Справа №521/777/15-ц
Провадження № 2/521/2024/15

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху.
23 січня 2015 року місто Одеса
Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., перевіривши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні майном та скасування арештів,-
До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні майном та скасування арештів.
Відповідно до ч.1 статті 121 ЦПК України, суддя, після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 119 цього Кодексу.
Статтею 119 ЦПК України передбачено форму і зміст позовної заяви.
Так, згідно ст.119 ЦПК України, у позовній заяві позивачем повинно бути, зокрема, зазначено номери засобів зв'язку сторін, якщо такі відомі.
Отже, законодавець поклав обовязок зазначення в позові номерів засобів зв'язку сторін, якщо такі відомі, саме на позивача.
Проте, позивачем всупереч зазначеному ст.119 ЦПК України, в позові не тільки не вказано номерів засобів зв'язку сторін та не зазначено чи відомі вони позивачу, але позивач не вказав і свої номери засобів зв'язку.
Крім того, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Проте, позивачем не додано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Так, позивач у позові посилається на те, що ним на електронних торгах було придбано арештоване майно, яке було передано на реалізацію, згідно заявки, а саме: колісний транспортний засіб INTERNATIONAL 940, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2001 р.в., який належав боржнику ОСОБА_2.
Після звернення позивачем до реєстраційної служби ГУ УДАЇ УМВС України, йому було відмовлено державним реєстратором в державній реєстрації, а саме, взяття на облік та реєстрації на його імя вказаного транспортного засобу, оскільки на цей транспортний засіб накладено арешт ухвалами судових інстанцій (на теперішній час зняті) та постановами відділів ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.08.2011 р., 23.10.2009 р., 22.04.2010 р., 30.08.2010 р., 06.08.2012 р.
20.01.2015 року, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Проте, позивачем не зазначено та не додано доказів на підтвердження того, коли саме йому стало відомо про існування оскаржуваних постанов.
Також, позивачем до матеріалів справи долучено копії постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, але зазначені копії постанов виконані так, що на них невидно самих дат винесення зазначених постанов.
Між тим, частиною четвертою статті 82 Закону України "Про виконавче
провадження", встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Крім того, відповідно до Постанови N 3 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.
Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.
Таким чином, встановлено, що позовну заяву подано позивачем без додержання вимог ст. 119 ЦПК України.
Відповідно до ст. 121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
Суддя відкриває провадження у справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.
Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що позовну заяву подано позивачем без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 121 ЦПК України, є підстави для залишення заяви без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суддя, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні майном та скасування арештів, залишити без руху.
Позивачу протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня отримання зазначеної ухвали, необхідно усунути недоліки позовної заяви.
Вказані документи необхідно надати або надіслати до суду, супровідним листом, з посиланням на номер справи, у кількості з урахуванням відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.
У разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявникові.
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, надіслати позивачу. Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: Н.В. Мирончук