АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1909/2164/2012 Головуючий у 1-й інстанції Зембра Є.Й.
Провадження № 22-ц/789/287/15 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду від 30 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк", інтереси якого представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за кредитною угодою та за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" про визнання правочинів недійсними, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кременецького районного суду від 30 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" 3783,19 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 червня 2012 року складає 30227 гривень 69 копійок пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за кредитною угодою №11/07/512МК від 22 листопада 2007 року.

В задоволенні позову ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк", інтереси якого представляє ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у частині задоволених позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" відмовити, а його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник позивача ОСОБА_3 в апеляційну інстанцію не з"явився , хоча належним чином повідомлений день та час розгляду справи, а заяви про відкладення справи свідчать про затягування слухання справи, а тому колегія суддів вважає за доцільне розгляд справи проводити у відсутності представника банку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України - підставами для зміни рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за кредитною угодою № 11/07/512 МК від 22 листопада 2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності сторонами обумовлений 5 років.

Однак з таким висновком суду колегія частково не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Рішенням Кременецького районного суду від 31 жовтня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської обл. від 16 січня 2014 року, первісний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ "Приват банку" заборгованість за кредитним договором у 2012 р. складає 266799,18 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Приват банку" 2667,99 грн. судових витрат.

Ухвалою ВССУ від 30 липня 2014 року рішення Кременецького районного суду від 31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду від 16 січня 2014 року у частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за кредитною угодою скасовано та передано до суду на новий розгляд першої інстанції. В решті судові рішення залишено без зміни.

Згідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Судом встановлено, що 22.11.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11/07/512МК, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 25000 доларів США на термін до 22.11.2012 року.

Згідно до ч.1 ст. 259 ЦК України - позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 22 листопада 2007 року договору між ПАТ "Приват банк" та ОСОБА_1, останній надав згоду, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за цією угодою встановлюються сторонами тривалістю 5 років.( пункт 6.8 кредитної угоди №11/07/512МК).

Згідно з нормами ст. 546 ч.1 та ст. 549 ЦК України - виконання зобов"язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов"язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов"язання.

Підставою, яка породжує обов"язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов"язання, яке визначається ст.610 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитною угодою пеня нарахована банком за період з 19 березня 2008 року по 01 червня 2012 року в сумі 3783 дол. США 19 центів.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України - до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов"язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню(місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день(місяць) виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня(місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня(місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Стягуючи пеню в розмірі 30227,69 грн., що еквівалентно 3783,19 дол. США за період з 19 березня 2008 р. по 01 червня 2012 року, суд першої інстанції допустився помилки і не врахував вимог ст. 258 ч.2 ЦК України, а тому колегія суддів вважає, що суму пені слід зменшити до 7497,10 грн. за період з 01 червня 2011 р. по 01 червня 2012 року, виходячи з розрахунку, що сума пені за рік становить 938 дол. США 31 цент і по курсу НБУ 7,99 грн.

(938,31 дол.*7,99 грн. = 7497,10 грн.).

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними правочинів, то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову, оскільки відповідно до вимог ст. 61 ч.3 ЦПКУ дані обставини були предметом дослідження у вище згаданих рішеннях, які набрали законної сили, а інших доказів апелянтом не представлено. Крім того, посилання представника ОСОБА_1 на те, що останній не підписував спірної кредитної угоди не заслуговують на увагу, так як спростовуються наданими позивачем доказом про часткову сплату заборгованості за даною угодою.

Також факт погашення ОСОБА_1 заборгованості по кредитній угоді №11/07/512МК встановлений рішенням Кременецького районного суду від 01 листопада 2013 року, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 січня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, які мають преюдиційне значення для вирішення позову ОСОБА_1 про визнання кредитної угоди та договору про видачу траншу недійсними, а нових доказів, які б не були предметом розгляду вищезазначених рішень під час розгляду даної справи представник ОСОБА_1 не навів.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду від 30 грудня 2014 року змінити, зменшивши суму стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за період з 01 червня 2011 р. по 01 червня 2012 року із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "Приват банк" із 30227,69 грн. до 7497,10 грн. та 749,91 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк