Провадження № 2/639/435/2015
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря - Богоявленської І.М., Чигрінової І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, прокурор Жовтневого району м. Харкова про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, прокурор Жовтневого району м. Харкова про позбавлення батьківських прав. В обгрунтуваня позову ОСОБА_1 посилається на те , що з 29 травня 2004 року по 11 травня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який є батьком їх малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично протягом всього сумісного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, грубо поводився з дитиною, матеріально сім'ю не забезпечував. З вересня 2010 року стосунки між сторонами погіршились та ОСОБА_1 була вимушена роз'їхатися з відповідачем та у подальшому вони мешкали роздільно. З цього часу малолітній син сторін проживав з позивачкою і виховувався нею без будь-якої участі з боку батька. Дитина фактично не пам'ятає свого батька оскільки всі роки ОСОБА_2 не виявляв ніякого інтересу до своєї дитини. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач з липня 2012 року припинив виконувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 липня 2011 року щодо уплати аліментів на утримання їх сина та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, просить позбавити його батьківських прав.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник третьої особи - начальник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Малько О.П. подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_3 та розглядати справу за її відсутності.

Прокурор прокуратури Жовтневого району м. Харкова Горюнова І.В. в судовому засіданні просила позов задовольнити , посилаючись на те, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та з метою отримання позивачкою державної допомоги на дитину необхідно позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі ОСОБА_2, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки, прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова, дослідивши матеріали цивільної справи,суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є позивачка і відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини ( а.с.6).

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 11.05.2011 року ( а.с.5).

Відповідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 15.07.2014 року ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_6, 2002 року народження, та з сином ОСОБА_3, 2004 року народження ( а.с. 15).

ОСОБА_3 навчається в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №30 Харківської міської ради Харківської області імені Героя Радянського Союзу С.О. Борзенка в 4-А класі (а.с.16).

З характеристики Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №30 Харківської міської ради Харківської області імені Героя Радянського Союзу С.О. Борзенка вбачається, що за час навчання у школі ОСОБА_3 проявив себе як здібний учень, приймав активну участь у позакласних виховних заходах. Упродовж навчання ОСОБА_3 його мати ОСОБА_1 приймала активну участь у шкільному житті дитини, є членом батьківського комітету класу, мати щоденно приводить та забирає ОСОБА_3 зі школи. Батько ОСОБА_2 за час навчання сина жодного разу не відвідав школу, не спілкувався з класним керівником. Свята в початковій школі, на які запрошуються батьки, відвідували тільки матір ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_10 ( а.с.16).

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України , докази мають бути належними та допустимими.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачка як на доказ в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на акт сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_1, де зазначено, що ОСОБА_2 протягом чотирьох років не спілкується з дитиною ОСОБА_3, за місцем проживанням дитини не з'являється, участі у вихованні дитини не приймає ( а.с.17). Вказаний акт не містить дати його складання, з його змісту не вбачається в які роки вказані обставини мали місце.

В листі № 11 від 08.01.2015 року адміністрація КЗОЗ «Харкіська міська дитяча поліклініка №2» повідомляє, що догляд за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснює мати, яка всі рекомендації по лікуванню дитини виконує у повному обсязі. ОСОБА_2 в поліклініку з дитиною не звертався.

Малолітній ОСОБА_3 в своїй заяві на ім'я начальника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 24.12.2014 року зазначає, що він згоден з позовом про позбавлення батьківських прав його батька, який йому не телефонує , не відвідує, зі святами не вітає ( а.с.48).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради своїм висновком від 28.01.2015 року № 70 визнало за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2( а.с.46). Вказаний висновок управлінням служби у справах дітей було зроблено на підставі відомостей зазначених у вищевказаних документах, наданих адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи 1-111 ступеню № 30 ХМР, адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклінка № 2», державним виконавцем Міньковою В.В. щодо наявності заборгованості відповідача по аліментам станом на 10.07.2014 року у розмірі 18234,30 грн. та на підставі пояснень ОСОБА_1 щодо зловживання батьком дитини ОСОБА_2 алкогольними напоями, його грубого відношення до сина ОСОБА_3 та його матері. Однак вказані позивачкою обставини щодо неналежної поведінки ОСОБА_2 та його зловживання спиртними напоями жодними доказами не були підтверджені.

У судовому засіданні позивачка пояснила суду, що відповідач належним чином до липня 2012 року щомісяця перераховував аліменти на утримання сина шляхом поштового переказу . З серпня 2012 року відповідач не сплачує аліменти оскільки був звільнений з місця роботи. Окрім цього позивачка зазначила суду, що на підставі її заяви до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ухилення від сплати аліментів постановою органів міліції в липні 2014 року провадження по заяві було закрито на підставі знаходження ОСОБА_2 у зоні АТО.

Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у своєму висновку зазначені вище обставини не врахувало.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин.

Орган опіки і піклування на це уваги не звернув і не з'ясував, у чому полягає винна поведінка ОСОБА_2.

Доказів винної поведінки відповідача ОСОБА_2 та свідомого ухилення його від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає висновок Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 28.01.2015 року необґрунтованим. У висновку відсутні будь-які відомості щодо перевірки обставин, на які посилалась ОСОБА_1 щодо неналеженої поведінки відповідача , зловживання ним спиртними напоями, не було з'ясовано та враховано причини ненадання в останній час матеріальної допомоги відповідачем на утримання сина, взагали відсутні у висновку відомості щодо виклику ОСОБА_2 на засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради з метою вирішення об'єктивно питання про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3.

Згідно ч. 6. ст. 19 Сімейного Кодексу України , суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Досліджений у судовому засіданні висновок органу опіки і піклування не містить достатнього обґрунтування доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та мотивів такого рішення, зроблений без врахування усіх обставин справи, а тому погодитися з таким висновком не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідача як батька дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення його батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити його поведінку в кращу сторону неможливо.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судом не встановлено , що він втратив інтересу до дитини.

Таким чином, ОСОБА_1 не довела у суді обставини, перебачені п.2 ч.І ст.164 ЦПК України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

З інших підстав ОСОБА_1 позов про позбавлення відповідача батьківських прав не заявляла.

Аналізуючи наведені вище обставини та досліджені у судовому засіданні докази , суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення необґрунтованого позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 57, 60, 88, 208,209, 212 -215 ЦПК України ,ч.6 ст. 19, п.2 ч.1 ст. 164, ст. 166 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 224, 294 ЦПК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя (підпис) С.М.Гаврилюк

Рішення не набрало законної сили.

Оригінал знаходиться в матеріалах справи.

З оригіналом згідно.

Суддя С.М.Гаврилюк