№2/756/436/15
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 22 вересня 1990 року вона та ОСОБА_2 по сьогоднішній день перебувають у зареєстрованому шлюбі. 14 серпня 2007 року під час перебування у зареєстрованому шлюбі, вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_1. 14 серпня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було кладено договір іпотеки №6-034/07Р, згідно з умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 в рахунок забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору. У 2014 році вона дізналась, що нерухоме майно знаходиться під обтяженням. Так, їй стало відомо, що 14.08.07 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження квартири АДРЕСА_1 до припинення договору іпотеки. Вона як співвласник майна не надавала згоду банку на передачу в іпотеку квартири. Таким чином, зважаючи на те, що при укладенні договору іпотеки була відсутня згода одного зі співвласників нерухомого майна, вважає, що вказаний договір іпотеки є недійсним.

Просила суд відповідно до ст.ст. 202, 203, 207, 215, 236, 368, 572, 575, 578 ЦК України визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 14.08.07.

Судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

22.09.1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

14.08.07 ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_1.

Також, 14.08.07 між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк» було укладено договір іпотеки №6-034/07Р, за яким ОСОБА_2 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед АКБ «Правекс-Банк» за кредитним договором №6-034/07Р від 10.08.07 щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та ту повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

За положеннями ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не давала нотаріально засвідчену згоду на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя, то договір іпотеки підлягає визнанню недійсним.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати договір іпотеки №6-034/07Р від 14.08.07 укладений між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (ідентифікаційний код 14360920) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №3873 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов