У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А.,
Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом та за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_10, після смерті якої відкрилася спадщина.

В установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися її син ОСОБА_11 і дочка ОСОБА_5

17 грудня 2010 року дочка ОСОБА_12 відмовилась від спадщини за законом після смерті матері на користь іншого спадкоємця ОСОБА_11

За життя ОСОБА_10 розпорядилась спадковим майном, склавши декілька заповітів, а саме:

- 07 травня 1997 року заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати, вона заповідала в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_9;

- 29 липня 1997 року заповіт, яким заповідала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2;

- 10 жовтня 2006 року заповіт, яким заповідала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3

-10 серпня 2007 року заповіт, яким заповідала ОСОБА_5 індивідуальний гараж АДРЕСА_4 та індивідуальний гараж АДРЕСА_5;

- 03 вересня 2007 року заповіт, яким заповідала ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 та індивідуальний гараж АДРЕСА_6.

Позивач посилалась на те, що їй не було відомо про існування заповіту, оскільки з 1997 року вона постійно проживає та з 2010 року працює у Лондоні, у зв'язку з чим не могла реалізувати своє право на прийняття спадщини вчасно.

Вважає, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, тому просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі.

У травні 2012 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що про існування заповіту на її ім'я їй стало відомо лише 12 травня 2011 року під час візиту разом із батьком до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу. Того ж дня вона написала заяву про відмову від спадщини, однак вважала, що відмовляється від неї на користь батька, який не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та заповітом після смерті матері, оскільки 10 грудня 2011 року він помер.

Після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі, однак листом від 14 травня 2012 року її повідомлено про неможливість визнати її спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі, оскільки вона вчасно не прийняла спадщину.

Посилаючись на те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10 з поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту на її ім'я, крім того є громадянкою Російської Федерації, працює на території України в ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», однак умовами договору та характеру роботи вона змушена тривалий час перебувати за межами України, просила суд визнати недійсною її відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10 та визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалено визначити ОСОБА_4 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Камянське Нікопольського району Дніпропетровської області.

У задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_9 про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини змінено в частині обгрунтування відмови у задоволення заявлених вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та і ухвалити нове про задоволення її позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М. Горелкіна Н.А.
Іваненко Ю.Г.