РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1829/14-ц

провадження 2/0285/204/15

27.01.2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої - судді Заполовської Т.Г.

за секретаря Сарган О.А.,

сторони по справі: за первісним позовом позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_4, її представник ОСОБА_5, представник органу опіки та піклування Правило В.В., третя особа ОСОБА_7;

за зустрічним позовом: позивач ОСОБА_3, її представник ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_8, його представник ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи орган опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_1 про визнання нечинним договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди у користуванні належним їй майном та виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_3 знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 65/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 26.03.2014 року. Однак колишня дружина продавця разом з сином проживають у вказаному будинку і ОСОБА_3 не збирається зніматися з реєстрації за вказаною адресою. Проживання та реєстрація в її помешканні сторонніх осіб позбавляє її права вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. В добровільному порядку спір вирішити неможливо, тому змушена звернутись до суду.

ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві до ОСОБА_1 та ОСОБА_8 просить визнати нечинним договір купівлі-продажу 65/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 та перевести на неї права та обов'язки покупця по цьому договору.

Зустрічні вимоги мотивує тим, що вона з 1990 року по 2008 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 У шлюбі сторони мають недієздатного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном якого вона є. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 неодноразово намагався виселити її та недієздатного сина з будинку і тепер в суді розглядаються вимоги про стягнення з нього на її користь вартості будівельних матеріалів, які були вкладені у ремонт вказаного будинку. Оскільки ОСОБА_3 має майнові права на вказаний будинок та її син - інвалід дитинства має право проживати у вказаному будинку, тому це є підставою для визнання правочину недійсним. Крім того, вартість частини будинку в оспорюваному договорі визначена 45760 грн., тому вона вважає за необхідне перевести не неї права покупця по спірному договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечує за безпідставністю.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах недієздатного сина ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. На задоволенні зустрічного позову наполягає.

Представник органу опіки та піклування заперечує проти задоволення зустрічного позову, оскільки порушуються права недієздатного ОСОБА_4 на житло.

ОСОБА_7 в судове засідання не прибув. В заяві просить справу розглядати без його присутності. Як співвласник спірного житлового будинку, просить позов ОСОБА_1 про виселення відповідачів за первісним позовом та зняття з реєстрації ОСОБА_3 задовольнити.

Представник відповідача по зустрічному позову ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти задоволення зустрічного позову, у зв'язку з його безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.03.2014 року 65/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_1 купила зазначене нерухоме майно (а.с. 13-16).

Стаття 215 ЦК України визначає конкретні підстави для визнання правочину недійсним (нечинним), а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановлено, що при продажі спірної частини будинку ОСОБА_8 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі; договір купівлі-продажу вчинений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та реально спрямований на настання правових наслідків.

Також позивачем за зустрічним позовом не доведено, що вказаним договором батько ОСОБА_8 порушував права свого недієздатного сина ОСОБА_4, оскільки на момент вчинення договору син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно повідомлення Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області, з 19.07.2011 року був зареєстрований по АДРЕСА_2.

Тому для вчинення правочину не потрібна була згода органу опіки і піклування, оскільки недієздатний ОСОБА_8 не мав на праві власності вказаний будинок та не мав права на проживання в ньому, оскільки був зареєстрований у іншому місці.

Тобто, судом не встановлено, що зміст оспорюваного правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відтак, судом не встановлено підстав, які б потягли недійсність правочину.

Вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на будівельні матеріали, використані при ремонті спірного будинку пред'явлені до ОСОБА_4 і не можуть тягти за собою позбавлення його права власності на майно.

До вказаної ситуації не підлягають застосуванню положення ст. 659 ЦК України, оскільки продавець ОСОБА_8 попередив покупця ОСОБА_1 про реєстрацію у вказаній частині будинку ОСОБА_3 (вказане підтвердив представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні) і ОСОБА_1 як покупець не виявила бажання розірвати договір чи вимагати зниження ціни.

Також не можуть бути застосовані і положення ст. 660 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 не зверталась до суду з позовом про витребування майна у ОСОБА_1

Вимоги ОСОБА_3 у зустрічній позовній заяві про переведення на неї прав та обов'язків покупця по договору купівлі-продажу 65/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до положень ч.4 ст.362 ЦК України позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця може пред'явити до суду лише співвласник у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі.

Відтак, судом не встановлено підстав для задоволення зустрічного позову.

По первісному позову суд звертає увагу, що співвласником інших 35/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 і вказані ідеальні частки виділені в натурі нотаріально посвідченим договором конкретного користування.

Згідно повідомлення Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 з 26.03.2014 року.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вони з сином проживають у АДРЕСА_1, там знаходяться її речі і вони відмовляються в добровільному порядку виселитися, а вона знятися з реєстрації, оскільки має свої інтереси щодо цієї квартири.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та згідно положень ст. 315 ЦК України особа здійснює право власності відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 383 ЦК України декларує право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та названі правові норми суд вважає правомірними вимоги позивача про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своєю власністю.

Твердження відповідача, що спірна квартира придбана позивачем в порушення вимог закону, всупереч положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не були доведені ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновків, що позовні вимоги про виселення відповідачів по первісному позові підлягають задоволенню.

Однак позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_3 знятися з реєстраційного обліку по АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про, зокрема, виселення особи.

Тобто, вказані вимоги виставлені передчасно, не підлягають судовому розгляду, і первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-216, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 315, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_1 майном виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, з житлового будинку АДРЕСА_1.

В решті вимог - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_1 про визнання нечинним договору купівлі-продажу 65/100 частин будинку по АДРЕСА_1 від 26.03.2014 року та переведення на ОСОБА_3 прав та обов'язків покупця по вказаному договору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. в дольовому порядку, тобто по 121,80 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.Г. Заполовська