Справа № 464/4934/14-ц
пр.№ 2/464/46/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.,

за участю секретаря судових засідань Гевко О.-В.В.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4 до про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

представник позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій з уточненням просить: визнати за сторонами автомобіль марки «КІА СЕRATO», 2011 року випуску, тип кузова СЕДАН-В, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, сумісною власністю подружжя; стягнути з відповідача на користь позивача 2/3 вартості даного автомобіля, а саме 178855,28 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 1800, 00 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 17.03.2014, яке набрало законної сили 31.03.2014. У шлюбі у сторін народилась дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачем та на яку відповідач сплачує аліменти. Разом із тим, за час шлюбу сторони спільно нажили майно, зокрема спірний автомобіль, який позивач просить визнати сумісною власністю подружжя. Попри те, оскільки об'єкт права спільної сумісної власності є неподільним, просить стягнути з відповідача у вигляді грошової компенсації у розмірі 2/3 вартості автомобіля що становить 178855,28 грн., Доводи щодо відступлення від рівності часток подружжя, обґрунтовує тим, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх дочки, однак за період з грудня 2014 року по травень 2015 року відповідач не сплачує таких, а тому неотримання аліментів є істотною обставиною для застосування норми ст.70 СК України. Судові витрати покласти на відповідача. Позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов повністю та просять такий задовольнити. Дали пояснення аналогічні змісту позову.

У судовому засіданні відповідач не заперечив проти грошової компенсації вартості 1/2 спірного майна. Заперечив проти позову у частині відступлення від засад рівності часток подружжя. Вважає, обставини на які покликається позивач, як на підставу відступлення від рівності необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, з огляну на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 69 цього ж кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.70 СК України та ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, вважається, що частки дружина та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про прав на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановлених статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодження між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи.

Судом встановлено, що 14 листопада 2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського місьвиконкому під записом №183, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.03.2014, яке набрало законної сили 31.03.2014, шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається із матеріалів справи за час шлюбу позивачем та відповідачем було спільно нажито майно, що складає їх спільну сумісну власність, а саме: транспортний засіб марки «КІА СЕRATO», 2011 року випуску, тип кузова СЕДАН-В, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, зареєстрований 06.03.2013 в органах ДАІ за відповідачем /а.с.9,10/.

Разом із тим, в результаті проведення судової автотоварознавчої експертизи визначено ринкову вартість автомобіля «КІА СЕRATO», 2011 року випуску, тип кузова СЕДАН-В, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, та становить 268282,92 грн., що підтверджено висновком Львівського НДІСЕ від 30.10.2014 №2403. Заперечень щодо вартості спірного автомобіля від сторін не надійшло. Суд приходить висновку, що дійсною вартістю майна, на час розгляду справи необхідно визнати вартість, яка встановлена висновком від 30.10.2014 №2403.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснити поділ майна, виходячи з дійсної вартості спірного автомобіля на час розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить переконання про необхідність поділу спільного майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю сторін у справі у відповідності до ст.71 СК України, залишивши спірний автомобіль у власності ОСОБА_4 з покладенням на нього обов'язку компенсувати позивачці 134141,46 грн. вартості автомобіля у вигляді грошової компенсації замість її частки (1/2) у спільному майні, а позов задовольнити частково.

Щодо позовної вимоги у частині відступлення від засад рівності часток подружжя, суд приходить наступного.

Відповідно до ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У п.30 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про прав на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Судом встановлено, що у сторін за час шлюбу народилась дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження /а.с.7/. На утримання дитини відповідач сплачує аліменти, відносно чого відкрито виконавче провадження Сихівським ВДВС ЛМУЮ. Згідно з довідки останнього від 13.05.2015 №В-178717 ОСОБА_2 не отримує аліменти від ОСОБА_4 на утримання їх дитини за період з 12.12.2014 по 12.05.2015 в розмірі 1/3 частини із усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд приходить висновку, що правових підстав для збільшення розміру її частки у спільному майні подружжя не має, адже позивачем у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України не подано жодних належних та допустимих доказів, які б містили фактичні дані про те, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Несплата відповідачем аліментів протягом відповідного період не є тією обставиною у відповідності до ст.70 СК України, а тому не впливає на спосіб та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Разом із тим, відповідно до п.45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених ст.88 ЦПК. Так, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 182,70 грн. та витрати за проведення судової експертизи у сумі 1350,00 грн., а всього 1532,70 грн.

Відповідно до ст.ст.63, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного суду України у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про прав на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 10, 11, 80,88 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов - задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності ОСОБА_4 автомобіль марки «КІА СЕRATO», 2011 року випуску, тип кузова СЕДАН-В, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, двигун НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2.

У порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 134141,46 грн. грошової компенсації.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 182,70 грн. та витрати за проведення судової експертизи у сумі 1350,00 грн., а всього у розмірі 1532,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суду м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко