Провадження № 2/161/767/15
У Х В А Л А

28 січня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що він звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що предметом позову є визнання попереднього договору купівлі-продажу частини будинку недійсним. Так, за наслідками укладеного попереднього договору, який мав місце 06 квітня 2010 року, відповідачі по справі повинні були відчужити позивачу 1/3 частину житлового будинку № 6 по вулиці Черешневій в селі Маяки Луцького району Волинської області, який належить їм на праві власності, і за яку позивач сплатив їм кошти, однак по даний час цього не зробили. Вважає, що невжиття належних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Зокрема, за час розгляду даної справи відповідачі здійснять відчуження будинку № 6 по пров. Черешневий в с. Маяки Луцького району Волинської області третім особам, що в подальшому призведе до того, що позивач не зможе реалізувати своє право на набуття у власність частки у даному будинку, або ж стягнути з відповідачів сплачені ним кошти.

Просить суд провести забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок № 6 по вулиці Черешневій в с. Маяки Луцького району Волинської області, який належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Судом при розгляді заяви встановлено, в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним попереднього договору від 06 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Також судом встановлено, що вказаний в заяві спосіб забезпечення позову є неспівмірним із заявленим позовом.

Так як предметом позову в даній справі є визнання недійсним попереднього договору, а не визнання за позивачем права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 6 по провулку Черешневий в с. Маяки, Луцького району Волинської області.

Це означає, що в разі задоволення судом позову, виконанню підлягатиме саме це рішення, і для його виконання потрібно лише визнання недійсним попереднього договору. Який не несе будь-яких наслідків для сторін, так як позивачем не ставиться питання про повернення сторін в попередній стан і застосування наслідків недійсності укладеного між сторонами правочину.

Вчинення цих дій ніяким чином не залежить від того, чи укладено буде в майбутньому основний договір, який обумовлений умовами попереднього договору, тому підстави для забезпечення позову з мотивів, наведених позивачем і з застосуванням вказаних ним видів забезпечення позову - відсутні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявником у заяві про забезпечення позову взагалі не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, яким чином існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі його задоволення. Визнання недійсним попереднього договору, не несе будь-яких наслідків для сторін. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко