Справа № 486/1835/14-ц
Провадження № 2/486/51/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.,

при секретарі - Архіповій К.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Ляшок Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Южноукраїнську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Мотивацією позову є те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 30 серпня 2006 року. На підставі розпорядження органу приватизації житла Южноукраїнської міського виконавчого комітету за №12067 11 червня 2007 року за згодою позивача відповідач та її малолітня ОСОБА_5, 2000 року народження, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, тобто в квартирі, яка належить особисто останньому на праві приватної власності. Як вказав позивач, відповідач та її малолітня донька ОСОБА_5 за місцем реєстрації на момент розгляду справи по суті не проживала. Як аналізує в судовому засіданні позивач відповідач та її неповнолітня донька постійно проживають в АДРЕСА_4, який належить на праві власності чоловіку, з яким відповідач проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу і веде спільне господарство, неповнолітня донька проживає разом з нею, навчається в школі с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області

Оскільки відповідач та її неповнолітня донька за місцем реєстрації не проживають більш ніж один рік без поважних причин, позивач вважає, що останні повинні бути визнані судом такими, що втратили право користування житлом.

Визнання відповідача та її неповнолітньої доньки судом такими, що втратили право користування житлом позивачу потрібно для того, щоб не оплачувати за них комунальні послуги, так як він є інвалідом другої групи та з урахуванням малої пенсії несе не виправдані фінансові витрати.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, але звернулася до суду з письмовою заявою про те, що позов не визнає повністю та просить суд розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що відповідач може бути за рішенням суду визнаний таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. Але разом з тим, доповнила, що не погоджується з вимогою позивача про визнання такою, що втратила право користування неповнолітню дитину, оскільки на думку представника третьої особи в такому випадку буде порушено право дитини мати місце реєстрації та право на житло.

Вислухавши позивача з приводу обставин позову, а також представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, приймаючи правову позицію відповідача, оцінивши докази, що надали сторони у справі, які підтверджують та спростовуют позовні вимоги, суд вважає за можливе задовольнити їх виходячи з наступного.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 30 серпня 2006 року на підставі розпорядження органу приватизації житла виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за № 12067 від 30.08.2006 р.. В цій квартирі, яка належить на праві власності позивачу, з 11.06.2007 року за його згодою були зареєстровані відповідач та її неповнолітня донька.

Як встановлено в судовому засіданні, з моменту реєстрації та на момент розгляду справи по суті відповідач та її неповнолітня донька за місцем реєстрації жодного дня не проживали, а проживають в АДРЕСА_4, який належить на праві власності чоловіку, з яким ОСОБА_4 проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу і веде спільне господарство.

Неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом з відповідачем та є ученицею Богданівської середньої школи Доманівського району Миколаївської області.

Оскільки ОСОБА_4 та її неповнолітня донька ОСОБА_5 з червня 2007 року в квартирі АДРЕСА_1, яка є приватною власністю позивача, не проживають, але залишаються зареєстрованими позивач, сплачує за них квартирну плату та комунальні послуги, тому для зменшення розміру цих платежів він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Факт непроживання останніх в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актами: № 43 від 31.10.2011р., № 018-514 від 15.10.2012р., № 018-504 від 17.06.2014р., № 018-504 від 24.09.2014 р., складеними комісією ЖЕД № 4 м. Южноукраїнськ (а.с. № 7-10).

У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено у судовому засіданні відповідач та її неповнолітня донька з червня 2007 року не проживають у вищезазначеному житловому приміщенні у зв'язку з постійним проживанням в іншому населеному пункті, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Тому, керуючись ст. 16, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 179, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, 1982 року народження та ОСОБА_5, 2000 року народження, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін