Справа № 495/8685/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/8685/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за борговою розпискою

В С Т А Н О В И В:

21.11.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за борговою розпискою (а.с.1-4).

Так, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача борг у сумі 757 303,35 грн. за договором позики від 21.01.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.2013 року ОСОБА_2 під розписку позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 50 000 дол. США та зобов'язався повернути їх до 21.01.2014 року. Між тим, 50 000 дол. США, згідно із розпискою, залишені неповернутими ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 і по даний час.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, але її представник - ОСОБА_3, подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.20).

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.22).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до розписки від 21.01.2013 року, що виконана рукописом, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 50 000 дол. США. ОСОБА_2 зобов'язався повернути борг ОСОБА_1 в розмірі 50 000 дол. США до 21.01.2014 року (а.с.6).

По закінченню зазначеного строку ОСОБА_2 борг за договором позики, відповідно до розписки від 21.01.2013 року, ОСОБА_1 не повернув.

Так, як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 в порушення зазначених вище норм чинного законодавства та написаної власноруч і без примушення розписки, не повернув ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі50 000 дол. США до сих пір, у зв'язку з чим така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

Крім того, на вимогу суду ОСОБА_1 було представлено для огляду оригінал розписки, яка, по-перше, повністю відповідають її копії, наявної в матеріалах справи, а, по-друге, свідчить про те, що ОСОБА_2 дійсно позичені гроші ОСОБА_1 не повернув.

Більш того, як було вище зазначено, ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с.22) заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнав.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Згідно із частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що відповідач позов визнав, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення заборгованості за борговою розпискою, у зв'язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 157, 169, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (Одеська область, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Одеса, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США, що за еквівалентом становить 757 303 (сімсот п'ятдесят сім тисяч триста три) гривні 35 (тридцять п'ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (Одеська область, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Одеса, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко