АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1982/15 Справа № 202/5315/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Григорченка Е.І.,Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про усунення перешкод в користуванні власністю(а.с.4).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучена Дніпропетровська міська рада(а.с.95).

Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2013 року йому належить на праві спільної часткової власності нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: будівля складу ВГМ № 2 з прибудовою М-1, М1-1, загальною площею 52 кв.м. Іншим співвласником нерухомого майна є ОСОБА_4 - третя особа по справі.

Право спільної часткової власності на нерухоме майно зареєстроване 11.12.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 1/2 частини кожному, реєстраційний номер нерухомого об'єкта № 01.

Приймаючи від продавця нерухоме майно з'ясовано, що поруч з фасадною стіною нежитлового приміщення М-1 та М1-1, на відстані менш ніж 0,10 м, з виходом на АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську, розташовані металеві конструкції малої архітектурної форми(далі - МАФ), що належали відповідачці, яка користувалась ними для ведення торгівельної діяльності.

Відповідачка підтвердила факт належності вказаних споруд саме їй, про що написала власноручну розписку.

24.01.2014 року між ним, ОСОБА_2, та третьою особою ОСОБА_4 з одного боку та відповідачкою укладена угода, за умовами якої остання брала на себе зобов'язання в термін до 01 травня 2014 року закінчити використання МАФів, які встановлені з грубим порушенням будівельних та протипожежних норм, та прибрати їх, оскільки дозвільні документи на їх розташування за місцем, де вони встановлені, у неї відсутні. Угода підписана сторонами в присутності свідків.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що станом на теперішній час відповідачка не виконує умови угоди, володіє та користується вказаними спорудами за відсутності у неї відповідних дозвільних документів від органів місцевого самоврядування на підтвердження права на користування чи володіння земельною ділянкою, на якій вони розташовані, ОСОБА_2 просив: усунути для нього перешкоди в користуванні власністю; зобов'язати ОСОБА_3 знести самовільно встановлені малі архітектурні форми - кіоски, які розміщені впритул до фасадної стіни приміщення М-1, приміщення М1-1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.120-123).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.128-129).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої особа, чиї права порушені може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

За змістом ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

По справі встановлено, що на підставі договору поділу нерухомого майна від 06 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №355, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 домовилися про поділ нерухомого майна, яке складається з об'єкту нерухомого майна: будівлі та споруди, які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, які належать на праві спільної часткової власності, які в цілому складаються з будівлі прохідної та діспетчерської літ.Н-2, н, н1,н2, загальна площа 47,5 кв.м., убиральня літ.Д, гаражі літ.У,Ф,Х, склад ділянки №6 літ.С-1, загальною площею 76,3 кв.м., центральний склад літ.Л-1, л-1, л1, л2, л3, л4, загальною площею 929,9 кв.м.

86/100 частин вказаного нерухомого майна належить ОСОБА_7; 14/100 частин вказаного нерухомого майна належить(в рівних частинах по 7/100 частин кожному) ОСОБА_2 та ОСОБА_4(а.с.26-27).

Пунктом 6 договору визначено, що у власність ОСОБА_7 переходять: нежитлові будівлі, центральний склад літ.Л-1, л-1, л, л2, л3, л4, загальною площею 929,0 кв.м, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, АДРЕСА_1. У власність ОСОБА_2, ОСОБА_4 переходять в рівних частках, тобто по ? частині кожному: нежитлові будівлі: будівля прохідної та діспетчерської літ.Н-2, н, н1, н2, загальна площа 47 кв.м, убиральня літ.Д, гаражі літ.У, Ф, Х, склад ділянки №6 літ.С-1, загальною площею 76,3 кв.м., які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, АДРЕСА_1(а.с.26-27).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності ? частина нежитлових будівель: будівля прохідної і діспетчерської літ.Н-2, н, н1, н2, загальна площа 47,5 кв.м., убиральня літ.Д, гараж літ.У, Ф, Х, склад ділянки №6 літ.С-1, загальною площею 76,3 кв.м(а.с.28-29).

Із справи вбачається, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця №563381(а.с.84).

На підставі розпорядження міського голови від 29.09.2000 року №1128р між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_3 укладено договір на право тимчасового користування землею від 19 березня 2001 року, за яким останній передано в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 9 + 9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську строком на один рік для фактичного розміщення кіоску(а.с.92).

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №70/2 від 19.06.2002 року відповідно до договорів оренди земельної ділянки №2836 та №2838 від 27 січня 2003 року, строк дії яких продовжено згідно додаткової угоди до 31.12.2004 року, ОСОБА_3 отримала в оренду дві земельні ділянки площею 0,0009га та 0,0009га по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську. Пунктом 4.1 договору визначено цільове призначення земельної ділянки: фактичне розміщення кіоску(а.с.73,87-91).

Судом встановлено, що металеві кіоски розміщені на земельній ділянці, яка відповідно до плану-схеми земельної ділянки є прилеглою до нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську. Станом на час розгляду справи ОСОБА_3 використовує вказані земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що підтверджується актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства №228, №229, №230 від 22.07.2014 року(а.с.108-110).

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №523 від 20.11.2013 року «Про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська» заплановано протягом 2014 року усунути наслідки порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська шляхом припинення функціонування та демонтування самовільно встановлених торговельних кіосків у місцях загальгого користування, у тому числі на зупинках громадського транспорту, зокрема: 1.1 по АДРЕСА_1 (Амур-Нижньодніпровський район, Індустріальний район).

В рішенні також зазначено про виділення необхідної кількості фахівців для відключення самовільно встановлених торговельних кіосків від мереж електро-, водопостачання та інших інженерних мереж та про виділення транспортну та спеціальної техніку для демонтажу і перевезення самовільно встановлених торговельних кіосків, а також робітників для прибирання території та навантажувальних робіт. Контроль за проведенням робіт щодо демонтування самовільно встановлених торговельних кіосків покладено на департамент споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради та департамент взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної та оборонної роботи і з питань надзвичайних ситуацій Дніпропетровської міської ради(п.п.4.4., 4.4., 6)(а.с.75-77).

Як вбачається із справи, 30.05.2014 року, 15.07.2014 року, 10.12.2014 року ОСОБА_3 зверталась до Дніпропетровської міської ради з заявами щодо розгляду питання розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності та оформлення права користування частини території за адресою: АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську(а.с.80,81,117).

Отже, наведені обставини свідчать, що правовідносини щодо користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську та стосовно розміщених на цій земельній ділянці металевих кіосків, склались між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_3, які не пов'язані з правом позивача на користуванння належним йому нерухомим майном.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_2 просив усунути для нього перешкоди в користуванні власністю та зобов'язати ОСОБА_3 знести самовільно встановлені малі архітектурні форми - кіоски, які розміщені впритул до фасадної стіни приміщення М-1, приміщення М1-1 за адресою: АДРЕСА_1, в той час, як за вказаною адресою йому належить на праві спільної часткової власності ? частина нежитлових будівель: будівля прохідної і діспечерської літ.Н-2, н, н1, н2, загальна площа 47,5 кв.м., убиральня літ.Д, гараж літ.У, Ф, Х, склад ділянки №6 літ.С-1, загальною площею 76,3 кв.м

Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених вимог, суд прийшов до правильного висновку, що права позивача на користування належним йому нерухомим майном не порушуються, що він не є належним позивачем з правовідносин, які за наведених обставин фактично склались між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_3, у зв'язку з чим обгрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Посилання ОСОБА_2 на те, що МАФи, власником яких є ОСОБА_3, встановлені з порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки питання щодо їх демонтування вирішується у іншому, передбаченому порядку, про що, зокрема, зазначено у рішенні виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №523 від 20.11.2013 року «Про усунення наслідків порушень Тимчасових правил благоустрою території міста Дніпропетровська».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права не можуть бути взяті до уваги, оскільки останні не спростовують висновок суду про відсутність підстав для захисту права останнього у обраний ним спосіб.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та діючому законодавсту, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -