Справа № 367/4851/14-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О.В.
Провадження № 22-ц/780/936/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 46 05.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольвія Консалтінг Груп» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року по справі за позовом Прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, головного управління Держземагенства у Київській області до Ірпінської міської ради Київської області, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольвія Консалтінг Груп» про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом.

18 грудня 2014 року в судовому засіданні представник позивача Мясков О.Є. заявив клопотання про накладення арешту та заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам, в тому числі власникам земельних ділянок проводити будівельні роботи та роботи по вирубці зелених насаджень на земельних ділянках площею 0,10 га в АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначеного клопотання представник позивача посилався на те, що прокурору м. Ірпеня стало відомо, що власник земельних ділянок ТОВ «Ольвія Консалтінг Груп» звертається до реєстраційної служби для отримання витягу про право власності на ці земельні ділянки, а тому існує можливість відчуження цих земельних ділянок і з метою забезпечення даного позову слід накласти арешт на дані земельні ділянки та заборонити вчиняти будь-яким особам дії відносно цих земельних ділянок до розгляду справи по суті.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року клопотання представника позивача задоволено.

У апеляційній скарзі ТОВ «Ольвія Консалтінг Груп» просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у забезпечені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачу, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,3ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на викладене суд першої інстанції, правомірно дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції, застосувавши вимоги зазначеного законодавства, жодним чином не порушив прав апелянта чи охоронюваних законом, його інтересів.

На думку колегії, враховуючи наведені вимоги закону та клопотання представника позивача про забезпечення позову, суд відповідно до вимог ст. 152 ЦК України обґрунтовано вжив заходів для його забезпечення.

Так, з матеріалів справи та змісту позовних вимог вбачається, що предметом вказаного спору є спірні земельні ділянки.

Колегія вважає, що доводи представника позивача в клопотанні про забезпечення позову шляхом накладення арешту є обґрунтованими, оскільки вчинення будь-який дій щодо спірного майна може унеможливити чи ускладнити виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ольвія Консалтінг Груп» відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.1 ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає , оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі .

Головуючий:

Судді: