Дата документу 27.02.2015
Провадження № 2/334/649/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

27 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Нестеренко Ю.І., за участі прокурора Єрьоменко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо неї.

В обґрунтування позову вказує, що її мати після розлучення з чоловіком та батьком позивачки її мати покинула сім'ю та переїхала до іншого чоловіка, позивачка залишилася проживати з батьком та бабусею, ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивачки ОСОБА_4 помер, позивачка залишилась з бабусею, яка замінила їй батька і матір і тільки завдяки їй не опинилась на вулиці або в інтернаті. Бабуся виховує позивачку, піклується про її фізичний і духовний розвиток, про навчання, готує до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, одягом. У той час її мати влаштовує своє особисте життя з чоловіком який непристойно себе поводив з позивачкою, про що вона повідомила матері, проте вона проігнорувала даний випадок, сказавши що він "пожартував".

Від байдужості матері дуже страждала, лише на протязі останніх 1,5 років позивачка змирилась і намагається до неї відноситись як до "подруги". Мати не утримує позивачку, оскільки вважає що достатньо пенсії по втраті годувальника, яку позивачка отримує у зв'язку зі смертю батька.

Не зважаючи на те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2013р. про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, з того часу у житті позивачки нічого не змінилось, мати залишилась лише на паперах, що значно ускладнює моє життя, оскільки, ОСОБА_2 є законним моїм представником, проте навіть оформленням документів (отримання паспорту та інше) не займається. Більш того, на теперішній час відповідачка не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно позивачки, про що вона повідомила орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Ленінському району.

Оскільки відповідачка самоусунулася від виконання своїх обов'язків по відношенню до дитини, позивачка просить позбавити її батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги свого позову та просила його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, заперечень проти позову не надала.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району просив позов задовольнити, надав висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Прокурор підтримав вимоги позову, оскільки позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам дитини.

За згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 СК України дитина, яка досягла чотирнадцяти років, має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації м. Запоріжжя, батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_2

26.05.2005р. шлюб між батьками позивачки був розірваний. Після розлучення мати покинула сім'ю, дитина залишилася проживати з батьком та бабусею, ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1. Мати це цікавилася життям дитини, не спілкувалася з нею, матеріально не підтримувала.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2. Після смерті батька дитина залишилися постійно проживати з бабусею, яка займалася вихованням дівчинки, піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, про навчання.

У 2012 році протягом декількох місяців позивачка погодилася проживати з матір'ю, яка змінила прізвище на "ОСОБА_2", і її чоловіком, однак сосунки з матір'ю не склалися, оскільки виникли проблеми у стосунках з вітчимом. Мати залишилася байдужою до проблем дитини, у зв'язку з чим остання повернулася проживати до бабусі ОСОБА_3 і згодом попросила звернутися до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав.

Розглянувши 27.06.2013р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, комісія встановила, що всі необхідні належні умови для повноцінного розвитку неповнолітньої дитини створені бабусею ОСОБА_3, мати з дівчинкою не проживає. Під час спілкування з дитиною було з'ясовано, що та не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав, оскільки вважає, що родинний зв'язок з матір'ю повністю втрачений.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2013р. про задоволення позову було скасоване судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідачки.

Як встановлено судом, після цього у житті дитини нічого не змінилося, мати переїхала на постійне проживання до м. Львова, життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина продовжує проживати з бабусею, яка займається вихованням дитини, її утриманням.

Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджується характеристиками Запорізького класичного ліцею Запорізької міської ради Запорізької області, де позивачка ОСОБА_1 навчається з 2004 року.

Як вказують вчителі, психолог, протягом всього часу навчання дівчинки у ліцеї підтримували контакт з навчальним закладом та активно цікавилися життям та навчанням дитини рідна баба ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 (за життя). Мати не приймала участь у житті дитини, розвитком доньки та її шкільним життям не цікавилася. Дівчинка довгий час страждає від відсутності материнської любові. Класний керівник зазначає, що за всі роки навчання Насті ніколи не зустрічалася з її матір'ю, від дівчинки чула, що вони практично ніколи не спілкуються, а рідкі одиничні зустрічі не мали позитивного впливу на ученицю.

Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району, як органом опіки та піклування, на комісії з питань захисту прав дитини 11.12.2014р., протокол №23/5, було розглянуто заяву неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_3, надані та зібрані матеріали справи. На їх підставі орган опіки та піклування встановив, що мати - ОСОБА_2 з 2005 року проживає окремо від своєї доньки. Після розлучення неповнолітня залишилась з батьком та бабою, оскільки умови проживання матері були менш комфортні ніж у батька. У власних поясненнях мати повідомила, що не приділяла належної уваги дитині, оскільки через відсутність взаєморозуміння між ними вона не знала про потреби дитини. Мати рідко телефонувала, матеріальної підтримки на купівлю одягу та вирішення інших життєвих потреб не надавала.

У березні місяці 2014 року ОСОБА_2 переїхала проживати до м. Львів, спілкувалася з дитиною через Інтернет мережу. За весь час на матеріальне забезпечення дитини мати перерахувала гроші в сумі 1000 гривень. У власних поясненнях ОСОБА_2 повідомила, що пропонувала ОСОБА_1 переїхати до Львова разом з нею, але дівчинка відмовилася. Після того, як ОСОБА_2 стала проживати в іншому місті, неповнолітня ОСОБА_1 по досягненню більш старшого віку почала потребувати батьківської допомоги в оформленні паспорту, вирішенні питань у навчанні та інших, в яких потрібна участь батьків. На всі звернення дитини матір належним чином не реагувала або відмовлялася приїхати, пояснюючи відсутністю коштів.

Відсутність дій зі сторони матері у вирішенні життєвих питань стосовно дитини стали підставою для звернення неповнолітньої ОСОБА_1 з заявою про позбавлення батьківських прав своєї матері.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації по Ленінському району ОСОБА_2 не приїхала. Нею було надіслано письмове пояснення, в якому вона зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та просить розглядати дане питання без її участі.

З наведених підстав орган опіки та піклування вважає, що вищенаведені дії матері ОСОБА_2 є проявом зухвалого відношення до виховання та забезпечення потреб власної дитини. Оскільки мати самоусувається від виконання своїх обов'язків по відношенню до дитини, тому з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, беручи до уваг ставлення матері до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до осіб, які займаються її вихованням, вік дитини, стан її здоров'я, діяльність дитини та рівень її життя в суспільстві, а також інші обставини, що мають істотне значення, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1

Доказом того, що відповідачка в подальшому налагоджувати стосунки, приймати участь у вихованні, у вирішенні життєвих питань стосовно доньки наміру не має, є надіслана нею згода на позбавлення її батьківських прав стосовно доньки.

Оскільки судом встановлено, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає будь-якої участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування, навчання дитини, не приймає участі у житті доньки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, злісно ухиляється від їх виконання та проявляє байдужість до подальшої долі доньки, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-214, 218, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.