Справа № 310/3130/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у якому зазначила, що на підставі договору дарування від 29.12.2005 року вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає з 1984 року відповідач ОСОБА_2, який був членом сім'ї попереднього власника. Його реєстрація порушує її права власника, пов'язаних з наданням комунальних послуг та розміру їх оплати. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним будинком.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, про слухання справи повідомлений відповідно до ч. 5 абз. 5 ст. 74 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

З'ясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Із договору дарування від 29.12.2005 року видно, що позивач є власником будинку по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Це право зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав не нерухоме майно (а.с.9).

Згідно копії домової книги, довідки Бердянського МВ УДМС в Запорізькій області від 09.04.2015 року ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с.10-12,23).

Факт порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав підтверджується довідками вуличного комітету №1 (а.с.17,18), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Таким чином, судом встановлено, що позивач на законних підставах набув право власності на будинок по АДРЕСА_1, а відповідач робить йому перешкоди у здійсненні прав власника, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя