У Х В А Л А

Іменем України

19 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретаріМаринець Д.М., без участі сторін,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 23 грудні 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, третьої особи Тячівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві зазначила, що їй належить в цілому житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС №992410 від 15 листопада 2010 року, зареєстроване у Тячівському РДПТІ у книзі №02 за реєстровим номером 242 від 2 грудня 2010 року. Разом з нею в будинку до 2003 року проживав її онук ОСОБА_1. З 2003 року відповідач у належному їй будинку не проживає та даним будинком не користується, що стверджується довідкою Дулівської сільської ради та актом обстеження. Оскільки будинок належить їй на праві власності, то жодних правових підстав у відповідача для проживання у ньому не має та вказаний житловий будинок не може вважатися його місцем проживання. Вважає, що відповідача ОСОБА_1 слід визнати таким, що втратив право користування житлом у житловому будинку по вул. ОСОБА_3 за №69 в с. Дулово, Тячівського району, у зв'язку з його відсутністю більше року.

Позивачка просила суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1, та скасувати його реєстрацію в даному житловому будинку.

Рішенням Тячівського районного суду від 23 грудні 2014 року позов задоволено частково визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Дулово, Тячівського району, Закарпатської області, України, таким, що втратив право на житло в будинку АДРЕСА_1, України, в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначається, що суд першої інстанції не врахував доводів відповідача, що привело до постановлення незаконного рішення.

Належно повідомлені сторони в засідання апеляційної інстанції не з'явились і про причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився в четверте, не зважаючи на повідомлення через засоби масової інформації, тому розгляд справи проведений без участі сторін.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №992410 від 15.11.2010 року, виданого виконкомом Дулівської сільської ради та згідно витягу про державну реєстрацію №28219544 від 02.12.2010 року, є власником домоволодіння АДРЕСА_1, про що в книзі 02 зроблено запис 242 (а.с.3-4).

В акті обстеження, складеного депутатом Дулівської сільської ради ОСОБА_4, затвердженого головою Дулівської сільської ради ОСОБА_3, зазначено, що в АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_5 разом зі своєю бабусею ОСОБА_2, яка є особою похилого віку, пенсіонерка. ОСОБА_1, 1977 року народження, який являється братом ОСОБА_5, зареєстрований по цій же адресі, але з 2003 року за цією адресою не проживає (а.с.7).

Довідкою виконавчого комітету Дулівської сільської ради від 3 жовтня 2014 року за №239 стверджено, що ОСОБА_1, 1977 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_1, але останні роки проживає в с.Теребля (а.с.6).

Відповідно до письмового повідомлення Тячівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 15.10.2014 року за №3266 в будинку АДРЕСА_1, з 21.01.1994 року значиться зареєстрованим ОСОБА_1, 1977 року народження (а.с.14).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_1 у будинку позивачки ОСОБА_2 підтверджується також відміткою в паспорті відповідача (а.с.18-20).

Згідно ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також, в судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що відповідач ОСОБА_1 вже більше року не проживає в належному позивачці ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1, оскільки на даний час проживає в с.Теребля, Тячівського району.

Зважаючи на наведене, та враховуючи вимоги ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України за змістом яких власник має право використовувати житловий будинок для себе та своєї сім'ї і вимагати усунення будь яких перешкод в користуванні таким будинком, а також аналогічні норми ст. 150 ЖК України, суд законно та обґрунтовано захистив права власника будинку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуІлькова ОСОБА_6 відхилити.

РішенняТячівського районного суду від 23 грудні 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді