УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/14286/13-ц

Пров. №6/668/48/15

20.03.2015 р. Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

Головуючого судді Корецького Д.Б.,

При секретарі Солопоновій К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, інтереси якої представляє мати ОСОБА_2, зацікавлені особи: ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона державний виконавець Мукаілов Костянтин Расімович, ПАТ "Фідобанк" про відстрочку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду із зазначеною заявою, в якій просять суд відстрочити виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.10.2013 р. у цивільній справі № 668/14286/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з трикімнатної квартири № 31, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Ворошилова, 29, к. 2, до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-VII.

В судовому засіданні адвокат заявників ОСОБА_4 заяву підтримала, в повному обсязі, наполягала на її задоволенні.

Представник зацікавленої особи ПАТ "Фідобанк" ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилася, одночасно надала до суду заяву про розгляд заяви без її участі, заперечує проти задоволення заяви.

Державний виконавець, в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, заслухавши думку учасників розгляду справи, присутніх в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, матеріали заяви, встановив наступне.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20.12.2013 р., залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.02.2014 р., позов ПАТ "Фідокомбанк" про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задоволено та виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з трикімнатної квартири № 31, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Ворошилова, 29, к. 2.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 чинного на даний час Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, законом, на який посилається заявник, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, чітко передбачено ряд умов, за наявності яких застосовується мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна. Тим більше в Законі йдеться про примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави, а не про заборону виселення з житлового приміщення.

Суд не приймає до уваги твердження заявників, що примусове виселення з квартири, у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» неможливе, адже, така квартира була предметом забезпечення зобовязань за споживчим кредитом наданого в іноземній валюті (кредитний договір № 014/3728/2/07788 від 12.12.2007 р.) так як, відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 1506869 від 22.03.2013 р. ПАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк", є власником квартири № 31, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Ворошилова, 29, к. 2, відтак правовідносини, які склалися між сторонами не підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 10, 60, 179, 210,373 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, інтереси якої представляє мати ОСОБА_2, зацікавлені особи: ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона державний виконавець Мукаілов Костянтин Расімович, ПАТ "Фідобанк" про відстрочку виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.10.2013 р. у цивільній справі № 668/14286/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з трикімнатної квартири № 31, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Ворошилова, 29, к. 2, до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-VII.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_6