У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Хилевича С.В., Василевича В.С.,

Секретар судових засідань Демчук Ю.Ю.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Острозького районного суду від 19 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Острозького районного суду від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Проведено поділ даного житлового будинку, з виділенням ОСОБА_2 по варіанту розподілу №3 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи, зазначені на поверхневому плані будинку, коридор 1-1 площею 5,8 кв.м., ванну 1-2 площею 5,9 кв.м., жилу кімнату 1-3 площею 15,2 кв.м., жилу кімнату 1-4 площею 21,4 кв.м., надвірні споруди: сходи(а), сходи (а1) і визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначені 47 % житлового будинку та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 18177 грн. грошової компенсації різниці вартості часток. Виділено ОСОБА_4. по варіанту розподілу №3 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи, зазначені на поверхневому плані будинку, жилу кімнату 1-5 площею 13,8 кв.м., їдальню 1-6 площею 17,8 кв.м., кухню1-7 площею 14,7 кв.м., погріб (Пг/А), що становить 53 % житлового будинку.

Зобов'язано ОСОБА_4 виконати необхідні роботи по переобладнанню будинку, а саме замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-6, 1-4 та 1-5, влаштувати вхідний дверний проріз в приміщенні 1-5, влаштовувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-6, влаштувати у виділеній для нього частині санвузол. Зобов'язано ОСОБА_2 виконати необхідні роботи по переобладнанню будинку, а саме замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-6, 1-4 та 1-6, влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-3, 1-3 та 1-4, влаштувати у виділеній для неї частині кухню. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виконати необхідні

роботи по влаштуванню системи опалення та інженерних мереж за умови попереднього отримання передбачених законом дозволів відповідних служб на виконання вказаних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2256 грн. 92 коп. витрат на сплату судового збору, 2500 грн. витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи та 812 грн. витрат на правову допомогу.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає рішення суду в частині поділу житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 по варіанту розподілу №3 висновку судово-будівельної експертизи таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи.

Посилається на п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей.

Вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що донька сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично залишилась на вихованні та утриманні позивачки. При цьому судом при розподілі будинку у відсотковому співвідношенні 47% позивачу та 53 % відповідачу не врахував інтересів неповнолітньої дитини. Обраний судом першої інстанції варіант поділу №3 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи ставить у менш вигідне положення її та її неповнолітню дочку, тим самим поставивши відповідача у більш вигідне положення.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано , що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають у відповідача у майбутньому лише у випадку та з моменту державної реєстрації цих прав. Вважає, що рішення суду не може базуватися лише на припущенні, і що матір відповідача ОСОБА_6 не скористається своїм правом продати чи подарувати належну їй як спадкоємцю за заповітом суміжну до спірного будинку земельну ділянку.

Також зазначає, що позивачка ОСОБА_2 зверталась до суду з клопотанням провести поділ спірного будинку по варіанту поділу №1 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи, де їй виділити 52,4 % житлового будинку. Вказує, що виділення їй у власність кухні є життєво необхідним. Зазначає, що має змогу сплатити грошову компенсацію в якості різниці у вартості часток за умови такого поділу.

Просить змінити рішення суду першої інстанції у частині поділу житлового будинку в АДРЕСА_1, шляхом виділення та визнання за ОСОБА_2 по варіанту розподілу №1 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи права власності на 52,4 % житлового будинку, а ОСОБА_4 шляхом виділення та визнання права власності на 47,6 % житлового будинку.

В заяві про уточнення розміру компенсації різниці у вартості часток просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію різниці у вартості часток у розмірі 14542 грн.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі з 10 березня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Острозького районного суду від 17 жовтня 2011 року розірвано (а.с. 9). Від даного шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 побудували спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1.

З державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА №034088 вбачається, що на підставі рішення Острозької міської ради №507 від 15 квітня 2005 року ОСОБА_4 у власність було передано земельну ділянку площею 0,0595 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (а.с.16).

Рішенням Острозького районного суду від 24 жовтня 2008 року визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на самочинного збудований будинок за вказаною адресою (а.с. 10).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору суд першої інстанції розглядав варіанти розподілу №1, №2 та №3 висновку №Е-15/14 судової будівельно-технічної експертизи, як такі, що є рівними чи найбільш наближеними до рівності часток у будинковолодінні. Також суд врахував думку позивачки, яка просила здійснити розподіл по варіанту №1 та думку відповідача який просив здійснити розподіл по варіанту №3 даного висновку експертизи.

Суд погоджується з висновком суду, що варіант розподілу №3 є єдиним з можливих варіантів розподілу житлового будинку по лінії осі перпендикулярній до АДРЕСА_1 при якому можливі необхідні добудови та при якому можливий поділ прибудинкової території з облаштування окремих входів до кожної з квартир. Окрім того, позивачці виділено дві житлові кімнати в будинку, а відповідачу одну.

Судом також враховано, що при поділі будинку по варіанту № 3, є зручним та не вимагає додаткових затрат кожної із сторін, на підведення комунікацій (водопроводу та газопроводу) до кімнати 1-2 позивачці та кімнати 1-7 відповідачу (а.с.51).

Доводи позивачки про те, що суд мав відступити від рівності часток у будинку з врахуванням того, що з нею проживає неповнолітня донька, суд до уваги не приймає оскільки, в рішенні суду про розлучення сторін в 2011 році не було зазначено з ким із батьків після розлучення залишається проживати неповнолітня дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок , будівлю, споруду розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Суд першої інстанції перевірив усі докази, які навели сторони у підтвердження своїх вимог та заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

Виходячи з того, що суд першої інстанції при вирішенні справи норми матеріального та процесуального права не порушив, а доводи апеляційних скарг правильності висновків суду наведених у рішенні не спростовують, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Острозького районного суду від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Судді: І.М. Собіна В.С.Васиоевич С.В.Хилевич