Справа №573/2029/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Свиргуненко Ю. М.
Номер провадження 22-ц/788/62/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарова О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду м. Суми від 20 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,

треті особи: Білопільська міська рада Сумської області, Філія "Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця" Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації", Комунальне підприємство "Білопільський Житловик", Комунальне підприємство "Водоканал Білопілля",

про усунення перешкод у користуванні каналізаційною спорудою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 20 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 каналізаційною мережею будинку АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_5 безперешкодний доступ до проміжного колодязя та вигрібної ями вказаної каналізаційної мережі, які розміщені на території земельної ділянки будинку АДРЕСА_2, якою користується ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 01 лютого 1992 року ОСОБА_4 є власником двохкімнатної квартири з належними надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

На підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 1992 року ОСОБА_3 є власником трьохкімнатної квартира, 1/4 частина сараю "Б", гараж "Д", вбиральня, льох "п/д" за адресою: АДРЕСА_2, (а.с.21).

Таким чином вбачається, що сторони мають квартири у сусідніх будинках.

З листа Білопільської міської ради від 19 травня 2014 року вбачається і ці обставини сторони не заперечують, що міською радою не приймались рішення про передачу у власність земельних ділянок мешканцям квартир у будинках АДРЕСА_1 станом на 19 травня 2014 року вказані земельні ділянки є власністю міської ради (а.с.15 зворот).

З пояснень сторін та їх представників вбачається, що сторони не приватизували присадибні земельні ділянки та що в індивідуальне користування вони їм не передавались.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачкою докази об'єктивно свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_3 створює позивачці перешкоди у доступі до проміжного колодязя та вигрібної ями, які знаходяться на території двору відповідачки, чим фактично позбавила позивачку можливості задовольняти свої санітарно-гігієнічні потреби.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

З пояснень сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що будинки АДРЕСА_1 мають спільну мережу водовідведення (каналізацією), якою з будинку НОМЕР_1 користується лише позивачка, а з будинку НОМЕР_2 користується відповідачка та ще одна мешканка цього будинку.

Інші мешканці будинку НОМЕР_1 та будинку НОМЕР_2 за власні кошти влаштували окремі мережі водовідведення (каналізації), якими і користуються в даний час.

Не дивлячись на те, що земельна ділянка під будинком НОМЕР_2 є власністю міської ради, частину прибудинкової території цього будинку відповідачка ОСОБА_3 обгородила парканом, тим самим влаштувала собі двір індивідуального користування. На території названого "двору" опинились проміжний колодязь і вигрібна яма від загальної на будинки АДРЕСА_1 мережі водовідведення (каналізації).

Встановлено, що каналізаційні мережі та стічна яма будинків АДРЕСА_1 на балансі міської ради та комунальних підприємств міста не обліковуються (лист Білопільської міської ради від 31 липня 2014 року а.с.18 зворот).

Вбачається, що між сторонами в справі виник спір з приводу користування внутрішньо-дворовою мережею водовідведення (каналізацією). Причиною спору стала відмова відповідачки у доступі позивачки до цієї мережі, зокрема, у доступі до проміжного колодязя і вигрібної ями.

З Акту обстеження внутрішньодворової мережі водовідведення (каналізації) та доданої до нього схеми від 27 лютого 2014 року вбачається, що комісія в складі заступника міського голови ОСОБА_6 та інженера по благоустрою міської ради ОСОБА_7 встановила, що каналізація житлового будинку АДРЕСА_1 була збудована у 1987 році на вигріб, ємкістю близько 10 м3. В подальшому до цього вигрібу був підключений житловий будинок АДРЕСА_1 збудований у 1990 році. Згодом, ОСОБА_3 мотивуючи тим, що для відкачування стічних вод машині необхідно проїжджати по її двору, закрила в каналізаційному колодязі трубу водовідведення від квартири ОСОБА_4, позбавивши тим самим останню можливості користування каналізацією. Вирішити питання щодо добровільного відкриття каналізації ОСОБА_3 відмовилась .

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_4 повинна бути забезпечена можливість користуватися каналізацією, а оплату за відкачування необхідно здійснювати пропорційно об'ємам стічних вод, що скидаються на вигріб (а.с.17, 17 зворот -схема).

З листа заступника голови Білопільської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року вбачається, звернення ОСОБА_4 з питання користування комунікаціями на прибудинковій території було розглянуто комісією з виїздом на місце за участю заступника міського голови Зарка Ю.В., головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Білопільської районної державної адміністрації Алексенка О.Є., майстра КП "Білопільський Житловик" ОСОБА_10;, головного інженера КП "Білопільський Водоканал" Могиленца В.П., інженера по благоустрою Білопільської міської ради ОСОБА_7, депутата Білопільської міської ради Костюченко І.А., дільничного інспектора Білопільського РВ УМВС України в Сумській області Мойсеєнка О.В.

За результатами розгляду встановлено, що в результаті неузгодженості черговості викачки каналізаційних стоків гр. ОСОБА_3 незаконно чинить перешкоди в користуванні комунікаціями сусідам. Для вирішення даного питання усім користувачам необхідно укласти договір з КП "Водоканал Білопілля" на предмет оплати послуг з водовідведення (ас. 16).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про недоведеність факту створення нею перешкод для позивачки у користуванні спірною мережею водовідведення (каналізації) спростовуються показами допитаних судом свідків та її особистими поясненнями у судових засіданнях суду першої інстанції, а також безспірно встановленим фактом зведення відповідачкою паркану, за яким опинились спірні об'єкти. Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам з цього приводу, навів у рішенні відповідні мотиви такої оцінки, які виглядають переконливими. В той же час на спростування названих висновків суду першої інстанції ОСОБА_3 доказів не надала.

Колегія суддів вважає, що при вирішення спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірна мережа водовідведення (каналізації), яка була побудована для користування мешканцями двох будинків (НОМЕР_1 та НОМЕР_2) по АДРЕСА_1 являється відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦК України приналежністю до головної речі - названих будинків.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 391 ЦК України передбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Керуючись названими нормами права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та покладення на ОСОБА_3 обов'язку усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 каналізаційною мережею будинку АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_5 безперешкодний доступ до проміжного колодязя та вигрібної ями вказаної каналізаційної мережі, які розміщені на території земельної ділянки будинку АДРЕСА_2, якою користується ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не являється співвласником (власником) спірної мережі водовідведення (каналізації) також не дають підстав для відмови у задоволенні позову.

Встановлено, що з часу купівлі квартири у будинку НОМЕР_1, тобто з 1992 року, позивачка фактично користується спірною мережею водовідведення (каналізації), спеціально побудованої для мешканців будинку НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 397 ЦК фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно ст. 396 ЦК особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу ( зокрема, відповідно до ст. 391 ЦК ).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду м. Суми від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -