У х в а л а

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О.. Черненко В.А.,

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Макарівське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування землі,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Макарівське лісове господарство» звернувся до суду з указаним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати незаконними і скасувати розпорядження Київської обласної державної адміністрації про вилучення земельних ділянок із користування державного підприємства «Макарівське лісове господарство» та їх передачу у власність відповідачам, визнати недійсними державні акти на право власності на землю, видані відповідачам на підставі вказаних розпоряджень, та витребувати на користь держави спірні земельні ділянки з незаконного володіння ОСОБА_14

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні земельні ділянки розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації було передано у власність відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 поза межами її повноважень, оскільки передача вказаних земельних ділянок лісового фонду, які було вилучено у державного підприємства «Макарівське лісове господарство», мала здійснюватися Кабінетом Міністрів України, так як належить до його повноважень. Крім того, позивач зазначив, що відповідачами не було сплачено втрати лісогосподарського виробництва у зв'язку із вилученням спірних земельних ділянок для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 1 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року залишено без змін.

У поданій заяві заступник Генерального прокурора України просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону, що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах. Так, заявник зазначає, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовані норми ст. ст. 20, 22, 57, 116, 118, 122, п. 9 ст. 149 ЗК України, ст. ст. 27, 31, 57 ЛК України, ст. ст. З, 21, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Згідно із ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

На підтвердження своїх доводів заявник долучив до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року, від 18 липня 2013 року, від 3 березня 2014 року, від 13 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доданих до заяви копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року, від 18 липня 2013 року, від 3 березня 2014 року, від 13 листопада 2014 року, на які заявник посилається як на підставу перегляду судового рішення, вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року міститься висновок, що вилучення з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» земельних ділянок лісогосподарського призначення площею по 0,99 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, зміна їх цільового призначення та передача у власність здійснені Київською обласною державною адміністрацією з перевищенням наданих їй повноважень, з порушенням вимог ч. 7 ст. 122 та ч. 9 ст. 149 ЗК України.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року міститься висновок, що відповідно до ч. 7 ст. 122, ст. ст. 149, 150 ЗК України правом розпорядження землями лісогосподарського призначення понад 1 га наділений виключно Кабінет Міністрів України, а тому Обухівська районна державна адміністрація, приймаючи спірні розпорядження про передачу у власність земель такої категорії, перевищила надані їй законодавством повноваження.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 березня 2014 року міститься висновок, що спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення, що знаходилась в користуванні ДЛГО «Львівліс», у порушення вимог ч. 9 ст. 149 ЗК України вибула поза волею Кабінету Міністрів України на підставі рішення Брюховицької селищної ради, яка не уповноважена розпоряджатися земельними ділянками цієї категорії.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року міститься висновок, що спірна земельна ділянка, що знаходиться у користуванні ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», вибула поза волею власника, а тому є підстави для витребування з огляду на положення ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Разом з тим в ухвалі суду, про перегляд якої просить заявник, суд касаційної інстанції зазначив, що, застосувавши положення ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та п. 5 ч. 1 ст. 37 ЛК України, суди дійшли правильного висновку про те, що припинення права постійного користування спірними земельними ділянками і передача їх у власність відповідачам віднесено до повноважень Київської обласної державної адміністрації, а не Кабінету Міністрів України як, оскільки жодна зі спірних земельних ділянок відповідачів не має площі 1 га і більше. Крім того, позивачем не доведено, що зазначені розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації спрямовані на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, які значно перевищують 1 га, та могли б свідчити про перевищення ним повноважень, передбачених законом, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання недійсними оспорюваних розпоряджень та державних актів на право власності на ці земельні ділянки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, що згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вказана справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Макарівське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування землі.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копіями заяв - особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

В.А. Черненко