Справа№ 328/259/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі: Галигіній Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів за користування позикою та інфляційні втрати в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів за користування позикою та інфляційні втрати в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання. Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним:

13.02.2012 року між сторонами було укладено письмовий договір позики, посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №451. Згідно договору позивач надав у борг відповідачу ОСОБА_2 гроші у сумі 60000 грн. на строк з 13.02.2012 року по 13.05.2012 року, без сплати відсотків за користування грошовими коштами. Відповідач не виконав покладене на нього грошове зобов'язання.

У зв'язку з тим, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, то у відповідності до ст.ст.1050, ч.1, ст.625 ЦК України він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з 13.05.2012 року по 26.01.2015 року, а тому розмір процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання складає 4867 грн., інфляційні втрати - 15240 грн. Внаслідок не виконання відповідачем грошового зобов'язання щодо повернення позики, наданої на підставі договору позики від 13.02.2012 року, позивач зазнав моральних страждань, які оцінює у розмірі 5000 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 60000 грн., три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 4867 грн., інфляційні втрати в розмірі 15240,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судовий збір у розмірі 801 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій заяві уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 60000 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15240 грн., від іншої частини позовних вимог відмовився, розглянути справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви уточнені позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, посвідчений державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №451. Згідно договору ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 гроші у сумі 60000 грн. на строк з 13.02.2012 року по 13.05.2012 року, без сплати відсотків за користування грошовими коштами

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Позичальник свої зобов'язання не виконав.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання з 13.05.2012 року по 26.01.2015 року, а тому втрати інфляції складають 15240 грн.

Оскільки на день розгляду справи у суді борг позивачу відповідачем у повному розмірі не повернутий, він підлягає стягненню з нього у судовому порядку.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони усі понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1046-1050, 1167 ЦК України, ст. ст.88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів за користування позикою та інфляційні втрати в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, і.н.н. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.02.2012 року в розмірі 60000 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15240 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, і.н.н. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 801 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ з оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного судуё

Запорізької області М.М. Гавілей