Справа №582/132/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковенко Н.М.
Номер провадження 22-ц/788/1202/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 15 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а:

10 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що вона з 2005 року по 09 квітня 2010 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Недригайлівського районного суду від 09 квітня 2010 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., починаючи стягнення з 03 березня 2010 року і до повноліття дитини.

На даний час вона не працює, інших доходів на утримання дочки не має. У той же час, з квітня 2010 року значно збільшилися розміри грошових витрати для забезпечення дитини, для забезпечення належного навчання в школі (придбання підручників, зошитів, канцелярських товарів), придбання продуктів харчування, одягу, засобів гігієни та на відпочинок. На даний час дочка ОСОБА_6 навчається в другому класі ЗОНІ №7 в м. Ромни. Відповідач має задовільний стан здоров'я, являється працездатним, тимчасово працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а отже має можливість у розмірах, встановлених законом, надавати грошову допомогу на утримання дочки в розмірах, більше 300 грн.

Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_3 просила суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 квітня 2010 року і стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 15 травня 2015 року відмовлено в позові ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Всі доводи апеляційної скарги, по суті зводяться до обґрунтувань позовної заяви. Вказує, що аліменти в розмірі 300 грн. є меншими за мінімальний розмір аліментів гарантований ч. 2 ст. 180 СК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 у порядку визначеному ч. 2 ст. 31 ЦПК України визнав позов та погодився з доводами апеляційної скарги.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Також від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи судом апеляційної інстанції без її участі та участі її представника.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони з 2005 року по 09 квітня 2010 року перебували в шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивачки.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 квітня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 09 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 300 гривень, щомісячно починаючи стягнення з 03 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

З поданої довідки КЗ "Недригайлівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" вбачається, що ОСОБА_5 часто хворіє на ГРВІ та перебуває на диспансерному обліку.

З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року ОСОБА_3 ніяких доходів не отримувала.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_4 за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2015 року ніяких доходів не отримував. Офіційно відповідач не працює.

З довідки Роменського центру УДАЇ УМВС України в Сумській області вбачається, що ОСОБА_4 має у власності автомобіль ВАЗ 21043, 2002 року випуску.

Правильно встановивши вищезгадані фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо недоведеності позивачкою зміни її матеріального стану у порівнянні з її матеріальним станом, що існував починаючи з квітня 2010 року і до часу виникнення цього спору.

Також суд послався на те, що позивачка має право звернутися за отриманням державної допомоги у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка гарантована державою, чим забезпечити захист прав та інтересів дитини.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону не дотримався.

Так, частиною 2 ст. 31 ЦПК України, зокрема, передбачено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У судовому засіданні апеляційного суду Сумської області відповідач ОСОБА_4 під звукозапис визнав позов повністю та погодився сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_7 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому є достатньо законних підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема, роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції помилково не застосував ч. 2 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегія суддів визнає загальновідомою інформацію розміщену на офіційному сайті Державної служби статистики України, зокрема, щодо: індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні-квітні 2015р. становив 137,1% (у відповідному періоді попереднього року - 106,4%).

Продукти харчування та безалкогольні напої подорожчали на 33,6%. Найбільше (в 1,8-1,5 раза) зросли ціни на фрукти, овочі, рис, соняшникову олію, продукти переробки зернових. На 48,5-37,7% стали дорожчими риба та продукти з риби, макаронні вироби, цукор, безалкогольні напої, хліб, маргарин.

Ціни (тарифи) на житло, воду, електроенергію, газ та інші види палива зросли у 2,2 раза, що зумовлено суттєвим підвищенням тарифів на природний газ у 5,5 раза та електроенергію на 33,6%.

Зростання цін у сфері охорони здоров'я на 22,8% насамперед пов'язано з подорожчанням фармацевтичної продукції, медичних товарів та обладнання на 30,2%. Крім того, на 13,9% стали дорожчими амбулаторні послуги.

Підвищення цін на транспорт у цілому на 21,1% відбулося за рахунок подорожчання автомобілів на 28,9%, палива та мастил на 20,1%, а також транспортних послуг на 20,0%.

Індекс реальної заробітної плати у січні-березні 2015р. порівняно з відповідним періодом 2014р. становив 79,9% (http://www.ukrstat.gov.ua).

Наведені факти підтверджують, що майновий стан позивачки погіршився у порівнянні з 2010 та наступними роками до часу виникнення спору, оскільки в цей час на 300 грн. аліментів на місяці можно придбати для дитини продуктів харчування, послуг набагато менше ніж раніше, а дитина росте і потребує більших витрат на її утримання.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з цим, підлягає відкликанню виконавчий лист виданий Недригайлівським районним судом Сумської області № 2-99/10 від 29 квітня 2010 року, боржником в якому є ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 15 травня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати з Відділу виконавчої служби Недригайлівського районного управління юстиції виконавчий лист виданий Недригайлівським районним судом Сумської області № 2-99/10 від 29 квітня 2010 року, боржником в якому є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -