Справа № 139/1041/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони з 20 жовтня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що фактично подружні стосунки припинено і зберігати шлюб є недоцільним, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернувся до суду.

У судовому засіданні 10 грудня 2014 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що в січні 2014 року він фактично припинив подружні стосунки з відповідачем, однак у нього не зникли почуття до дружини, а тому вони з дружиною вирішили скористатися ще один раз шансом примиритися.

Відповідач у судовому засіданні 10 грудня 2014 року позовні вимоги визнала та пояснила, що насправді між нею і позивачем часто виникають непорозуміння, але і вона до цих пір має почуття до чоловіка і бажає зберегти сім'ю. Вони приймають рішення відновити подружні стосунки і жити окремо від батьків.

10 грудня 2014 року за клопотанням сторін подружжю був наданий строк на примирення терміном у шість місяців (а.с. 14).

Позивач та відповідач 16 березня 2015 року подали до суду заяви, у яких просили призначити справу до слухання, скоротивши наданий строк на примирення, у зв'язку із спільним бажанням розірвати шлюб. Справу просили слухати у їх відсутності (а.с. 19, 21).

Ухвалою судді від 16 березня 2015 року скорочено строк на примирення і відновлено провадження у справі.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4) стверджується, що сторони з 20 жовтня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження, - що мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач обґрунтував свою вимогу про розірвання шлюбу тим, що із січня 2014 року припинив подружні стосунки з відповідачем. У грудні 2014 року сторони відновили подружні стосунки, однак, як слідує із їх рішення припинити шлюб (а.с. 19, 21), намагання були марними. Підтримання та визнання позову сторонами, категоричність в рішенні, на думку суду, свідчить про байдужість подружжя до існування їх шлюбу. З огляду на це, суд не вбачає підстав для надання сторонам повторного строку на примирення, оскільки вважає, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 20 жовтня 2012 року у виконкомі Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 8 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________