Справа № 344/7835/14-ц
Провадження № 22-ц/779/74/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

у травні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. Посилаючись на те, що 29.06.2011 року відповідачі здійснили незаконну реконструкцію своєї квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого в приміщенні їх квартири № 19 в цьому ж будинку, появилась тріщина в стіні, плями на стелі, осип штукатурки, просили стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_3 12 865,53 грн матеріальних збитків, 20 000 грн моральної шкоди та 2000 грн витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2014 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначають, що факт нанесення майнової шкоди ствердується актом ОСББ «Гражда» від 29.06.2011 року, листами ДП «НДІПроектреконструкція» від 16.11.2012 року № 169 та від 24.01.2013 року за №15/13, інженерним висновком від 16.12.2013 року, приписом інспекції Держархбудконтролю в Івано-Франківській області від 26.04.2012 року, постановою № 409 від 21.05.2012 року у справі про адмінправопорушення, а також рішенням суду першої інстанції від 06.12.2012 року, яке має преюдиційне значення, про те, що ОСОБА_3 самовільно, без затвердженої в установленому порядку проектної документації здійснив реконструкцію своєї квартири. В інженерному висновку від 16.12.2013 року Івано-Франківської філії ДП «НДІПроектреконструкція» зазначено, що власником квартири № 22 влаштовано арку з виходом на лоджію із знесенням 450 мм несучої стіни зі сторони віконного прорізу; діями некваліфікованих виконавців без дозвільних документів власниками кв. № 22 здійснено вирубування простінка та зруйновано цегляну кладку віконно-дверного прорізу під перемичками, що суттєво вплинуло на руйнування цегляного простінка та появу тріщин в кімнаті № 7 АДРЕСА_1, яка розташована під квартирою № 22. На думку апелянтів, висновок від 16.12.2013 року є належним доказом, який підтверджує наявність причинного зв'язку між діями відповідачів щодо реконструкції їх квартири № 22 та появою тріщини в квартирі позивачів №19, проте судом першої інстанції цей висновок оцінено критично. Також судом не були викликані заявлені позивачами свідки, зокрема ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Тому просять оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в липні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зверталися до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тими самими обставинами, які зазначені ними в поданій 28 травня 2014 року позовній заяві до тих же сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

У поданій 28.05.2014 року позовній заяві новою підставою звернення до суду позивачі вказали інженерний висновок з проведення обстеження технічного стану несучих конструкцій квартири № 19 п'ятиповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1, виконаний 16 грудня 2013 року спеціалістами Івано-Франківського філіалу ДП «НДІПроектреконструкція» щодо причин виникнення тріщин при додатковому обстеженні кімнати 7 у квартирі АДРЕСА_2. Розмір завданої матеріальної (7 945,81 грн) та моральної (20 000 грн) шкоди зазначали незмінним.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (ст. 119 ЦПК). Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому в підставу позову не можуть входити обставини, що виступають доказами по справі. З ними закон не пов'язує виникнення, зміни або припинення прав чи обов'язків. Вони лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував.

Як вбачається з матеріалів справи, по даному спору вже ухвалювалося судове рішення, яке набрало законної сили, а подані позивачами нові, на їх думку, матеріали, зокрема інженерний висновок Івано-Франківського ДП «НДІПроектреконструкція» від 16.12.2013 року, є доказами, які повинні були досліджуватись в судових засіданнях при розгляді попередньої справи. Тобто предмет, підстава та сторони спору є тотожними.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 310, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Малєєв А.Ю.

Меленко О.Є.