АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/2254/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1015/15Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Карнауха П.М.

Суддів : Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Бірківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Бірківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1 право власності на 1/12 частину житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 та складається з позначеного на плані технічного паспорта на житловий будинок літерами та цифрами: житлового будинку літ. А-1, літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ. б-1, гараж літ. В, колодязь питний №1, ворота огорожі №2, огорожа №3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Бірки Зіньківського району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, погоджуючись з вірним застосуванням судом норм матеріального права та посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення змінити визнавши за нею право власності на 1/8 частину спірного будинку, посилаючись на те, що до складу спадщини входить право на ? частину належного ОСОБА_6 житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2. Оскільки вона та ОСОБА_3 звернулися з заявами про прийняття спадщини, їм належить по 1/8 частині зазначеного домоволодіння.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7). Заповіту за життя ним складено не було.

На момент смерті ОСОБА_6 належала на праві власності ? частина житлового будинку по АДРЕСА_2, який в цілому складається з будівель та споруд, позначених на плані земельної ділянки літерами: житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, сарай літ.б-1, сарай літ. В, сарай літ.Г, сарай літ. Д, колодязь питний №1, ворота огорожі №2, огорожа №3 (а.с.11-14).

Згідно Довідки Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області № 379, вказаний житловий будинок станом на 01.07.1990 року за даними погосподарської книги № 3, особовий рахунок № 247, відносився до колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_6 - голова колгоспного двору та члени колгоспного двору: ОСОБА_7 (дружина) та діти ОСОБА_5, ОСОБА_8 (а.с.9).

Відповідно до довідки Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 14.08.2014 р. за № 381, станом на 15.04.1991 р. вказаний вище житловий будинок мав статус колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_6 - голова колгоспного двору та члени колгоспного двору: ОСОБА_7 (дружина) та діти ОСОБА_5, ОСОБА_8 (а.с.10).

За заявою ОСОБА_2 нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори 06 березня 2013 року заведено спадкову справу № 64-2013 (а.с.17).

03.07.2013 р. заяву про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6 подала його дочка ОСОБА_3, якій, відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 червня 2013 року, визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що також підтверджується матеріалами спадкової справи, витребуваної апеляційним судом з Зіньківської державної нотаріальної контори.

Згідно довідки №51 від 29.01.2015 року Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на момент смерті ОСОБА_6, згідно земельно-кадастрової книги Бірківської сільської ради №1, у його користуванні перебували земельні ділянки загальною площею 0,40 га, в тому числі для будівництва, обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,08 га.

Постановою нотаріуса Зіньківської державної нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.16).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями, місцевий суд виходив із рівності часток, відсутності доказів виходу ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з членів колгоспного двору та що частка позивача має бути збільшена.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), особа здійснює відповідно до закону за своєю волею...

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…

У відповідності до ст.1218 ЦК України , до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Зважаючи на вимоги ст.ст.120 ,121 , 123 ЦК УРСР ( в ред.1963 року ) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування, розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлюється з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних .

Як роз'яснено у п.п. а), б) п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд першої інстанції вірно встановив, що станом на 15.04.1991 р. спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_6 - голова колгоспного двору та члени колгоспного двору: ОСОБА_7 (дружина) та діти ОСОБА_5, ОСОБА_8 та дійшов вірного висновку про те, що частки кожного із співвласників колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були рівними та складали по ? частині.

Як установлено місцевим судом та вбачається з технічного паспорту від 11 жовтня 2013 року, спірний будинок та господарські споруди побудовано у період з 1950 р. по 1955 р. (а.с.11-15). Шлюб позивача зі спадкодавцем був укладений 25.08.2001 року, при цьому позивач пояснила, що фактично проживати в даному господарстві розпочала з 1999 року. Доказів про те, на підставі чого має бути збільшена її частка у майні колгоспного двору та що вона приймала участь значною працею чи коштами в господарстві двору, позивачем не надано. Також позивачем не надано доказів про те, що колишня дружина та діти померлого ОСОБА_6 вийшли з членів колгоспного двору.

Вірно встановивши зазначені обставини, здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість збільшення частки позивача в майні колгоспного двору та визнав за позивачем право власності на 1/12 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач має право на 1/8 частину в ? частці померлого чоловіка ОСОБА_6, нічим не підтверджені та зводяться до незгоди з рішенням суду.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух