Справа №591/9480/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Міліціанов Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1105/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Білецького О. М. , Кононенко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Єременка Романа Олександровича,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення грошових сум,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з позовом, в якому вказував, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної картки та відкрито поточний рахунок.

11 грудня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про видачу в цей же день розміщених на його рахунку коштів, однак йому в цьому було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини і на те, що частину коштів він у подальшому отримав, позивач з урахуванням уточнених вимог просив стягнути з відповідача 1102 грн. 98 коп. коштів, які залишалися на рахунку, з урахуванням стосовно до ст. 625 ЦК індексу інфляції - 2958 грн. 50 коп., 3 % річних у сумі 229 грн. 47 коп. та 83758 грн. 85 коп. пені згідно із Законом України «Про захист прав споживачів»

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2015 року на часткове задоволення позовних вимог постановлено стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором банківського рахунку в сумі 1102 грн. 98 коп. та інфляційні збитки за час прострочення з 19 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року в сумі 2501 грн. 53 коп.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення його позову в повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» - Єременко Р.О., просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову в позові, теж указуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задовленню.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір № 004-18000-191011 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної картки, за яким банк відкрив позивачеві поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_1 з випуском платіжної картки (а. с. 6).

11 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до банку із заявою про отримання з каси банку коштів у сумі 59325 грн., що знаходилися на його рахунку. Однак у цей день дані кошти не були видані (а. с. 7).

У зв'язку з отриманням частини коштів з цього рахунку (а. с. 9, 14, 46- 49), на ньому станом на 13 лютого 2015 року залишалося 1102 грн. 98 коп. (а. с. 50, 58).

Постановою правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а. с. 75-78).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонду) № 51 від 02 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» строком з 03 березня по 02 червня 2015 року, який рішенням № 71 від 08 квітня 2015 року продовжено до 02 вересня 2015 року, запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Пунктами 3.1.1. та 3.4.1 зазначеного вище договору передбачено, що банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахункові операції та інші операції за рахунком у відповідності до чинного законодавства України та умов цього договору.

Клієнт має право за допомогою картки отримувати готівкові кошти в касах банку та інших банків, пунктах видачі готівки і банкоматах за умови наявності коштів на рахунку у випадках, що передбачені чинним законодавством та при виконанні умов цього договору.

З огляду на викладене та положення ст. 526 ЦК України суд вірно стягнув з відповідача на користь позивача 1102 грн. 98 коп. коштів, що залишалися на його картковому рахунку, та які відповідач відмовився видавати.

Поряд із цим, суд вірно визнав безпідставними доводи уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» - Єременка Р.О., відносно того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який, як спеціальний, є пріоритетним по відношенню до інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини і який забороняє задовольняти вимоги кредиторів банку з моменту введення тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. ч. 1, 3-5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закону) Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом урегулювання.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 36 Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

У п. 1 ч. 5, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону зазначено, що обмеження відносно задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

З метою забезпечення виконання зазначених вище зобов'язань банку, передбачених пунктом 1 частини шостої цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації, а для системно важливих банків - не пізніше двох місяців (ч. 3 ст. 36 Закону).

За пунктом 4 ст. 2 Закону вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Пунктами 1-3 частини 2 ст. 37 Закону унормовано, що уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

З аналізу зазначених вище норм права слідує, що у даному випадку позивач і після введення тимчасової адміністрації у банку мав право на отримання коштів, що перебували на його банківському рахунку. Тому його право суд правильно визнав порушеним.

Щодо гарантій відшкодування Фондом коштів за вкладами, про які йде мова у ст. 24 Закону, та на що також указується в апеляційній скарзі відповідача, то відповідне право вкладник в силу ч. 2 цієї статті, набуває лише після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У частині відшкодування інфляційних збитків рішення по суті відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки банк несвоєчасно виконав своє грошове зобов'язання перед позивачем.

Ураховуючи, що відповідно п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону під час дії тимчасової адміністрації нарахування неустойки та інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань банку перед кредиторами не здійснюється, суд вірно застосував індекс інфляції за період, який тривав до введення тимчасової адміністрації банку.

У той же час, визначаючи початок цього періоду, суд припустився помилки, не звернувши уваги на те, що згідно з п. 2.11.8 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (у редакції, яка діяла на момент звернення до банку позивача)(далі Правил) при бажанні зняти готівкою в касі банку з вкладного (депозитного) рахунку на вимогу, поточного рахунку або з поточного рахунку з використанням платіжної картки одноразово суму, що перевищує 50000 грн./5000 доларів США/5000 євро необхідно попередити банк за два робочих дні до дня здійснення операції щодо видачі готівкових коштів шляхом здійснення телефонного дзвінка до відділення банку, в якому відкрито даний рахунок.

Усупереч наведеній умові позивач завчасно не попередив у встановленому порядку відповідача про зняття коштів, тому індекс інфляції необхідно застосовувати саме з 13 грудня 2014 року, - тобто через два дні з часу подання заяви.

Таким чином, за період з 13 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року розмір інфляційних збитків, виходячи з неоспореної відповідачем методики й вихідних даних, які містяться у розрахунку позивача, має становити 2843 грн. 67 коп. (різниця між визначеною позивачем сумою у розмірі 2958 грн. 50 коп. і одноденними інфляційними збитками за 11 і 12 грудня 2014 року) (а. с. 59).

У зв'язку з цим рішення в зазначеній частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає відповідній зміні.

З рішенням про відмову у стягненні передбачених ст. 625 ЦК 3 % річних від простроченої суми теж погодитися не можна, оскільки розділ 5 Правил, зокрема п. 5.26, щодо іншого розміру процентів, стосується порядку розміщення саме банківських вкладів, і на спірні правовідносини поширюватися не може.

Так як договір банківського рахунку і Правила у частині відкриття , обслуговування та закриття поточних рахунків з використанням електронного платіжного засобу окремих положень щодо сплати процентів не містять, 3 % річних від простроченої суми підлягають стягненню відповідно до ст. 625 ЦК України.

За період з 13 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року ця сума становить 219 грн. 72 коп. (229 грн. 47 коп. - 9 грн. 75 коп. ) (а. с. 60 зв.).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягненні пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» також не ґрунтується на законі з наступних міркувань.

З огляду на положення ст. 1066 ЦК України, договір банківського рахунка є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 ст. 1 цього ж Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Аналіз перелічених правових норм з урахуванням роз'яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», дає підстави для висновку, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», поряд з іншим, належать і відносини, які виникають при укладенні договору банківського рахунка.

Частиною ж 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Оскільки неустойки укладеним між сторонами договором банківського рахунка фізичної особи з випуском платіжної картки не передбачено, має застосовуватися розмір пені, визначений законом. До того ж, за п. 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Отже, за період з 13 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року, без урахування 11 та 12 грудня, які безпідставно включені в наданий позивачем розрахунок (а. с. 60), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 80199 грн. 35 коп. пені (83758 грн. 85 коп. - 3559 грн. 50 коп.).

За таких умов, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині вирішення вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми та пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Єременка Романа Олександровича, задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних збитків змінити, а в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення трьох процентів річних та пені - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення трьох процентів річних та пені задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на корись ОСОБА_3 2843 грн. 67 коп. на відшкодування інфляційних збитків, 219 грн. 72 коп. у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми та 80199 грн. 35 коп. пені.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -