Справа № 159/696/15-ц
Провадження № 2/159/367/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 09 лютого 2015 року

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Окостень І.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) Приватбанк про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2015 року ОСОБА_1, вказуючи про реєстрацію свого місця проживання у місті Ковелі та посилаючись на положення Закону України Про захист прав споживача, звернувся у Ковельський міськрайонний суд Волинської області із позовом до ПАТ Приватбанк про визнання недійсними кредитного договору № DNUHGB від 03 квітня 2008 року та договору іпотеки нерухомого майна № DNUHGB від 03 квітня 2008 року, що укладені між ним та ПАТ Приватбанк.

Як слідує із змісту договору іпотеки, предметом іпотеки є двохкімнатна квартира №18, загальною площею 54,48 кв.м., що розташована в м. Дніпропетровськ, бульвар Слави, будинок №58.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5 розяснено, що правила статті 114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, у тому числі визнання договору іпотеки недійсним. Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина п'ята статті 121 ЦПК).

Відповідно до п. 41, п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ від 01 березня 2013 року № 3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До таких позовів, серед інших, належить позов про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним підпадає під виключну підсудність, а тому позов повинен пред'являтися з урахуванням положень ст. 114 ЦПК України до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Оскільки справа не підсудна Ковельському міськрайонному суду, з урахуванням п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню позивачеві для звернення до належного суду.

Керуючись ст. ст. 114, 121 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ Приватбанк про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду

ОСОБА_2