нього болить голова і він не спить по ночах.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що на початку 2013 року ОСОБА_9 скаржилася, що ОСОБА_3 захворів. Сам ОСОБА_3 казав, що його хочуть отруїти, тому нічого не їв. Казав, що когось бачить, хоча поруч нікого не було. Нормальна людина такого не може говорити.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що за проханням ОСОБА_9 він відвозив ОСОБА_3 на обстеження. Коли прийшли до лікаря, ОСОБА_3 вибіг та сказав, що лікар хотів його зарізати. Був неадекватним.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що жила в одному дворі з ОСОБА_3 В нього погіршились відносини з дружиною, він став до неї агресивно ставитись, бувало, що він її бив. ОСОБА_9 казала, що боїться з ним лишатися. Він її закривав в квартирі і вона не могла звідти вийти. В нього були провали в памяті, проте він не хотів лікуватися. Траплялося, що він уходив з дому та його шукали.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що працює сімейним лікарем в амбулаторії. Його викликали родичі ОСОБА_3 з їх слів він був агресивним, проте під час його візитів, ОСОБА_3 будь-якої агресії не виявляв, поводив себе нормально, погоджувався на лікування та огляд. Не помічав у нього галюцинацій. Хворий мав заторможені реакції, на питання відповідав не завжди по суті, погано орієнтувався у просторі, міг його не впізнати як лікаря. Проте, можливо, така поведінка була повязана з віком хворого.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_3 був адекватним. Казав, що його хочуть отруїти, дружина підсипала у їжу отруту. Через це і розійшовся з ОСОБА_9. Казав, що хоче лишити квартиру ОСОБА_2, яка за ним доглядала.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що ОСОБА_3 скаржився на сина, він звик до покою, а тут приїхав син з дружиною та дітьми. В лікарню відвозила його ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що ОСОБА_3 був адекватним та нормальним. Він з дружиною його підтримували і він казав, що хоче лишити квартиру ОСОБА_15. До серпня 2013 року ОСОБА_3 жив з сином та його сімєю. В лікарню одвозили його самі.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що ОСОБА_3М скаржився на ОСОБА_9. Казав, що боїться сина, оскільки він хоче його отруїти або збити його машиною. Він не зловживав спиртними напоями, оскільки їздив на скутері. Він був адекватним.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що працює лікарем-неврологом у Верхньодніпровській лікарні. До неї на консультацію звертався ОСОБА_3 за направленням сімейного лікаря Пушкарівської амбулаторії. Хворобу було надано рекомендації, призначене лікування та рекомендоване обстеження. Було видано направлення на обстеження головного мозку. Хворий скаржився на запаморочення, головний біль. Надав пояснення самостійно, підстав для направлення на консультацію до лікаря-психіатра не було.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що працює лікарем-психіатром у Верхньодніпровській лікарні. Він не памятає, щоб до нього звертався ОСОБА_3, за даним лікарні дана особа на обліку у лікаря психіатра не перебувала, картка хворого не заводилась, відомості, зазначені у виписці з амбулаторної картки хворого він не міг зазначати. Якщо б у хворого були такі скарги, як зазначено у виписці, він би призначив лікування та про це було обовязково відображено в картці хворого. Проте в журналі обліку хворих такої особи не зазначено, жодних відомостей про те, що така особа зверталася до лікаря-психіатра Верхньодніпровської лікарні не має.

Згідно з амбулаторною карткою ОСОБА_3 в січні лютому 2013 року він звертався за консультацією до невролога зі скаргами на головний біль, загальну слабкість, втому. Також звертався до сімейного лікаря в вересні 2013 року. Зі слів сина у хворого періодично прояви агресії та неадекватна поведінка у вигляді галюцинацій.

Також позивачем надано медичні документи про психічне захворювання його старшого сина ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме про наявність у нього шизотипового розладу.

На підставі ухвали суду від 15 жовтня 2014 року у справі вже призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза, проте згідно з актом судово-психіатричного експерта № 40 від 13 листопада 2014 року було надано висновок про неможливість визначення психічного стану ОСОБА_3 у звязку з суперечливим показами медичних працівників та медичної документації.

Враховуючи показання свідків та матеріали справи, а також, що для вирішення зазначеного питання необхідно зясувати обставини, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі психіатрії, суд вважає необхідним повторно призначити по справі експертизу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 145, п.5 ч.1 ст.202, 239 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи - задовольнити.

Для визначення на момент складання заповіту, 28 серпня 2013 року, психічного стану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

1. Чи був у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, психічний розлад здоровя (психічне захворювання) на час складання заповіту, 28 серпня 2013 року?

3. Чи впливали захворювання, які мав ОСОБА_3 на час складання заповіту на його здатність сприймати та усвідомлювати інформацію?

3. Чи розумів ОСОБА_3 значення своїх дій та чи міг керувати ними під час складання заповіту 28 серпня 2013 року?

4. Чи міг ОСОБА_3 28 серпня 2013 року самостійно прочитати заповіт вголос, як зазначено в заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Пушкарівської селищної ради?

Проведення експертизи доручити експертам комунального закладу Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

На час проведення експертизи надати експертам матеріали цивільної справи № 173/1229/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, оригінали медичних карток ОСОБА_3, диск звукозапису судового засідання.

Зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

Обовязок по оплаті вартості експертизи покласти на позивача.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області в частині зупинення провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, проте були відсутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, мають право оскаржити її протягом пяти днів з дня отримання ї копії.

Суддя О.Ю.Шевченко