Провадження № 2/537/255/2015
Справа № 537/6994/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Фадєєвої С.О.,

при секретарі Герасименко Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де просить суд зняти арешт та заборону відчуження, накладені постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Прищепи Є.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2005 року, з квартири АДРЕСА_2. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина ОСОБА_3 Звернувшись із заявою про прийняття спадщини від державного нотаріуса вона дізналася про те, що на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 - накладено арешт державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції. Відповідач самостійно скасувати арешт відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтрималла в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 17.04.2004 року, угоди про розподіл спадкового майна від 14.12.1998 року, квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємицею першої черги після померлого сина ОСОБА_3 Позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їй було постановою державного нотаріуса Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при перевірці Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виявлено, що в реєстрах до 2013 року, а саме в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, наявна заборона відчуження нерухомого майна, належного ОСОБА_3, а саме, квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 4.17. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про спадщину затримується до зняття арешту.

Як встановлено судом, постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.03.2005 року, винесеною в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.. 173 КУпАП, ОСОБА_3 оштрафовано на 51 грн. Постанова набрала чинності.

16.11.2005 року постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Прищепи Є.М., винесеною на виконання постанови суду від 06.03.2005 року, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно листа Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 15.12.2014 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 51 грн. було знищене згідно акту від 31.12.2008 року.

Згідно довідки Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.01.2014 року справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст..173 КУпАП знищена згідно акту № 2 від 01.03.2009 року за закінченням терміну зберігання.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про зняття арешту з майна.

Враховуючи, що не закінчені виконавчі провадження відсутні, однак в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна міститься відмітка про наявність арешту майна, що належить позивачу та зоборону на його відчуження, що порушує права позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 169, 197, 212-215 ЦПК України, ст..321, 391, 1268 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт та скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2, накладений постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Прищепи Є.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Крюківский районний суд м. Кременчука Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О.Фадєєва