АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/4205/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Оніщука М.І.,

при секретарі - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Свої вимоги мотивував тим, що 07 лютого 2013 року о 13 год. 50 хв. на вул. Сумська в місті Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем ЗАЗ TF696, реєстраційний номер НОМЕР_1 не дотримав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, внаслідок чого сталося зіткнення з застрахованим автомобілем Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень.

На підставі умов договору та страхового акта № 39416 від 21.03.2013 року він виплатив власнику автомобіля Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до платіжного доручення № 8196 від 27 березня 2013 року страхове відшкодування у розмірі 15485 гривні 34 копійки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СК «Україна», відповідно до полісу № АВ/9819877 із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого 50000 гривень, й франшизою 500 гривень.

Враховуючи наведене та з усіма уточненнями просив суд стягнути з ПрАТ «СК«Україна» 14985 гривень 34 копійки, а з ОСОБА_2 500 гривень франшизи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року в задоволенні позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відмовлено.

Не погоджуючись рішенням, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що фактичні витрати, пов'язані з цим страховим випадком складають 15 485,34 грн. й на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993,1187,1191 ЦК України, він звернувся з даним позовом, й до позовної заяви додав всі необхідні і достатні документи, що встановлюють факт дорожньо-транспортної пригоди, винність відповідача, розмір збитку, перехід права вимоги до нього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 лютого 2013 року о 13 год. 50 хв. на вул. Сумська в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ TF696, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Acura MDX, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень (а.с.10-11).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 України із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.12).

Транспортний засіб «Акура», реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до договору № 2104673 добровільного страхування транспортних засобів, серії АТКД від 29 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «ПРОСТО-страхування», застраховано у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.4).

Згідно Звіту №7010/39416 з оцінки транспортного засобу від 25.02.2013 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, який діяв на підставі сертифіката №12476/11, виданого Фондом державного майна України 20 вересня 2011 року вартість відновлювального ремонту складає 16846,97 грн. (а.с.13-17).

21.03.2013 року позивачем, з урахуванням Звіту №7010/39416 від 25.02.2013 року, складено розрахунок страхового відшкодування №39416 на суму 15485,32 грн. та страховий акт №39416 (а.с.29,30).

На підставі заяви страхувальника та вигодонабувача, 22 березня 2013 року видано розпорядження до страхового акта №39416 про виплату страхового відшкодування в розмірі 15485,34 грн. (а.с.31).

Згідно платіжного доручення № 8196 від 27 березня 2013 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило власнику транспортного засобу «Акура», реєстраційний номер НОМЕР_2 страхове відшкодування у розмірі 15485 гривень 34 копійки на рахунок ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» за ремонт автомобіля (а.с.32).

Звертаючись в суд з даним позовом ПрАТ «ПРОСТО-страхування» посилалося на те, що відповідачі зобов'язані відшкодувати йому фактичні витрати, пов'язані з цим страховим випадком на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993,1187,1191 ЦК України.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, зокрема не надано повного тексту договору добровільного страхування транспортного засобу, доказів наявності права у ФОП «ОСОБА_4.» здійснювати діяльність пов'язану з оцінкою шкоди та доказів наявності згоди на здійснення виплати страхового відшкодування вигодонабувача - АТ «Райфайзен Банк Аваль» на рахунок ПАТ «Дніпро Мотор Інвест».

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на таке.

З наданого суду полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/9819877 від 05.10.2012 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ СК «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого у розмірі 50000 гривень. Франшиза становить 500 гривень (а.с.60).

У силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 зазначено, що за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ СК «Україна», з нього підлягає стягненню фактичні витрати позивача за мінусом франшизи, а саме 14 985,34 грн.

Також згідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 1 ст. 12 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати франшизу в розмірі 500 грн., проти чого ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заперечував.

Не можливо погодитися з висновком суду, що відсутність доказів наявності у ФОП ОСОБА_4, який зробив висновок експертного автотоварознавчого дослідження 25.02.2013 року, відповідного свідоцтва про право зайняття діяльністю, пов'язаною з проведенням експертної оцінки спричиненої шкоди, є підставою для відмови в позові.

З наданої копії звіту вбачається, що ФОП ОСОБА_4 діє на підставі сертифіката суб»єкта оціночної діяльності №124761/11, виданого Фондом державного майна України 20 вересня 2011 року (а.с12)..

На спростування цього відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив, що дослідження проведено особою, що немає відповідного сертифікату.

Не надав відповідач і доказів того, що вигодонабувач заперечував проти виплати страхового відшкодування.

На підтвердження своїх доводів позивач надав Поліс добровільного страхування транспортних засобів з якого можливо встановити всі необхідні дані для вирішення спору по суті (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і на підставу заперечень.

Заперечуючи проти позову Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» не спростовувала факт виплати Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» страхових сум та свого обов'язку в силу закону в порядку регресу повернути сплачену страхову суму і не спростовувало її розмір, як те передбачено ст. 60 ЦПК України. Виплата страхового відшкодування підтверджена позивачем платіжними документами.

Отже, судом першої інстанції було встановлено право позивача на отримання страхового відшкодування в порядку регресу.

Разом з тим, встановивши право вимоги позивача до відповідачів в межах фактичних затрат, а саме до ПрАТ СК «Україна» щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат ПрАТ «ПРОСТО - страхування», що складає 14 985,34 грн. та до ОСОБА_2 в межах фактичних затрат ПрАТ «ПРОСТО - страхування», що складає 500 грн., суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позову.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України, суд зобов'язаний змінити розподіл судових витрат, тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 7,87 грн. та з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» - 235,73 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.993,1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.12 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, ст.ст.88,303, 304,307,309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 500,00 гривень та суму судового збору в розмірі 7,87 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14 985,34 гривень та 235,73 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: