АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3148/15 Справа № 198/827/14 Головуючий у 1 й інстанції - Маренич С.О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства "Зоря" Юр'ївського району Дніпропетровської області, третя особа - публічне акціонерне товариство "Златобанк", про стягнення грошової суми , сплаченої замість боржника, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

29.01.2015 року від позивача по справі ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову (а.с. 164), в якій останній зазначав про те, що йому відомо про продаж ФГ «Зоря» Юр'ївського району насіння соняшника врожаю 2014 року, що мало місце 10.09.2014 року без погодження з ним, в той час , як відповідно до договору контрактації від 28.01.2014 року, ним було зроблено обтяження майбутнього врожаю насіння соняшника 2014 року. Окрім того, 02.12.2014 року ФГ «Зоря» Юр'ївського району відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя передало у власність гр. ОСОБА_3 належне господарству нерухоме майно, а саме автозаправну станцію, розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи значну ціну заявленого ним до ФГ «Зоря» Юр'ївського району позову, а також те, що позивач внаслідок неможливості виконання рішення суду може зазнати збитків, останній, посилаючись на ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, просив вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на грошові кошти ФГ «Зоря» Юр'ївського району, що знаходяться на розрахункових рахунках останнього та в касі господарства, у межах розміру позовних вимог, можливих судових витрат та виконавчого збору, зокрема в загальній сумі 2 158 957, 47 грн..

Ухвалою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по вищевказаній цивільній справі - залишено без задоволення

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати, як винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити (вид.мат.,а.с.193-196).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, надавши оцінку доводам апеляційної скарги та з урахуванням заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з передачею питання на новий розгляд, у відповідності з ст.312 ЦПК України, з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу місцевий суд дійшов висновку про те, що обмеження можливості господарюючого суб'єкта в користуванні та розпоряджанні власним майном може призвести до незворотних наслідків, а тому вважав необхідним відмовити у задоволенні даної заяви.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Згідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ст.152 ЦПК України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 152-154 ЦПК України забезпечення позову - слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» відповідно до п.4 яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Отже, закон пов'язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Як вбачається з виділених матеріалів, 05 січня 2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства »Зоря» Юрї»вського району Дніпропетровської області про стягнення грошової суми сплаченої замість боржника в сумі 2158957, 47 грн.

29.01.2015 року позивач по справі ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову в якій зазначав про те, що відповідач вчиняє дії спрямовані на ухилення від виконання; зобов'язання після пред'явлення до нього вимог по сплаті коштів.

Так, позивачеві стало відомо, що на початку грудня 2014 року відповідач відчужив належне йому нерухоме майно, а саме автозаправну станцію, яка розташована в с.Варварівка Юр'ївського району по вул. Радянській, 137, внаслідок чого у позивача є підстави вважати, що відповідач намагатиметься також відчужити і інше належне йому майно, або зняти кошти зі своїх розрахункових рахунків, що зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції безпідставно вказав на відсутність жодних доказів про те, що відчуження автозаправної станції відповідачем дійсно мало місце та що така автозаправна станція дійсно належить саме відповідачеві, оскільки до заяви про забезпечення позову Позивачем було додано зокрема копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, копію договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 02.12.2014 року та копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказані документи в своїй сукупності свідчать про вибуття комплексу АЗС з власності ФГ «Зоря» (а.с.168-170).

Крім того, інші наявні в виділених матеріалах докази, свідчать про те, що відповідач намагається позбутися майна, належному йому на праві власності, що фактично унеможливлює виконання рішення суду в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував вищезазначені обставини та не врахував можливості ФГ «Зоря» для вжиття заходів щодо відчуження приналежного йому майна та приховування грошових коштів, що може значним чином утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення судом позовних вимог.

Також апеляційний суд зазначає, що місцевий суд жодним чином не обґрунтував свій висновок про відмову задоволенні заяви цілком, при цьому не надавши оцінку можливості часткового задоволення заяви.

Апеляційний суд також не погоджується з висновками суду, що обраний позивачем вид забезпечення позову є втручанням в господарську діяльність ФГ «Зоря» Юр'ївського району, оскільки з урахуванням вказаного вище роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, накладання арешту на грошові кошти ФГ « Зоря» саме в межах заявлених позовних вимог, без обмеження права володіння ними, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересам відповідача.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції від 29.01.2015 року про відмову у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року - скасувати та направити питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: