Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою Харківської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, за касаційними скаргами ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 та Харківської міської ради на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом, у якому з посиланням на ст. ст. 22, 1166 ЦК України та ст. ст. 12, 83, 152, 156, 157 ЗК України просила стягнути з ОСОБА_3 846 973,52 грн на відшкодування завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів збитків за період з 15 вересня 2009 року до 01 серпня 2012 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за результатами обстеження уповноваженими посадовими особами управління земельних відносин Харківської міської ради було складено акт від 31 липня 2012 року, яким визначено межі, площу та конфігурацію земельної ділянки по АДРЕСА_1. Актом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,2141 га використовується ОСОБА_3 та ОСОБА_5 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Згідно з дублікатом договору купівлі-продажу від 05 лютого 1997 року № Н7-7, зареєстрованим Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», який видано 29 березня 1999 року та зареєстровано Харківським міським бюро технічної інвентаризації 30 березня 1999 року, нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять нежитлові будівлі: літ. «А-1» площею 10,2 кв. м, літ. «Б-1» площею 9,44 кв. м, літ. «В-1» площею 45 кв. м, літ. «Г-1» площею 111,1 кв. м, літ. «Д-1» площею 41,9 кв. м, літ. «Е-1» площею 198,5 кв. м, літ. «Ж-1» площею 11,4 кв. м, літ. «3-1» площею 141,3 кв. м, літ. «И-1» площею 37,1 кв. м, літ. «К-1» площею 221,3 кв. м, літ. «Л-1» площею 57,8 кв. м, літ. «М-1» площею 224,4 кв. м, загальною площею 1107,4 кв.м на праві спільної часткової власності (по Ѕ частини кожному) належать ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Угодою про уточнення ідеальних часток та порядку конкретного користування приміщеннями нежитлових будівель від 01 квітня 1999 року встановлено, що зазначені нежитлові будівлі належать ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (ОСОБА_3 - 53/100 частини, ОСОБА_5 - 47/100 частини).

Право користування даною земельною ділянкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не оформлено. Під час обстеження встановлено, що загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_3, складає 0,2141 га. Відповідно до інформації Управління Держкомзему у м. Харкові від 02 вересня 2012 року правовстановлюючі документи на право власності або користування на дану земельну ділянку в управлінні не обліковуються. Згідно з інформацією Західної державної податкової інспекції м. Харкова від 03 серпня 2012 року ОСОБА_6 податок на землю та орендну плату за земельну ділянку не сплачує, як платник земельного податку не обліковується. Спірна земельна ділянка використовується ОСОБА_3 та ОСОБА_5 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель без правовстановлюючих документів на землю.

Договір оренди землі по АДРЕСА_1 між Харківською міською радою та ОСОБА_3 не укладено. Згідно з актом про визначення збитків від 14 серпня 2012 року неодержаний Харківською міською радою дохід за використання відповідачем зазначеної земельної ділянки складає 846 973,52 грн, які позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції змінено.

Позов Харківської міської ради задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради 76 409,35 грн на відшкодування завданих використанням земельної ділянки збитків.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Харківська міська рада та ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

При цьому, Харківська міська рада просить ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, а ОСОБА_3 - направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягать частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами під час розгляду справи встановлено, що згідно з дублікатом договору купівлі-продажу від 05 лютого 1997 року № Н7-7, зареєстрованим Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», який видано 29 березня 1999 року та зареєстровано Харківським міським бюро технічної інвентаризації 30 березня 1999 року, нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять нежитлові будівлі літ. «А-1» площею 10,2 кв. м, літ. «Б-1» площею 9,44 кв. м, літ. «В-1» площею 45 кв. м, літ. «Г-1» площею 111,1 кв. м, літ. «Д-1» площею 41,9 кв. м, літ. «Е-1» площею 198,5 кв. м, літ. «Ж-1» площею 11,4 кв. м, літ. «3-1» площею 141,3 кв. м, літ. «И-1» площею 37,1 кв. м, літ. «К-1» площею 221,3 кв. м, літ. «Л-1» площею 57,8 кв. м, літ. «М-1» площею 224,4 кв. м, загальною площею 1107,4 кв.м на праві спільної часткової власності (по Ѕ кожному) належать ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Угодою про уточнення ідеальних часток та порядку конкретного користування приміщеннями нежитлових будівель від 01 квітня 1999 року встановлено, що зазначені нежитлові будівлі належать ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (ОСОБА_3 - 53/100 частини, ОСОБА_5 - 47/100 частини).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем розміру завданих використанням земельної ділянки загальною площею 0,2141 га збитків, оскільки інший співвласник нежитлових будівель, розташованих на вказаній земельній ділянці, до участі у справі не був залучений.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що Харківська міська рада має право на відшкодування збитків лише за період з 26 квітня до 01 серпня 2012 року, тобто з часу припинення дії державної реєстрації юридичної особи Акціонерного товариства закритого типу «Харківська швейна фабрика».

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «д» ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок) відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

У п. 2 Порядку зазначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1 за № 2612/12 від 31 липня 2012 року уповноваженими посадовими особами управління земельних відносин Харківської міської ради встановлено, що загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5, складає 0,2141 га та використовується ними без оформлення документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що є порушенням вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України.

У листі Головного управління Держкомзему у Харківській області від 02 серпня 2012 року № 4716/08 зазначено, що правовстановлюючі документи на право власності або користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не обліковуються.

Відповідно до ст. 23 ЗК України (у редакції 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства (ст. 27 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 1997 року на земельну ділянку площею 0,2141 га по АДРЕСА_1 акціонерному товариству закритого типу «Харківська швейна фабрика» було видано державний акт на право постійного користування землею серії ХР-32-01-001555.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 25 квітня 2012 року № 704/12 було внесено зміни до підпункту 11.2 додатку 2 рішення 14 сесії Харківської міської ради від 22 лютого 202 року № 625/12 та викладено його у наступній редакції: «Державний акт на право постійного користування, реєстраційний № 171 від 26 лютого 1997 року вважати таким, що припиняє свою дію з дня державної реєстрації припинення юридичної особи - з 14 вересня 2009 року».

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 30 Земельного Кодексу України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Згідно зі ст.ст. 96, 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У відповідності до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги той факт, що згідно з інформацією Західної МДПІ м. Харкова від 03 серпня 2012 № 10/17-171 ОСОБА_3 податок на землю та оренду плату за земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 у. м. Харкові, не сплачує та на обліку як платник земельного податку не обліковується.

Статтею 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Звертаючись до суду з позовом, Харківська міська рада посилалась на те, що ОСОБА_3 використовує 53/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,2141 га комунальної власності по АДРЕСА_1 з порушенням вимог земельного законодавства та законодавства про плату за землю, що призвело до значних втрат бюджету м. Харкова у вигляді недоодержання доходу від орендної плати за цю земельну ділянку, чим Харківській міській раді завдано збитків у розмірі 846 973,52 грн.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь позивача 76 409,35 грн заподіяних збитків, суд не врахував акт про визначення збитків та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради про його затвердження, який не скасований та не визнаний недійсним.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 та Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко