АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/2274/15 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерної компанії «Харківобленерго» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року у цивільній справі за позовом Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення донарахування за не обліковану електричну енергію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року позивач - Акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі: АК «Харківобленерго») звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що відповідачка ОСОБА_2 проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 та є споживачем електроенергії, яка надається енергопостачальником - АК «Харківобленерго».

24 вересня 2007 року під час проведення перевірки електроустановки за вказаною адресою, де проживає відповідачка, представниками АК «Харківобленерго» було виявлено порушення останньою п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, а саме: факт безоблікового споживання електроенергії шляхом монтажу скритої електропроводки поза приладом обліку, електрична енергія споживалась, але не обліковувалась.

За вказаним фактом представниками енергопостачальника у відповідності до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення було складено відповідний акт № 02-18786 про виявлені порушення.

На підставі зазначеного акту та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року (з наступними змінами та доповненнями) споживачці ОСОБА_2 було нараховано 7 009,27 грн. у рахунок оплати вартості не облікованої електричної енергії, які остання в добровільному порядку сплачувати відмовляється.

Посилаючись на вказані обставини, позивач АК «Харківобленерго» просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь вищезазначену нараховану суму вартості не облікованої електричної енергії, а також судові витрати, понесені ним по справі.

Вказана цивільна справа слухалась судами неодноразово.

Так, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 травня 2010 року позов АК «Харківобленерго» було задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на користь АК «Харківобленерго» нараховану суму вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачкою правил користування електричною енергією в заявленому позивачем розмірі, а також судові витрати, понесені ним по справі, а саме: 51,00 грн. сплаченого ним судового збору та 30,00 грн. оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2013 року вказане заочне рішення в порядку перегляду його за заявою відповідачки ОСОБА_2 було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представник позивача - АК «Харківобленерго» підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі й наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 заявлені до неї позивачем вимоги не визнала, та заперечуючи проти задоволення цих вимог, посилалась на їх безпідставність.

При цьому вона вказувала на те, що в її домоволодінні ніколи не було ніякої прихованої електропроводки, а відтак і безоблікового споживання електричної енергії, рахунки за яку вона завжди оплачувала своєчасно та в повному обсязі.

24.09.2007 року до належної їй частини житлового будинку АДРЕСА_1 прийшли двоє чоловіків, що представилися електромонтерами АК «Харківобленерго», які з її дозволу безперешкодно оглянули електролічильник, а відключивши його й приміщення будинку, після чого пішли. Однак, після цього візиту працівників АК «Харківобленерго» її частина житлового будинку була відключена від мережі електропостачання. Для з'ясування причин цього відключення вона неодноразово зверталась до АК «Харківобленерго», де їй врешті-решт було повідомлено, що відключення її житла від електропостачання здійснено на підставі акту № 02-18786 від 24.09.2007 року про нібито виявлені порушення нею правил користування електричною енергією, а саме: наявність скритої електропроводки та споживання електричної енергії поза приладом обліку. Проте, будь-якого акту представниками АК «Харківобленерго» при огляді її помешкань 24.09.2007 року не складалось, їй на підпис ніякого акту не надавалось і копія акту їй не вручалась.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2013 року, в задоволенні позовних вимог АК «Харківобленерго» було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2013 були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3 - співвласницю житлового будинку АДРЕСА_1

При новому розгляді справи судом першої інстанції представник позивача АК «Харківобленерго» наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог та стягненні з відповідачки ОСОБА_2 на користь компанії нарахованої суми в розмірі 7 009,27 грн. у рахунок оплати вартості не облікованої електричної енергії, а також судових витрат, понесених позивачем по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог АК «Харківобленерго» заперечували, посилаючись на їх безпідставність та висновки проведеної по справі судової електротехнічної експертизи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року позовні вимоги АК «Харківобленерго» залишено без задоволення за їх недоведеністю.

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання судових витрат по справі.

Стягнуто з АК «Харківобленерго» на користь ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 3382 грн. у рахунок оплати проведеної по справі судової електротехнічної експертизи № 5223 від 29.08.2014 року, ініціатор проведення якої відповідачка ОСОБА_2 була звільнена від її оплати ухвалою суду.

Не погодившись із таким рішенням районного суду, позивач - АК «Харківобленерго» в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму нарахувань вартості необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, а також судові витрати, понесені позивачем по справі.

В обґрунтування своєї скарги позивач АК «Харківобленерго» посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що приймаючи рішення у справі та залишаючи заявлені позивачем вимоги без задоволення, суд першої інстанції послався на те, що складений представниками енергопостачальника акт № 02-18786 від 24.09.2007 року про порушення споживачкою ОСОБА_2 правил користування електричною енергією всупереч п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, не розглядався відповідною комісією енергопостачальника, однак п. 59 ПКЕЕН у редакції, що діяла на момент виявлення порушень та складання зазначеного акту, не передбачав необхідності розгляду акту будь-якою комісією, в зв'язку з чим наявність самого акту була достатньою підставою для нарахування збитків, завданих енергопостачальнику безобліковим споживанням електроенергії.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції також послався на те, що акт № 02-18786 від 24.09.2007 року, складений представниками енергопостачальника з порушенням вимог п.п. 4.2, 4.6, 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року, однак на момент складання цього акту зазначена Методика взагалі не містила п.п. 4.2, 4.6, 4.7.

Таким чином, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції послався на норми матеріального права, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а відтак безпідставно залишив заявлені позивачем вимоги без задоволення.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд першої інстанції безпідставно, усупереч вимогам ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягнув з АК «Харківобленерго» на користь ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 3382 грн. на оплату проведеної по справі судової електротехнічної експертизи № 5223 від 29.08.2014 року, оскільки клопотання про призначення цієї експертизи було заявлено саме відповідачкою ОСОБА_2, а позивачем будь-яких питань для вирішення експертом взагалі не ставилось.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АК «Харківобленерго» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, частковій зміні, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, в даному випадку рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, не в повному обсязі відповідає цим вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці визначаються Законом України «Про електроенергетику», який регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відповідно до ст. 26 вищезазначеного Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією згідно із законодавством України.

Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема є: крадіжка електричної і теплової енергії; самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Відносини між громадянами - споживачами електричної енергії та енергопостачальниками безпосередньо регулюються «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, з наступними змінами та доповненнями (далі: Правила).

Зазначені Правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Згідно п. 2 Правил наведені в них терміни вживаються у такому значенні:

електромережа - підстанції, розподільні установки та електричні лінії, призначені для передачі та розподілу енергії, до яких безпосередньо приєднана електроустановка або електропроводка споживача;

електропроводка - сукупність проводів і кабелів з кріпленнями, монтівними та захисними деталями, які прокладено на поверхні чи всередині конструктивних елементів споруд;

електроустановка - комплекс взаємопов'язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу та споживання електричної енергії;

об'єкт споживача - житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування;

підключення до електромережі - виконання операції з комутації для забезпечення постачання електричної енергії споживачу;

самовільне підключення - споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Відповідно до положень пункту 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

Права та обов'язки споживача електричної енергії передбачені п.п. 41, 42 Правил.

Зокрема, споживач електричної енергії має право на вибір постачальника електричної енергії; підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і приладів обліку.

При цьому, споживач зобов'язаний:

дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору;

забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів;

невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку;

оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил;

узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Відповідальність споживача електричної енергії передбачена п. 48 Правил.

Так, споживач несе відповідальність згідно із законодавством, у тому числі, й за:

порушення правил користування електричною енергією;

розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених пунктом 35 цих Правил), а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача.

Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності.

Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до методики, затвердженої НКРЕ.

У разі відмови споживача відшкодувати збитки енергопостачальник передає справу до суду.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, встановлений Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року з подальшими змінами (далі: Методика).

Зазначена Методика поширюється на всіх споживачів електричної енергії та застосовується постачальниками електричної енергії (електропередавальними організаціями) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією.

Відповідно до п. 3.1 Методики (тут і далі положення Методики наводяться в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідноси), ця Методика застосовується в разі виявлення, зокрема таких порушень ПКЕЕН:

самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника;

самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, поза засобами обліку електричної енергії;

Вартість необлікованої електричної енергії розраховується на підставі акта про виявлення порушення, який складається відповідно до передбаченої ПКЕЕН процедури (п. 3.2 Методики).

Згідно п. 3.3 Методики розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється:

за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії;

за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії;

за кількістю днів:

а) у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 4, 6 (якщо самовільне підключення було здійснено таким чином, що представники енергопостачальника могли виявити його при проведенні контрольного огляду засобу обліку) пункту 3.1 Методики, - з дня останнього контрольного огляду засобу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази засобу обліку, порушив умови монтажу, здійснив самовільне підключення поза приладом обліку прихованою електропроводкою, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду засобу обліку не мали можливості, то споживачу робиться перерахунок за користування електричною енергією з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (у разі, якщо технічний огляд у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводився), але не більше ніж за три роки;

Поняття «засоби обліку», «прихована електропроводка», «технічна перевірка» визначені в п. 1.2 Розділу 1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28.

Так, засоби обліку - це засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності;

прихована електропроводка - електрична проводка, яка приєднана до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку, яку представник постачальника без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів, під час попереднього контрольного огляду засобу обліку або технічної перевірки не мав можливості виявити;

технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності стану засобу обліку електричної енергії та схеми його підключення, а також відповідності стану електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки обліку «Правилам устройства електроустановок» та іншим нормативно-технічним документам.

Як встановлено по справі, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками частини житлового будинку АДРЕСА_1 та є споживачем електроенергії, яка надається енергопостачальником - АК «Харківобленерго» (т. 2 а.с. 56, 57).

Належна відповідачам частина житлового будинку складається з відокремлених жилих та нежилих приміщень, що мають окремий вхід, тобто по суті є окремою квартирою (т. 2 а.с. 62, 63).

При цьому, як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, на час виникнення спірних правовідносин житловий будинок АДРЕСА_1 мав єдиний повітряний ввід електричного живлення від опори основної лінії електропередач, що проходив по зовнішній стіні будинку з подальшим відгалуженням до кожної із квартир окремо.

Зазначена обставина сторонами спору визнається й не заперечується.

24 вересня 2007 року представниками енергопостачальника - АК «Харківобленерго» було проведено перевірку електроустановки споживачки ОСОБА_2 за вказаною адресою на предмет дотримання останньою Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357.

За наслідками проведеної перевірки представниками АК «Харківобленерго» був складений відповідний акт № 02-18786 від тієї ж дати про виявлені порушення споживачкою ОСОБА_2 п.п. 42, 48 ПКЕЕН, підписаний трьома представниками енергопостачальника, та який містить примітку про те, що споживачка відмовилась від його підписання (т. 1 а.с. 60).

Згідно цього акту представниками АК «Харківобленерго» було виявлено факт безоблікового споживання споживачкою електроенергії шляхом монтажу прихованої електропроводки поза приладом обліку, електрична енергія споживалась, але не обліковувалась.

Разом, із тим, як убачається з указаного акту порушень, він містить лише абстрактну схему начебто маючого місце монтажу прихованої електропроводки в помешканні відповідачки ОСОБА_2 без прив'язки до конкретних приміщень та зазначення конкретних точок підключення прихованої електропроводки до електромережі, тобто контактних з'єднань контуру прихованої електропроводки у місцях їх приєднання до електромережі поза приладом обліку.

В зазначеному акті також відсутні конкретні дані стосовно того, де саме, та в якому конкретному місці чи приміщенні знаходилася кінцева точка прихованої електропроводки (електрична розетка чи відгалуження електричних проводів), за допомогою яких було можливе безоблікове споживання електроенергії.

Більш того, як підтвердила в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача - АК «Харківобленерго», при складанні зазначеного акту № 02-18786 від 24.09.2007 року представниками енергопостачальника взагалі не перевірявся та не встановлювався факт безоблікового споживання електроенергії відповідачкою ОСОБА_2, оскільки при обстеженні електроустановки споживачки ними був використаний прилад Е121 «Дятел», який при відключеному електролічильнику спрацював, показавши наявність напруги, тобто прихованої електропроводки, підключеної поза лічильником, що само по собі вже є порушенням Правил користування електричною енергією для населення та підставою для нарахування завданих енергопостачальнику збитків відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року.

Однак, як вбачається з висновків проведеної по справі судової електротехнічної експертизи № 5223 від 28.08.2014 року, прилад Е121 «Дятел» у відповідності до своїх характеристик (далі наводиться мовою оригіналу) предназначен для следующих задач:

- проверки правильності фазировки бытових электросчетчиков без снятия пломбы и защитной кришки;

- обнаружения скрытой проводки;

- обнаружения фазного провода на изолированых и неизолированых токоведущих частях електрических сетей переменного тока без непосредственной святи с этими частями;

- проверки исправносты предохранителей, плавких вставок, определения обрывов в проводах, находящихся под. напряженим;

- выявления оборудования с обрывом заземления или занулення.

Сигнализатор обеспечивает проверку наличия напряжения в цепях переменного тока номинальным напряженим 0,38 кВ промышленной частоты без електрического контакта с проводником. Сигнализатор издает световой и звуковой сигналы при помещении антены сигнализатора на расстоянии от проводника.

Отже, за висновком експерта з урахуванням схеми електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 станом на вересень 2007 року, а саме: наявності єдиного спільного вводу електричного живлення від опори основної лінії електропередач, та технічних характеристик і призначення приладу Е121 «Дятел», зокрема - виявлення фазного дроту на відстані за відсутності безпосереднього контакту з провідником, цей прилад пошуку при проведенні перевірки електричної установки споживачки ОСОБА_2 представниками енергопостачальника 24.09.2007 року з відключеним електролічильником у приміщенні останньої, міг реагувати на ввід в домоволодіння, що постійно перебував під напругою, прокладений вздовж усієї зовнішньої стіни житлового будинку, один на дві квартири (т. 2 а.с. 169-175).

Зазначений висновок експерта позивачем АК «Харківобленерго» не спростований, і будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів, які б могли поставити під сумнів цей висновок експерта, позивачем як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду не представлено.

Таким чином, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що викладені в акті № 02-18786 від 24.09.2007 року обставини є припущеннями й об'єктивно не встановлені, а тому в енергопостачальника були відсутні передбачені законодавством підстави для нарахування споживачці ОСОБА_2 суми вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення нею правил користування електричною енергією, а відтак відсутні й підстави для задоволення заявлених АК «Харківобленерго» позовних вимог.

Однак, фактично правильно вирішивши справу по суті заявлених АК «Харківобленерго» вимог, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення безпідставно послався на невиконання позивачем вимог п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, щодо розгляду акту про порушення від 24.09.2007 року № 02-18786 комісією енергопостачальника, а також щодо невідповідності цього акту п.п. 4.2, 4.6, 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року, оскільки на час виникнення спірних правовідносин зазначена Методика взагалі не містила вказаних пунктів, а зміни до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, щодо розгляду актів про порушення комісією енергопостачальника, були внесені тільки 17.07.2009 року постановою Кабінету Міністрів України № 731.

За таких обставин, з огляду на викладене, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року, ухвалене по справі, не може бути визнано цілком законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне змінити це судове рішення, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду першої інстанції на невиконання АК «Харківобленерго» вимог п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, а також на невідповідність акту про порушення № 02-18786 від 24.09.2007 року п.п. 4.2, 4.6, 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року.

Крім того, всупереч вимогам ч. 4 ст. 215 ЦПК України, суд першої інстанції некоректно виклав і резолютивну частину ухваленого по справі рішення, де замість відмови в задоволенні заявлених АК «Харківобленерго» позовних вимог, зазначив про залишення цих вимог без задоволення, а тому й у цій частині рішення районного суду підлягає зміні з приведенням його у відповідність до приписів указаної правової норми.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги позивача - АК «Харківобленерго» про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса 3382 грн. на оплату проведеної по справі судової електротехнічної експертизи № 5223 від 29.08.2014 року, оскільки клопотання про призначення цієї експертизи було заявлено саме відповідачкою ОСОБА_2, а позивачем будь-яких питань для вирішення експертом взагалі не ставилось, то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, позаяк ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.04.2014 року відповідачку ОСОБА_2 у зв'язку з її важким матеріальним становищем було звільнено від оплати витрат на проведення призначеної по справі судової електротехнічної експертизи, а частиною 2 статті 88 ЦПК України прямо передбачено, що в разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, судові витрати на користь осіб, що їх понесли, стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Інші доводи апеляційної скарги позивача - АК «Харківобленерго», що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим судом першої інстанції по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими і не містять передбачених законом підстав для подальшої його зміни чи скасування.

Таким чином, з огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 10, 11, 59, 60, 213 -215, 303, 304, 307, 309, ст. ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерної компанії «Харківобленерго» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини зазначеного судового рішення посилання суду першої інстанції на невиконання АК «Харківобленерго» вимог п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, а також на невідповідність акту про порушення № 02-18786 від 24.09.2007 року п.п. 4.2, 4.6, 4.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 4 травня 2006 року, як на підставу для відмови в задоволенні заявлених позивачем вимог.

У задоволенні позову Акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення донарахування за не обліковану електричну енергію - відмовити за його недоведеністю.

В іншій частині рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: