АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/8327/14 Головуючий у 1-ій інстанції - ГоркаваВ.Ю.
Апеляційне провадження 22-ц/796/2356/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Панченка М.М., Саліхова В.В.,

при секретарі - Шалапуда Н.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 13.08.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останній кредит на суму 141 000 доларів США на строк до 13.08.2018 року зі сплатою 12,5% річних.

У забезпечення виконання кредитного договору з ним та банком 13.08.2008 року був укладений договір поруки.

17.05.2012р. між банком та позичальником була укладена додаткова угода№2, відповідно до якої змінено суму основного боргу, та змінено термін повернення кредиту до 2031 року з відсотковою ставкою 14,5 % річних, а відтак і збільшена відповідальність поручителя.

Позивач стверджував, що не давав свою згоду на укладення додаткової угоди, тому договір поруки є припиненим.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір поруки припиненим. Зазначає, що банк збільшив проценту ставку, тим самим збільшивши обсяг відповідальності поручителя без його згоди.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати ухвалити нове, визнати договір поруки припиненим. Апелянт посилається на те, що суд не надав оцінки тій обставині, що збільшивши розмір процентної ставки за користування кредитом, банк збільшив розмір відповідальності поручителя без його згоди, що є підставою для припинення договору поруки.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки не є припиненим, так як змінилась тільки умови основного зобовязання, а доказів того, що внаслідок цієї зміни, збільшився обсяг відповідальності поручителя не надано.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно з ст. 360-7 ЦПК України. Припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0503/0808/55-16, за яким ОСОБА_2 отримала суму коштів у розмірі 141000 доларів США, зі сплатою 12,50% річних, строком до 13.08.2018 року.

17.05.2012 р. між сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до вказаного кредитного договору, за умовами якого сторони домовились, що розмір строкової заборгованості за кредитом, що відображена на позичковому рахунку НОМЕР_1 позичальника складає 147917,70 доларів США; пунктом 4 договору про внесення змін та доповнень до договору від 17.05.2012 року сторони встановили розміри процентної ставки за періоди: - 7% річних з 18.05.2012р. до 09.04.2013р.; - 8% річних з 10.04.2013р. до 09.04.2014р.;- 10% річних з 10.04.2014р. до 09.04.2015р; -11,9% річних з 10.04.2015р. до 09.04.2016р.; - 14,5% річних з 10.04.2016 до 13.08.2031 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, що 13.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0503/0808/55-016-Р1, за яким ОСОБА_3 зобов'язався солідарно відповідати перед ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 з погашення суми кредиту, процентів та пені за вказаним кредитним договором (а.с.5- 6)

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 11 договору поруки сторони визначили, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення, однак, з поручителем такої угоди укладено не було, а крім того, не було отримано його згоди на укладення зазначеної додаткової угоди.

Крім того, 15.10.2014 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, встановлено, що підпис в графі «поручитель» на сторінках 1,2 договору №2 від 17.05.2012 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.(а.с.94)

Таким чином, сторони кредитного договору без згоди поручителя збільшили обсяг його відповідальності.

У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Умови договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачають права банку підвищувати процентну ставку за користування кредитом без згоди поручителя.

Колегія суддів вважає, що умови договору поруки щодо зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором 0503/0808/55-16, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником, не можуть свідчити про те, що поручитель дав згоду на збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, так як дані умови не містять такого положення.

Також, такі умови не дають можливості зробити висновок про те, що поручитель погодився з тим, що додаткові угоди між банком та позичальником можуть укладатися без його повідомлення.

Матеріали справи також не містять доказів того, що поручитель був проінформований про збільшення обсягу його відповідальності і не заперечував проти цього.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для визнання договору поруки припиненим і недоведеності позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати договір поруки №0503/0808/55-016-Р1 від 13.08.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» припиненим.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді