РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13598/14-ц

пр. № 2/759/384/15

29 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1; третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1; третя особа: ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві про визнання батьківства.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що з 2007 року він, громадянин Туреччини, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

В січні 2009 року відповідачка завагітніла.

Однак, в подальшому склалась така ситуація, у зв'язку з якою відносини з відповідачкою припинились. Спільне життя з останньою не склалось через несхожість характерів і поглядів, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки.

Після їх спільного проживання, народилась дитина - ОСОБА_4.

Про дані обставини було відомо матері відповідачки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживала в АДРЕСА_2, разом з донькою та онуком.

Тобто, він дізнався про народження сина від ОСОБА_5 в жовтні 2013 року.

Не зважаючи на категоричні відмови відповідачки на його прохання провідати сина, матір останньої дозволяла таємно зустрічатись з дитиною.

Він постійно зустрічався з ОСОБА_5 та сином, ходили один до одного в гості та взагалі мали дуже теплі, родинні відносини.

Однак, в березні 2014 року ОСОБА_5 померла і цього часу він позбавлений можливості зустрічатись з сином.

Відповідачка навмисно не вказала його прізвище, ім'я та по-батькові в актовому записі про народження дитини, з своїх власних переконань.

На підставі наведеного, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати його батьком ОСОБА_4, 2009 року народження.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачка підтвердила обставини, викладені позивачем в позовній заяві та визнала, що позивач є біологічним батьком дитини.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

В ході судового розгляду встановлено, що дійсно з 2007 року позивач, громадянин Туреччини, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

В січні 2009 року відповідачка завагітніла.

Однак, як пояснили позивач та його представник в судовому засіданні, спільне життя з відповідачкою не склалось через несхожість характерів і поглядів, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки і як наслідок - відносини між сторонами припинились.

Як вбачається з Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1, виданого ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві 30 грудня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації народжень 30 грудня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №4046. Матір'ю вказана ОСОБА_1, а батьком - ОСОБА_7.

Як встановлено в ході розгляду справи, з пояснень сторін, відповідачка навмисно не вказала прізвище та ім'я позивача в актовому записі про народження дитини, з своїх власних переконань.

Крім того, позивач та його представник пояснили, що останній бажає бачитись з сином та бути його батьком.

Отже, виходячи зі змісту ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

За змістом ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина.

В судовому засіданні, відповідачка визнала, що позивач є біологічним батьком дитини.

Таким чином, в ході судового розгляду, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з визнанням відповідачкою позову та його обгрунтованістю і доведеністю обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 121, 125, 126, 128, 135 СК України, ст.ст. 57-60, 174 ч.4, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_1; третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина Туреччини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.