Провадження № 2/263/77/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Чертовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування вимог зазначив, що 16.06.2004 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 41000 доларів США. За рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 07.11.2013 року, яке залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією, з відповідача на його користь було стягнуто за курсом НБУ 327713 грн., 3% річних від простроченої суми 29144 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 3065,63 грн., а всього 359922,63 грн. В ході виконання судового рішення відповідачем було 29.04.2014 року погашено 80000 грн. позивачу, в подальшому в рахунок погашення боргу на підставі мирової угоди у виконавчому провадженні, яка була затверджена ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.08.2014 року, відповідач передав позивачу нежитлове приміщення АДРЕСА_1. Залишок боргу у сумі 50000 грн. відповідач передав позивачу 05.09.2014 року. Вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання, тому повинен сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми за період з 19.12.2012 року по 05.09.2014 року та інфляційне збільшення суми боргу за період з 08.11.2013 року по 12.08.2014 року. Відповідно до розрахунку позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1095, 21 доларів США та 42318,26 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 570, 18 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позову, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких не вважає, що укладення мирової угоди між сторонами та запис у її тексті про те, що позивач не матиме жодних майнових та грошових претензій до відповідача у разі виконання з боку відповідача мирової угоди, не відносяться до його вимог про стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання відповідачем. Відповідач несвоєчасно виконував рішення суду, тому з нього підлягають стягненню зазначені у позові кошти.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують, відповідач надав суду письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що з його боку були виконані усі зобов'язання за договором позики, при виконанні судового рішення про стягнення боргу між ним та позивачем було укладено мирову угоду, відповідно до якої позивач зазначив що не матиме будь-яких грошових претензій до нього. У зв'язку із накладенням заборони на його майно були перешкоди у його підприємницькій діяльності, тому своєчасно не відповідач не мав змоги виплатити борги.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 07.11.2013 року, яке залишено без змін апеляційним судом Донецької області та набрало чинності, з відповідача на користь позивача було стягнуто борг за договором позики за курсом НБУ 327713 грн., 3% річних від простроченої суми 29144 грн., та витрати по сплаті судового збору у сумі 3065,63 грн., а всього 359922,63 грн.

В ході примусового виконання судового рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 07.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено 28.07.2014 року мирову угоду, як сторонами виконавчого провадження, відповідно до тексту якої з метою виконання у добровільному порядку виконавчого листа на основі взаємних поступок відповідач у рахунок частки боргу у сумі 229922,63 грн. передає позивачу нежитлове приміщення АДРЕСА_1 та сплачує позивачу 50000 грн. залишок боргу У п. 8 тексту мирової угоди зазначено про те, що позивач не матиме жодних майнових та грошових претензій до відповідача по виконавчому листу, виданому Жовтневим районним судом м.Маріуполя 04.02.2014 року, у разі виконання з боку відповідача мирової угоди. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.08.2014 року зазначена мирова угода затверджена. Відповідно до письмового запису на бланку мирової угоди від імені позивача 05.09.2014 року, останнім від відповідача отримано 50000 грн. у рахунок виконання мирової угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимогами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 524 ЦК України визначена валюта зобов'язання та зазначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином..

Проаналізувавши надані суду докази та враховуючи наведені норми законодавства суд приходить до висновку, що зобов'язання, які були у відповідача перед позивачем за договором позики були виконані, що підтверджується текстом мирової угоди між сторонами, яка була затверджена ухвалою суду. При укладені мирової угоди сторони зазначили, що угода укладена з метою виконання у добровільному порядку виконавчого листа на основі взаємних поступок, при цьому з боку позивача було зазначено, що позивач не матиме жодних майнових та грошових претензій до відповідача у разі виконання з боку відповідача мирової угоди. Сторонами не заперечується, що умови мирової угоди виконані та підтверджується відомостями у тексті мирової угоди. У зв'язку з чим, зазначені зобов'язання відповідача перед позивачем припинені виконанням, а отже підстав у позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 3% річних за прострочення виконання зобов'язання безпідставні та не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги заперечення позивача, що запис від його імені у тексті мирової угоди про відсутність майнових та грошових претензій з його боку до відповідача стосується виконання по виконавчому листу за рішенням суду про стягнення боргу, а його вимоги про стягнення 3% річних та інфляційного збільшення суми боргу, у випадку їх задоволення, є новими вимогами, на підставі яких може бути видано новий виконавчий лист. З тексту мирової угоди вбачається, що вона укладена саме з метою виконання у добровільному порядку рішення суду на основі взаємних поступок. Ухвала Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.08.2014 року суду про затвердження мирової угоди набрала чинності, ніким не оскаржена та не скасована та умови мирової угоди виконані.

Крім того, що стосується позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення суми боргу, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 28.03.2012 року у справі № 6-36736вов10.

Відповідно до ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Саме рішення суду про стягнення боргу у гривневому еквіваленті за договором позики, який було укладено в іноземній валюті, не є видом зобов'язання у розумінні вимог ЦК України та сума, яка була стягнута за рішенням суду у гривневому еквіваленті, не може бути індексована внаслідок знецінення національної грошової одиниці України на підставі вимог ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 524, 533, 599, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Кулик