Ухвала

іменем україни

03 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, місця та часу спілкування з дитиною.

У березні 2014 року ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов, у якому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча займається підприємницькою діяльністю у Королівстві Данія та має значні доходи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно, починаючи з 20 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

ОСОБА_9 проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 та повністю знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що має істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" <nau://ukr06>, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК <nau://ukr/2947-14|st181> аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК <nau://ukr/2947-14|st184>) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, обґрунтовано виходив з того, що позивач не заявляла вимог про стягнення аліментів в частці від доходів відповідача; при цьому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд урахував: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, а також те, що дитина, на яку стягнуто аліменти, проживає разом із матір'ю, яка нею опікується і несе витрати на її утримання; на спростування вимог позивача про стягнення аліментів відповідачем не надано доказів про скрутне матеріальне становище та неможливість сплати аліментів у заявленому розмірі.

Статтею 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін