Справа № 603/160/15-ц
Провадження №2-о/603/9/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі Смолінчук М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська цивільну справу

за заявою ОСОБА_1,

заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковалівської сільської ради

про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-заявник) звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 проживає разом з заявником і доводиться йому сестрою. Також в заяві зазначає, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи. Через хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вважає, що його сестра може бути визнана недієздатною і що він може бути призначений її опікуном, оскільки є її братом та за своїми особистими якостями та матеріальним станом може виконувати обовязки опікуна.

ОСОБА_1 в останнє судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримуює повністю, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковалівської сільської ради в останнє судове засідання не зявився, суду подав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з ст. 234 ЦПК України - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 Цивільного процесуального кодексу України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

В сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилося двоє дітей дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 08.04.1982 року зроблено запис №8 та син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 03.10.1985 року, зроблено запис №30.

Згідно вищевказаних свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою.

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №175 від 10.03.2015 року, виданою Ковалівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області встановлено, що ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2 проживають та зареєстровані в с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області та проживають в одному житловому будинку, що також підтверджується паспортними даними зазначених осіб (а.с. 2, 3) та свідоцтв про народження (а.с.4,5).

Підставою звернення ОСОБА_1 з заявою до суду про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки з призначенням їй опікуна послужило те, що його сестра, ОСОБА_2, є інвалідом першої групи з дитинства і через свою хворобу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК).

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для прийняття рішення про визнання особи недієздатною є юридичні та медичні критерії, представлені в сукупності.

До медичних критерій відноситься наявність у людини певних серйозних захворювань, пов'язаних з психічними розладами. До юридичних критеріїв відноситься нездатність людини керувати власними діями або нездатність розуміти, що відбувається навколо нього.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує постійного стороннього догляду, оскільки втратила здатність до самообслуговування, внаслідок наявності у неї захворювання - дитячого церебрального паралічу, тетрапарез, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ №052226 серії ТЕР від 10.02.2003 року (а.с.7), даними з історії її хвороби зазначеними в амбулаторній картці №517, яка була надана на вимогу суду комунальною установою Монастириської районної ради «Монастириське районне територіальне медичне обєднання».

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №253 від 12.05.2015 року наданого Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, встановлено, що ОСОБА_2 виявляє ознаки аномалії розвитку важка розумова відсталість, що сягає рівня недоумства та вказане захворювання позбавляє ОСОБА_2 здатності усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними.

Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року (з наступними змінами та доповненнями) під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи памяті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.

Отже, оскільки психічний розлад є підставою як для обмеження цивільної дієздатності, так і для визнання фізичної особи недієздатною, характер (ступінь) психічного розладу має кваліфікуюче значення для застосування відповідних статей ЦК України.

З огляду на наведене, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2, оскільки вона страждає на важку розумову відсталість, що сягає рівня недоумства, у зв'язку з чим вона позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, що не суперечить приписам ч. 1 ст. 39 ЦК України.

В звязку з цим у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником, а тому заява ОСОБА_1 в частині щодо визнання ОСОБА_2 недієздатною підлягає до задоволення.

Вирішуючи заяву в частині встановлення та призначення опіки над ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 241 ЦПК України (ч. 1 ст. 41 ЦК України) суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна.

Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до приписів ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковалівської сільської ради № 21 від 27.05.2015 року та подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради, додаток до рішення виконкому сільської ради № 21 від 27.05.2015 року вбачається доцільним призначити опікуном над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, її рідного брата ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, який за станом здоров'я може бути опікуном, проживає разом в одному будинку з ОСОБА_2, має всі необхідні матеріально-побутові умови для нормального проживання, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони (а.с. 8, 9), до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Таким чином, з метою захисту майнових прав та інтересів недієздатної ОСОБА_2, суд вважає за можливе призначити її опікуном ОСОБА_1, тим самим задовольнивши заяву по суті.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, судовий збір не справляється.

Судові витрати, пов'язані з провадженням справи, необхідно віднести на рахунок держави, як це передбачено ч. 2 ст. 240 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 240, 241 ЦПК України, ст.ст. 39, 60 ЦК України ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку та жительку с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області недієздатною.

Встановити над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки та жительки с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області опіку.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженці та жительці с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області опікуна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити органові опіки та піклування та органу ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян