Справа № 159/5571/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Провадження № 22-ц/773/484/15 Категорія: 34 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія (далі - ПАТ УСК) "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "АХА Страхування" про стягнення коштів за апеляційною скаргою ПАТ УСК" Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Ковельського міськрайонного суду від 02.02.2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 покликаючись на такі обставини. 21.09.2012 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/02-200279214, за яким страховик - ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" застрахував майнові інтереси страхувальника - ОСОБА_3, пов"язані з експлуатацією належного останній наземного транспортного засобу - автомобіля Сузукі SХ4, д.н. НОМЕР_1.

17.12.2012 року в м. Луцьку по вул. Київський майдан трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_2 під керуванням гр-на ОСОБА_2 Вказана ДТП мала місце з вини ОСОБА_2, що було встановлено постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2013 року і в результаті такої ДТП забезпечений автомобіль "Сузукі SХ4" зазнав механічних пошкоджень, а власник транспортного засобу ОСОБА_3 звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання умов вище зазначеного страхового договору позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 в розмірі 9775, 51 грн. Після цього звернувся до страхової компанії АТ "СК "АХА Страхування", з якою винною у ДТП особою - ОСОБА_2 був укладений договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1914438, за умовами якого застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_2 а забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-21099 д.н. НОМЕР_2 - з відповідною претензією про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 993 ЦК України та ст.27 ЗУ "Про страхування".

АТ "СК "АХА Страхування" відшкодувало позивачу 8 146, 26 грн. Таким чином, як зазначав позивач, залишок невідшкодованої страховою компанією винної особи суми страхового відшкодування, проведеного ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" гр-нці ОСОБА_3, становить 1629,25 грн.

На підставі ст.1194 ЦК України позивач просив стягнути вказану суму на його користь з відповідача ОСОБА_2 У ході судового розгляду справи за клопотанням позивача судом було залучено до участі в справі в якості співвідповідача ПАТ "СК "АХА Страхування", а позивач уточнив заявлені ним позовні вимоги та просив стягнути кошти в сумі 1629,25 грн. з обох відповідачів - ОСОБА_2 та ПАТ "СК "АХА Страхування".

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02.02.2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із безпідставності позовних вимог, заявлених до обох відповідачів, про стягнення суми коштів.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на законі.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (страховиком) та ОСОБА_3 (страхувальником) укладено комплексний договір № 06/02-200279214 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) водія та пасажирів від нещасних випадків, строк дії якого з 21.09.2012 року по 20.09.2013 року включно, забезпечений автомобіль Сузукі SХ4, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 5-7).

17.12.2012 року о 09.30 годині в м. Луцьку трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Сузукі, р.н.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля ВАЗ 21099, р.н.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №9127452 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8).

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2013 року винним у даній ДТП було визнано ОСОБА_2, який порушив п.10.9 ПДР України (а.с. 9).

Як убачається з полісу обов"язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АЕ/1914438, укладеного між ОСОБА_2 та АТ "СК "АХА "Страхування" на момент ДТП саме у вказаній страховій компанії була застрахована цивільну відповідальність ОСОБА_2 на випадок ДТП та забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ-21099, д.н. НОМЕР_2 (а.с. 21, 69).

Та обставина, що належний ОСОБА_3 транспортний засіб "Сузукі SХ4" отримав механічні пошкодження, підтверджується актом огляду транспортного засобу від 18.12.2012 року, проведеного ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (а.с. 13-16).

Рахунком-фактурою № ПТС0034121 від 24.12.2012 року, виданою ТзОВ "Промтехсервіс" визначено загальну вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_3 автомобіля - 9775,51 грн. (а.с. 10).

Згідно з довідкою ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" від 07.10.2014 року №421 страхове відшкодування в розмірі 2507,15 грн. (страхувальник ОСОБА_3) було зараховано до несплачених страхових платежів, відповідно до п.23.17. Договору №06/02-200279214 від 21.09.2012 року (а.с. 44). Пунктом 23.17 згаданого Договору передбачено, що якщо на момент здійснення виплати страхового відшкодування Страхувальник має несплачені частини страхового платежу згідно з графіком, Страховик має право вирахувати суму несплачених страхових платежів з суми страхового відшкодування (а.с. 7).

Як убачається з платіжного доручення №ЗР008976 від 28.02.2013 року на картковий рахунок ОСОБА_3 страховою компанією ПАТ "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було перераховано кошти в сумі 7268,36 грн. страхового відшкодування (а.с. 20).

Отже, з наведених доказів вбачається, що позивачем проведено виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі 9775,51 грн., до якого включена сума ПДВ - 1629.25 грн. (а.с. 10).

У зв'язку з претензією, ПАТ "СК"АХА Страхування" було відшкодовано ПАТ "Княжа Вієнна Іншуранс Групп" кошти в сумі 8146,26 грн (а.с. 23).

Тому, невідшкодовану суму 1629.25 грн. на підставі ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" позивач просив стягнути з ОСОБА_2, та ПАТ "СК "АХА Страхування". Ця сума є розміром податку на додатну вартість, який був включений до суми страхового відшкодування і виплачений позивачу - потерпілій особі ОСОБА_3 (а.с. 10, 84).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закон) (в редакції, чинній на момент укладення договору страхування) не містив положень щодо виключення податку на додану вартість із суми відшкодування третій особі шкоди, заподіяної в результаті ДТП, а тому відповідач повинен ці кошти відшкодувати.

Однак, такі доводи не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. ст. 2, 4, 8, чч. 1, 16 ст. 9, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно з Законом України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування), а також з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З комплексного договору, стороною якого є ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Групп" вбачається, що товариство діє на підставі ліцензії (а.с. 5).

Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Тобто, правовідносини щодо виключення ПДВ із суми страхового відшкодування, підлягаючого до виплати страхувальнику чи іншій особі (потерпілому, вигодонабувачу), як в спірний період так і на даний час регулюються податковим законодавством, а не законодавством в сфері страхування. Внесені до п. 36 ст. 36 Закону зміни, які стосуються включення до страхового відшкодування сум ПДВ вказує, що положення цього Закону приведено у відповідність з податковим законодавством і на даний час цим Законом чітко регулюються питання врахування ПДВ у складі розміру оціненої шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Апелянт вдається до трактування спеціального закону без системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства, згідно з якими всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Лишу у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

У даному випадку, страхові суми були перераховані позивачем безпосередньо потерпілій ОСОБА_3, позивач не подав доказів ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду про проведення фактичного ремонту транспортного засобу потерпілою ОСОБА_3 в особи, або на підприємстві, які є платником ПДВ, не довів, чи сплачувався потерпілою в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт ПДВ. Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України страховик - ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" не може бути примушене до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування. Наведене також випливає з приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України, згідно з якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, всупереч вимог ч. 3 ст.10 ч. 1ст. 60 ЦПК України, позивач не довів як понесення витрат на оплату вартості ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, так і включення виконавцем ремонту до складу цих витрат суми ПДВ.

Вище наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідачів суми ПДВ на підставі ст. 993, ч.1 ст. 1194 ЦК України, ст.36 Закону.

При цьому помилкове посилання суду на статтю п.36.2 ст. 36 Закону, який набув чинності після укладеного договору страхування, не впливає ні на правильність висновків суду, ні на суть рішення в цілому.

Встановивши, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована, виплачена позивачем сума страхового відшкодування не перевищує визначено страховим полісом розміру страхової суми, підстав для покладення відповідальності на ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 ЦК України не має.

Приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, позивач в силу вище наведених у цій ухвалі норм законів, повинен був з"ясувати, чи здійснений ремонт автомобіля страхувальником ОСОБА_3, і лише подавши докази про проведення такого ремонту із сплатою ПДВ, включати цю суму до страхового відшкодування, а відтак, вимагати її виплати від страховою компанії винної особи або ж від винної особи.

Правові підстави стверджувати про недостатність страхового відшкодування, що тягне за собою покладення відповідальності на винну у ДТП особу - ОСОБА_2 відсутні, оскільки має місце виплата страхового відшкодування позивачем на користь страхувальника з ОСОБА_3 урахуванням ПДВ без достатніх для того підстав.

Покликання апелянта на необхідність застосування при вирішенні даного спору судової практики інших апеляційних судів суперечить положенням ст. 360-7 ЦПК України.

Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 04.06.2014 року № 6-49цс14, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, не підлягає застосуванню у даній справі, так як стосується правовідносин з приводу стягнення страхового відшкодування у разі недостатності його для відшкодування майнової шкоди, в даному ж випадку виникли правовідносини з приводу відшкодування податку на додану вартість, який був включений позивачем до суми страхового відшкодування.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відхилити, рішення Ковельського міськрайонного суду від 02.02.2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді