У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Кеміня М.П., Готри Т.Ю.

при секретарі - Маринець Д.М.

з участю - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І.Т.В. Сервіс Плюс" до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило:

-визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та ОСОБА_1, укладеним з 01 березня 2012 року,

-стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій за період з 01березня 2012 року по січень 2015 року у розмірі 636,72 грн.,

-стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору та 487,20 грн. - витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що позивача на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради було визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 01 березня 2012 року, в тому числі і в будинку № 5 по вул.Підопригори у м.Мукачево, у квартирі № 62 якого проживає відповідач, який, користуючись наданими позивачем послугами, неодноразово відмовлявся від укладення письмового договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, укладення якого є обов'язком споживача.

Рішенням Мукачівського міськрайоннного суду позов задоволено частково.

Визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та ОСОБА_1 укладеним з 01 березня 2012 року.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій за період з 01 березня 2012 року по січень 2015 року у розмірі 636,72 грн. та судові витрати у розмірі 487,20 грн.

У решті позовних вимог відмовлено (а.с. 111-114).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та звільнити його від сплати всіх судових зборів та зборів по наданню позивачеві послуг (а.с. 116-139).

Зазначає, що у запропонованому йому позивачем договорі був відсутній термін «типовий», незрозумілим для нього є строк дії договору до 01 березня 2015 року, в акті прийому-передачі будинку зазначено, що передаються лише 104 квартири, хоча в будинку є 144 квартири.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1, у якому ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», як правонаступника ТОВ «І.Т.В. Сервіс», рішеннями виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 24 січня 2012 року № 28 та від 29 січня 2013 року № 19 (а.с. 10 - 11) було визнано виконавцем послуг з управління будинком, спорудою. житловим комплексом, групою будинків, утримання житлових будинків і прибудинкових територій.

Перед початком надання послуг, товариством було здійснено публікацію договору в друкованих виданнях та на офіційному сайті товариства та неодноразово пропонувалося відповідачу укласти письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, підготовлений на підставі типового договору. Проте, між позивачем та відповідачем не було досягнуто згоди щодо умов договору.

Задовольняючи позов в частини визнання договору укладеним з 01 березня 2012 року та стягнення з останнього заборгованості за надані позивачем послуги за період з 01 березня 2012 року по січень 2015 року у розмірі 636,72 грн., та судових витрат суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що запропонований позивачем договір «Про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій» (а.с.18) відповідає типовому договору, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», тому укладення, такого договору є обов'язком споживача.

За таких обставин, відмова споживача послуг від укладення такого договору суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови право позивача підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Саме така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12, що була прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка є обов'язковою для всіх судів України.

З урахуванням наведеного, правильним є і висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 березня 2012 року по січень 2015 року у розмірі 636,72 грн. та судових витрат у розмірі 487,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14) та наданими позивачем нарядами на дератизацію, актами на періодичну перевірку і прочистку димових і вентканалів, нарядами-завданнями на виконання робіт по поточному ремонту (а.с. 37-106).

Доводів щодо незаконності рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

Доводи, апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому до уваги взяті бути не можуть.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Готра Т.Ю. Боднар О.В.Кемінь М.П.