Справа № 2/313/704/2015
Провадження № 313/222/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 р. смт.Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді : Кравцова С.О.

при секретарі : Василенко Л.В.

за участю позивача : ОСОБА_1

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача : Прусенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ « СВК Фрунзе « про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Веселівського районного суду Запорізької з вище зазначеною заявою в якій зазначив, що згідно наказу №3к від 01.03.2010 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «СВК ФРУНЗЕ» трактористом.

Наказом №38к від 04.05.2015 року його було звільнено з займаної посади на підставі п.8 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з вчиненням розкрадання майна за місцем роботи.

В день звільнення згідно вимог ст. 47 КЗпП України йому не було видано належно заповнену трудову книжку та не виплачено розрахункові, в зв'язку з чим він звернувся з відповідною заявою про видачу трудової книжки від 07.05.2015 року, хоча крадіжки не скоював.

У відповідь на його заяву, на його адресу була надіслана трудова книжка, яку він отримав на пошті 15.05.2015 року.

Вважає наказ про звільнення незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки звільнення проведено з порушенням чинного трудового законодавства.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги, просять суд їх задовольнити, так як в спірному наказі його безпідставно звинуватили у вчиненні крадіжки майна ТОВ «СВК ФРУНЗЕ», в той же час відповідно до вимог ст. 62 Конституції України він не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні вище зазначеного правопорушення. Факт вчинення позивачем крадіжки гербіциду «Естет 905» під час проведення обробітку в робочий час поля №8 ор. ІІІ с/о, належного ТОВ «СВК ФРУНЗЕ», категорично заперечував. Також просять відшкодувати моральну шкоду.

Виходячи з зазначеного позивач, також вважає незаконним п.2 наказу №38к від 04.05.2015 року, про утримання 2798,00 гривень з належних йому розрахункових при звільненні.

В судовому засіданні представник відповідача Прусенко О.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині поновлення на роботі та стягнення матеріальних збитків в повному обсязі, щодо стягнення моральної шкоди - частково.

Згідно наказу №3к від 01.03.2010 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «СВК ФРУНЗЕ» трактористом

Наказом №38к від 04.05.2015 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі п.8 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з вчиненням розкрадання майна за місцем роботи.

В день звільнення згідно вимог ст. 47 КЗпП України позивачу не було видано належно заповнену трудову книжку та не виплачено розрахункові, в зв'язку з чим він звернувся з відповідною заявою про видачу трудової книжки від 07.05.2015 року.

У відповідь на заяву позивача була надіслана трудова книжка на його адресу, яку він отримав на пошті 15.05.2015 року.

З даних наказу №38к від 04.05.2015 року вбачається, що позивача звільнено з 04.05.2015 року з роботи у зв'язку з вчиненням за місцем роботи розкрадання гербіциду «Естет 905» яке було вчинено 22.04.2015 року. Про наявність передбачених законом підстав його звільнення у спірному наказі не зазначено.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових т спорів ",при звільненні за п. 8 ст. 40 КЗпП власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу (ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи неробочий час вчинене розкрадання.

Таким чином обов'язковою умовою для звільнення працівника за п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є встановлення факту розкрадання працівником майна. Вказана норма визначає вичерпний перелік засобів доказування для підтвердження факту розкрадання.

Оскільки ні обвинувального вироку, що набрав законної сили ні постанови органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу відносно мене на час винесення спірного наказу не було, тому станом на 04.05.2015 року у відповідача були відсутні підстави для мого звільнення з роботи за п. 8 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції застосував роз'яснення пункту 32 пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", в якому вказано, що при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу враховуються положення "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з подальшими змінами), про те, що обчислення середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу проводиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно довідки про доходи від 06.05.2015 року, виданої відповідачем, розмір заробітку позивача без вирахуванням обов'язкових виплат складав за березень 1383,74 гривень, квітень 3570,00 гривень, таким чином середньоденний заробіток складає 81,21 гривень (4953,74грн / 61 день).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В обґрунтування питання про відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, суд враховує, що кожна особа має конституційне право на працю, яка фактично забезпечує її засобами для існування, тому зважаючи на те, що позивач був незаконно звільнений з роботи, незаконно публічно звинувачений у вчиненні крадіжки за місцем роботи, незаконно позбавлений можливості отримати розрахункові так як вони були в повному обсязі утримані при звільненні, що негативно вплинуло на його психологічний та майновий стан, враховуючи характер порушення, зусиль докладених ним на їх відновлення, суд вважає обґрунтованим розмір компенсації завданої йому моральної шкоди в розмірі 1543 гривні.

Доказів про те, що позивач скоїв крадіжку відповідач суду не надав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: ….

2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць;

4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника;

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються:

1) позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин

Питання з судовими витратами по справі вирішити у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Судові витрати покласти на відповідача.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст.10,11,209,212,214-215,218,367 ЦПК України, ст.ст.235,237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до СТОВ « СВК Фрунзе « про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити в повному обсязі, щодо стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

1)
Визнати незаконним та скасувати Наказ директора ТОВ «СВК ФРУНЗЕ» №38к від 04.05.2015 року про звільнення тракториста - машиніста с/г дільниці №2 ОСОБА_1.

2) Поновити ОСОБА_1 на посаді тракториста - машиніста с/г дільниці №2 ТОВ «СВК ФРУНЗЕ».

3) Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 04.05.2015 року в сумі 1542 гривень 99 копійок.

4) Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 1543 гривні.

5) У частині позовних вимог про поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць, допустити негайне виконання рішення.

6) Судові витрати покласти на відповідача.

Стягнути з « ТОВ СВК Фрунзе « на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн., та 243, 60 грн. судового збору за моральну шкоду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Веселівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О.Кравцов

27.05.2015