Справа № 464/8621/14 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/3602/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ СК «Країна» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування, -

встановила:

Оскарженим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 1425 (одна тисяча чотириста двадцять п'ять) гривень 91 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржено ПАТ СК «Країна».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано пп.13.1.24. п.13.1 Договору страхування, відповідно до якого страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених ст. 26 Закону України «Про страхування», а також у разі несвоєчасного повідомлення страховика, компетентні органи страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Вважає, що оскільки ні страхувальник, а ні водій страхувальника не повідомили компетентні органи про подію, що має ознаки страхової, не надали відповідних документів від компетентних органів страховику, тому у ПАТ СК «Країна» не виникло обов'язку по здійсненню страхового відшкодування позивачу. Крім того вказує, що невиконання позивачем положень договору страхування призвело до не встановлення винних осіб у заявленій події від 04.04.2014 року, що позбавляє в майбутньому права апелянта на пред'явлення регресних вимог до винної особи відповідно до чинного законодавства України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що в серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача ПАТ „Страхова компанія „Країна" про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи тим 26.04.2013 р. між ними був укладений договір добровільного страхування автомобіля „Фольксваген Поло". 04.04.2014 р. стався страховий випадок, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, про що було повідомлено відповідача, як страховика, та було виконано всі передбачені договором умови, необхідні для виплати страхового відшкодування. Звернувшись 09.07.2014 р. до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, 23.07.2015 р. отримав повідомлення про необхідність подання додаткових документів, зокрема, заяви про порядок отримання страхового відшкодування, а також повідомлення про те, що розмір страхового відшкодування у сумі 1425,91 грн. визначено на підставі калькуляції експерта, складеної за допомогою програмного продукту „Audatex". Вважав, що такий розмір страхового відшкодування не відповідає дійсному розміру, що підтверджується рахунком ТзОВ „Арія Моторс" від 07.04.2014 р. на суму 2210 грн., який також було надано відповідачу. У зв'язку з цим, просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 2210 грн.

Судом встановлено, що 26.04.2013 р. між ОСОБА_2 та ПАТ „Страхова компанія „Країна" укладено договір добровільного страхування автомобіля „Фольксваген Поло", р.н. НОМЕР_1. Договором серед іншого передбачено, що до керування транспортним засобом допускається будь-яка особа, зазначено страхові ризики, розмір страхової суми.

04 квітня 2014 року стався страховий випадок, внаслідок чого застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Тим самим числом датоване повідомлення про настання страхового випадку, прийняте працівником відповідача, яким було також здійснено огляд транспортного засобу та фотографування автомобіля. Відповідачеві страхувальником також було надано рахунок від 04.04.2014 р., складений ТзОВ „Арія Моторс", згідно з яким вартість ремонту автомобіля становить 2210 грн. При цьому, відповідачем на підставі програмного продукту „Audatex" визначено іншу вартість ремонту автомобіля позивача, що становить 1425,91 грн.

Згідно з листом ПАТ „Страхова компанія „Країна" від 23.07.2014 р., страховик розглянув звернення позивача за фактом пошкодження транспортного засобу та повідомив страхувальника ОСОБА_2 про те, що визначення розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції експерта (Audatex) на підставі п.18.10 договору страхування, а також про те, що страхувальником не було надано всіх необхідних документів та для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування запропоновано надати заяву про порядок отримання страхового відшкодування.

Враховуючи, що сторони при укладенні договору визначили, що встановлення розміру страхового відшкодування здійснюється страховиком за допомогою програмного продукту «Audatex», а не рахунків, складених СТО і рахунок ТзОВ «Арія Моторс» до таких не належить, суд прийшов до висновку, що слід стягнути страхове відшкодування у розмірі 1425,91 грн., а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як він дійшов до них з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому судова колегія прийшла до такого висновку з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України „Про страхування", за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: …

- несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Встановлено, що відповідачем не було прийнято обґрунтованого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, як того вимагає п.17.2 Договору, а натомість у листі від 23.07.2014 р. запропоновано надати додатковий документ - заяву про порядок отримання страхового відшкодування, а також на адвокатський запит повідомлено, що страхове відшкодування страховиком визначене (а.с.90).

У зв'язку з цим, доводи відповідача щодо відсутності обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування судом правильно не прийняті до уваги.

При цьому судова колегія приймає до уваги те, що суд підставно вказав, що страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

В той же час встановлено, що 04 квітня 2014 року та в послідуючому 23 липня 2014 року відповідач не мав претензій до позивача щодо створенні йому перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків по страховому випадку, а тільки відповідачем зазначалось, що вартість ремонту автомобіля слід визначати на підставі програмного продукту „Audatex" (а.с.15).

Аналогічні обставини вказані в листі ПАТ СК «Країна» № 4433 від 11 липня 2014 року (а.с.90).

Отже відповідачу було відомо, що вказана подія є страховим випадком та не встановлено обставин, які б могли вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Таким чином, оскільки не встановлено, що позивач перешкодив страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, суд підставно частково задовольнив позов.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ПАТ СК «Країна» - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.