АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-829 Головуючий у 1-й інстанції - Виниченко Л.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №001-2900/840-0205 від 27 вересня 2007 року станом на 13 березня 2014 року у розмірі 135 999 доларів США 04 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 262 383 грн. 89 коп. Суд вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.105-109).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, при цьому сторона відповідача - двічі, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать: розписка, складена представником позивача ОСОБА_5, про ознайомлення з інформацією щодо місця та часу проведення наступного судового засідання (а.с.140); завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судової повістки представнику відповідача ОСОБА_3, відповідно, 3 січня 2015 року та 16 лютого 2015 року (а.с.129, 142).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторони позивача, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Суд, керуючись положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України, також ухвалив розглядати справу у відсутність представника відповідача - ОСОБА_3, відхиливши його заяву про відкладення розгляду справи, що надійшла до суду електронною поштою 11 березня 2015 року. По-перше, причина неявки представника у судове засідання (зайнятість в іншому судовому процесі, де він є стороною) не може бути визнана судом поважною, оскільки даних про те, що указана особа представляє інтереси відповідача на професійній основі та у цей день звільнена від роботи у встановленому законом порядку, у розпорядженні суду немає. По-друге, поважність причин неявки ОСОБА_3 не підтверджена допустимими доказами. В наданій суду роздруківці з сайту Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відсутні відомості стосовно того, що ОСОБА_3 являється стороною у справі №308/10438/14-ц. Крім того, оскільки ця неявка до апеляційного суду є повтороно, суд розцінює таку поведінку сторони як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

27 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та відповідачкою було укладено кредитний договір №001-2900/840-0205 (далі - Кредитний договір) (на придбання майна), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 120 000 доларів США з кінцевим строком повернення коштів 10 вересня 2033 оку із сплатою 12,45% річних (а.с.7-18).

10 листопада 2009 року та 8 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, якими змінено розмір плати за користування кредитом, визначено базові процентні ставки відповідно до періоду кредитування, за порушення встановленого строку погашення кредиту обумовлено підвищену процентну ставку, також визначено графік платежів, що є додатком №2 до кредитного договору у редакції додаткової угоди (а.с.19-34).

Відповідно до положень п.5.2.5. кредитного договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Умовою надсилання такої вимоги є, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом

На виконання умов кредитного договору позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу від 18 листопада 2013 року про погашення наявної заборгованості, яка ОСОБА_4 виконана не була (а.с.45, 46).

Судом встановлено, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно розрахунку, станом на 13 березня 2014 року розмір заборгованості відповідачки перед позивачем, відповідно до умов кредитного договору, становить на загальну суму 135 999,04 доларів США, що за курсом НБУ (курс 928,23 грн. за 100,00 дол. США) еквівалентно 1 262 383 грн., 89 коп., яка включає заборгованість: за тілом кредиту у розмірі 116 139,03 доларів США, що еквівалентно 1 078 037 грн. 32 коп.; за відсотками 19 725,86 доларів США, що еквівалентно 183 101 грн. 35 коп. та за підвищеними відсотками 134,15 доларів США, що еквівалентно 1 245 грн. 22 коп.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведений факт отримання відповідачем коштів за Кредитного договору №001-2900/840-0205, є необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.3 Кредитного договору, видача готівки проводиться на поточний рахунок позивальника, відкритий згідно умов п.2.1.3 даного договору, а саме - поточний рахунок НОМЕР_1, на який Банком 27 вересня 2007 року перераховано грошові кошти у сумі 120 000 доларів США, що підтверджується випискою по указаному рахунку (а.с.38).

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №001-2900/840-0205, ОСОБА_4 погашала заборгованість за цим договором, що свідчить визнання відповідачем покладеного на неї зобов'язання.

Окрім того, п.1.3 Кредитного договору визначене цільове призначення кредиту - на придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Матеріалами справи (а.с.43, 52, 68) підтверджується, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1, що свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів та використання їх за цільовим призначенням, що визначене в Кредитному договорі.

Посилання апеляційної скарги на невідповідність розрахунку заборгованості дійсності, а саме не врахування позивачем сплачених 23 січня 2013 року відповідачем коштів у розмірі 233,70 доларів США та 1266,30 доларів США, спростовується розрахунком заборгованості за кредитним договором №001-2900/840-0205, відповідно до якого указані грошові кошти зараховані Банком в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 24 січня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно помилкового обрахування судом першої інстанції терміну дострокового повернення кредиту з посиланням на додану до апеляційної скарги копію попередження від 13 березня 2013 року, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що дане попередження є по суті застереженням боржнику про наявну у неї прострочену заборгованість за Договором, та не являється вимогою про дострокове повернення кредиту, передбаченою п.5.2.5 кредитного договору №001-2900/840-0205.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко