РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., при секретарі Похвалітовій М.В.

за участі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача - Новомиколаївська сільська рада Токмацького району Запорізької області: Клименко В.П.

представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4,

ТОВ «СВП «Агрофірма Дружба» - Сахно М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Агрофірма Дружба», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і про визнання права в порядку спадкування на 1/2 частку земельних часток (паїв) після смерті батька,

встановив:

15 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і про визнання права в порядку спадкування на 1/2 частку земельних часток (паїв) після смерті батька.

16 січня 2015 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій уточнено коло осіб які беруть участь у справі та позивач просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частку земельної частки (паю) згідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_8 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8,09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), нормативно грошовою оцінкою сільськогосподарських угідь 180515,14 грн. та на 1/2 частку земельної частки (паю) в праві на земельну частку (пай), яка була прийнята спадкоємцем ОСОБА_8 після смерті дружини ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована на ім'я померлої ОСОБА_9 згідно до дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданого 19 грудня 2013 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області від 06 вересня 2013 року №261, замість втраченого серія НОМЕР_3, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8.09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), нормативно грошовою оцінкою 180515,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його мати ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Його батько ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. До дня своєї смерті мати та батько проживали за адресою АДРЕСА_2. Після смерті матері спадкоємцями першої черги по закону у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, являлися батько та троє дітей. Однак спадщину після смерті матері ОСОБА_9 прийняв тільки батько, бо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 року). До спадкового майна після смерті матері ОСОБА_9 входили жилий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, земельна частка (пай) згідно сертифіката серія НОМЕР_4, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», розміром 8.09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Місце проживання батька ОСОБА_8 було офіційно зареєстровано за адресою АДРЕСА_2, ніхто з дітей не претендував на спадщину після смерті матері.

Батько у шестимісячний строк фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті жінки: окрім проживання в будинку, він вжив необхідних заходів до збереження спадкового жилого будинку, весною обробляв присадибну земельну ділянку і посадив город, збирав врожай, особисто розпоряджався спадковим майном після смерті жінки та приймав рішення стосовно догляду за спадковим майном, всі розрахунки пов'язані з утриманням спадкового майна і його доглядом відбувалися від імені батька. Всі діти свідомо сприймали те, щоб після смерті матері спадщину прийняв батько, ОСОБА_8

Після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина. У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом являються троє дітей: він, його брат ОСОБА_7 та його сестра ОСОБА_6

У визначений ст.1270 ЦК України строк ніхто із спадкоємців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заведена. Він фактично постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, але не був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2. Він претендую на спадщину після смерті батька, бо в дійсності постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від неї. Спадщина після смерті батька складається із земельної частки (паю згідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_8 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8,09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також після смерті батька до складу спадщини входить земельна частка (пай), яку прийняв батько після смерті жінки ОСОБА_9, що їй належала згідно до Сертифіката НОМЕР_3, який є втраченим і замість нього на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області від 06,09.2013 року за №261 був виданий 19.12.2013р. дублікат Сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8.09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

З приводу оформлення спадщини він звертався до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2014 року, у зв'язку з тим, що не мав належного підтвердження проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У зв'язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки в іншій спосіб зробити цього не можливо.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та просив його задовольнити, пояснив, що дійсно з 2001 року, після смерті матері, позивач проживав разом з батьком допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2. Земельні паї на які претендує, позивач, про що його батькам видавалися сертифікати на право на земельну частку (пай) розміром 8,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) розташовані на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області та перебувають у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба», правонаступником якого внаслідок реорганізації являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Агрофірма Дружба».

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Агрофірма Дружба» в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та просив його задовольнити.

ОСОБА_4, яка представляє інтереси свого чоловіка ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що її чоловік спадщину після смерті батька не прийняв і на неї не претендує та зазначила, що дійсно з 2001 року, після смерті матері, позивач проживав разом з батьком допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_6, яка є сестрою позивача та її чоловіка в будинку АДРЕСА_2 зареєстрована, але фактично не проживає, оскільки зайнята влаштуванням свого особистого життя, а тому постійно знаходиться в роз'їздах.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_10, пояснила, що є дружиною позивача, з 1995 року перебувають у шлюбі, проте як і в кожній сім'ї були негаразди, були періоди коли розходилися, оскільки не було власного житла, а проживали у її батьків, у зв'язку з чим виникли суттєві життєві непорозуміння. В 2001 році померла мати її чоловіка, батько просив, щоб ОСОБА_1 пожив з ним, допоміг по господарству, і її чоловік переїхав до батька. В 2006 році помер батько позивача. Після смерті батька, ОСОБА_1, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2, а потім переїхав до неї і в 2009 році у них народилася друга дитина.

Свідок, ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що була сусідкою позивача проживає по АДРЕСА_3. В 2001 року, після смерті матері, позивач проживав разом з батьком допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2.

Свідок, ОСОБА_12, в судовому засіданні пояснила, що дуже добре знає подружжя ОСОБА_1, в 2001 році в їх сім'ї виникли загострення в сімейних стосунках, бо ОСОБА_1 не мав свого житла для своєї сім'ї, з приводу чого виникли суттєві життєві непорозуміння. В 2001 році померла мати позивача і він переїхав до батька допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, приблизно до липня 2007 року проживав в будинку АДРЕСА_2.

Свідок, ОСОБА_13, в судовому засіданні пояснила, що в 2001 року, після смерті матері, позивач проживав разом з батьком допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8 (батько) та ОСОБА_9 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, мати позивача, ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11).

Батько позивача, ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).

ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були одружені, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу від 02.10.2014 р. (а.с. 25).

До дня смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Новомиколаївської сільської ради від 26.09.2014 року за №680 (а.с. 16).

Після смерті, ОСОБА_9, спадкоємцями першої черги по закону являлися батько та троє дітей.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняв ОСОБА_8, бо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Довідкою Новомиколаївської сільської ради від 02.10.2014р. за №697 (а.с. 26) підтверджується те, що згідно списків власників будинку, в якості власника будинку за адресою АДРЕСА_2, вказана ОСОБА_9.

До спадкового майна після смерті матері ОСОБА_9 входили жилий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, земельна частка (пай) згідно сертифіката серія НОМЕР_5, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Дружба», розміром 8,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Місце проживання батька позивача, ОСОБА_8 було офіційно зареєстровано за адресою АДРЕСА_2, ніхто з дітей не претендував на спадщину після смерті матері.

Як вбачається із змісту позовної заяви, пояснень осіб, які беруть участь у справі та пояснень свідків допитаних в судовому засіданні, ОСОБА_8 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, продовжуючи проживати в будинку, який був місцем проживання спадкодавця, але не встиг оформити своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом являються троє дітей: позивач, його брат ОСОБА_7, та його сестра ОСОБА_6.

У визначений ст. 1270 ЦК України строк ніхто із спадкоємців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заведена, що підтверджується відповіддю на вимогу суду та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 61-62).

На день смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання останнього було зареєстроване місце проживання сестри позивача ОСОБА_6 Однак, позивач, ОСОБА_1, фактично постійно проживав разом із спадкодавцем, ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, але не був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_7, брат позивача, на день смерті батька, ОСОБА_8, проживав в Василівському районі Запорізької області, де продовжує мешкати до цього часу, що підтверджується довідкою Широківської сільської ради Василівського району від 16.07.2014 року за №467 (а.с. 27).

ОСОБА_1 з приводу оформлення спадщини звертався до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2014 року, у зв'язку з тим, що не мав належного підтвердження проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач, ОСОБА_1 фактично проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від неї.

Згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 «Куйбишева 32» від 22.09.2014 р. №8, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1, але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2, з березня 2001 року по червень 2007 року (а.с. 14).

Крім того, відповідно до довідки виданої виконкомом Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 03.09.2014 року за № 639, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ОСОБА_8 до дня його смерті проживав син, ОСОБА_1, 1975 року народження (а.с. 15).

Також, представник відповідача, ОСОБА_4 та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що дійсно з 2001 року, після смерті матері, позивач проживав разом з батьком допомагав йому по господарству та доглядав його. Після смерті батька, на протязі року, проживав в будинку АДРЕСА_2.

Місцем проживання фізичної особи згідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В ст. 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У відповідності до ч. 2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частина третя статті 46 цього Кодексу).

ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, про що в Книзі реєстрації смертей 2006 року квітня місяця 07 числа зроблено відповідний актовий запис за №22, місце реєстрації Новомиколаївська сільська рада Токмацького району Запорізької області.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач у встановленому законом порядку від спадщини не відмовлявся.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлення вказаного факту має юридичне значення, бо його встановлення пов'язується з вирішенням спору про право позивача на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Так, ОСОБА_1 фактично проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від неї.

Спадщина після смерті ОСОБА_8 складається із земельної частки (паю згідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_8 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8,09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також після смерті батька позивача до складу спадщини входить земельна частка (пай), яку прийняв ОСОБА_8 після смерті дружини, ОСОБА_9, що їй належала згідно до Сертифіката НОМЕР_3, який є втраченим і замість нього на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області від 06.09.2013 року за №261 був виданий 19.12.2013р. дублікат Сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8.09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 17, 18, 19).

КСП «Дружба» у зв'язку з реорганізацією перейменовано в СВК «Агрофірма Дружба» з 15.03.2000 р. згідно рішення загальних зборів пайщиків протокол № 2 від 18.02.2000 року та є правонаступником КСП «Дружба». СВК «Агрофірма Дружба» з 07.04.2006 року реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Агрофірма Дружба» згідно рішення загальних зборів пайщиків протокол № 1 від 13.03.2006 року, яке є правонаступником СВК «Агрофірма Дружба», що підтверджується довідкою № 123 від 27 травня 2014 року.

Відповідно до інформаційних листів відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області від 18.09.2014 року №01-01-04/2260, від 22.09.2014 року №01-01-04/2272 батьки позивача, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 державні акти на право власності на земельну ділянку на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області не отримували (а.с. 20, 21).

Земельна ділянка (пай), що належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 05.12.2014 року за № 840.

Земельна ділянка (пай), що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 05.12.2014 року за № 841.

Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь згідно правовстановлюючого документу сертифіката серія НОМЕР_6 №403 від 26 березня 1997 року на ім'я ОСОБА_8 становить 180515, 14 грн., що підтверджую витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області від 18.09.2014 року за № 288 (а.с. 22).

Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь згідно правовстановлюючого документу сертифіката серія НОМЕР_2 №402 від 19 грудня 2013 року на ім'я ОСОБА_9 становить 180515,14 грн., що підтверджується витягом з технічної документації відділу Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області від 22.09.2014 року за № 292 (а.с. 23).

Відповідно до п. 17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначеної статті, до складу спадщини входить майнове право на земельні частки (паї). Об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, що передбачено ч. 1 ст.178 ЦК України.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Враховуючи роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладені в Листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, де в п. 3.5. зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Порядок організації робіт, правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) встановлюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» (далі - Постанова).

Виходячи з правових положень Закону та Постанови, земельною часткою (паєм) є умовна частка сільськогосподарських угідь (яка не має чітко визначених меж та розміру у фізичних гектарах), переданих у колективну власність юридичним особам (КСП, СК, СВАТ), розмір якої визначався як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах.

Згідно із статтею другою Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:

свідоцтво про право на спадщину;

посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);

рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Прийняття спадщини є підставою для набуття громадянином майнового права на земельний пай. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця.

Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи правову позицію викладену в ухвалі Верховного Суду України від 17 лютого 2010 року, де колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що у гл. 2 розд. I ЦПК визначено загальну компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати, - тобто встановлено критерії, за якими цивільні справи належать до цивільної юрисдикції.

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також про інші правовідносини, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у ч. 1 ст. 15 ЦПК, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що оскільки згідно зі ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто позовне, наказне та окреме провадження є видами проваджень, що належать до цивільної юрисдикції.

Враховуючи зазначене колегія дійшла висновку, що особа може звернутися до суду з вимогами про встановлення фактів та за вирішенням спору про право, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження, оскільки за положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_7, ОСОБА_6 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишено без розгляду та роз'яснено ОСОБА_1 право на пред'явлення позову на загальних підставах (а.с. 24).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і про визнання права в порядку спадкування на 1/2 частку земельних часток (паїв) після смерті батька є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 61, 64, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське виробниче підприємство «Агрофірма Дружба», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і про визнання права в порядку спадкування на 1/2 частку земельних часток (паїв) після смерті батька - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частку земельної частки (паю) згідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_8 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8,09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), нормативно грошовою оцінкою сільськогосподарських угідь 180515,14 грн. та на 1/2 частку земельної частки (паю) в праві на земельну частку (пай), яка була прийнята спадкоємцем ОСОБА_8 після смерті дружини ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована на ім'я померлої ОСОБА_9 згідно до дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданого 19 грудня 2013 року на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації Запорізької області від 06 вересня 2013 року №261, замість втраченого серія НОМЕР_3, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 8.09 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), нормативно грошовою оцінкою 180515,14 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: