Провадження № 2/344/476/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Кондратів Х.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5355,28 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3, своєчасно не ліквідував ожеледицю по вул. Тисменицька в м. Івано-Франківську, внаслідок чого ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом. Зазначена в позові сума є різницею між виплаченими страховою коштами та вартістю ремонту.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що всю суму коштів страхова компанія не виплатила у зв'язку з особливостями договірних відносин. У договорі є франшиза. Знає, що автомобіль оглядав спеціаліст з метою надання висновку про збитки. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що позивачем не доведено факту відсутності обов'язку страхової компанії відшкодувати всю суму коштів. Вважає, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем, оскільки страхова компанія мала відшкодувати збитки. Також франшизу має відшкодувати підприємство, на якому працює ОСОБА_3 Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду на підтвердження їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спір між сторонами виник щодо відшкодування завданої неправомірними діями матеріальної шкоди та права позивача на відшкодування такої шкоди. Крім цього суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог, заявлених до ОСОБА_3 у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою від 04 березня 2014 року Івано-Франківського міського суду встановлено винуватість ОСОБА_3, працюючого черговим інженером КП ДРЕУ, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП - порушення правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення правил дорожнього руху, а саме несвоєчасного ліквідування ожеледиці по вул. Тисменицька в м. Івано-Франківську, що призвело до ДТП (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Враховуючи, що відповідач був працівником КП ДРЕУ та виконував під час вчинення адміністративного правопорушення службові обов'язки, що встановлено судовими рішеннями та визнається сторонами, з огляду на норми зазначеної статті суд вважає встановленою відсутність у нього обов'язку нести пряму відповідальність перед потерпілим, у зв'язку з чим спір між сторонами відсутній.

За таких обставини, керуючись принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права і свободи людини, враховуючи встановлений у судовому засіданні причинний зв'язок між діями відповідача та наслідками таких дій для позивача, суд вважає відсутнім обов'язок відповідача безпосередньо відшкодовувати позивачу завдану йому шкоду, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст. 15, 1172 ЦК України, керуючись нормами цивільного процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 10-11, 57, 60, 212, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бойчук О.В.