АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/256/15 Справа № 185/6525/13 Головуючий у 1 й інстанції - Боженко Л.В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

4 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виключення майна з оису / а. с. 2-4 /, який нею під час розгляду справи у жовтні 2013 року було уточнено / а. с. 17-18 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вона з 02.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 07.07.2009 року було розірвано.

Під час шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1 /а. с. 7/.

В зв'язку з тим, що відповідач оспорює її право на частину цієї квартири, то позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

За таких обставин, в силу ст. ст. 60,70 СК України, ст.ст. 368,392 ЦК України позивачка просила суд: визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею та за відповідачем право власності по ? частини спірної квартири / а. с. 17-18 /.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності / а. с. 26 /.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд визнав право влсності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 56 000 грн.

Суд визнав право власності за ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1, вартістю 56 000 грн. / а. с. 29 /.

З рішенням суду не погодилося ПАТ «КредоБанк» і звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення від 31.10.2013 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, банк вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, які мають суттєве значення для справи /а. с. 34-36/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду, в силу ст. 309 ЦПК України, - скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно - квартира була придбана в період шлюбу, а тому, в силу ч. 1 ст. 60 СК України, є їх спільною сумісною власністю.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, письмовим доказам по справі та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що вона з 02.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 07.07.2009 року було розірвано.

Під час шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04.08.2003 року /а. с. 7/.

Так, 28.03.2007 року між ВАТ «Кредо Банк» (правонаступником якого є ПАТ «КредоБанк») та БПП «Шанс» (директором якого є позивачка - ОСОБА_2.) було укладено Договір кредитної лінії №011/07-КЛ /а. с. 37-45/.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.03.2007 року між банком та ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, було укладено Іпотечний договір №022/07-І, який було нотаріально посвідчено /а. с. 47-53.

Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2003 року.

У зв'язку з тим, що у позичальника перед банком існує заборгованість виконавчим написом приватного нотаріуса від 22.03.2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру АДРЕСА_4, а за рахунок виручених від реалізації квартири коштів, задовольнити вимоги банку за кредитним договором в розмірі 557481,37 грн. /а. с. 56/.

Відділом ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції 12.04.2012 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В добровільному порядку борг перед банком погашено не було, а тому 08.02.2012 року було складено акт опису та арешту майна боржника, а саме спірної квартири, яка є предметом іпотеки /а. с. 57/.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року виключено з акту опису та арешту майна ? частину спірної квартири /а. с. 21/.

Також, Іпотечним договором (який підписано обома сторонами) накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 31.10.2013 року, на предмет іпотеки (спірну квартиру) вже було звернуто стягнення на користь ПАТ «Кредобанк» (що не було досліджено судом першої інстанції), яке не було залучено до участі у справі справи не зважаючи на те, що цим судовим рішенням зачіпаються інтереси та права банку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири. .

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: