РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/18955/14-ц

пр. № 2/759/1076/15

05 лютого 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участю секретарів судового засідання Левко О.О., Борисенко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» 07.11.2014 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 42270,23 грн., а також 422,71 грн. витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 30.08.2013 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту №046.0631254.008, за яким був застрахований транспортний засіб «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1.

20.03.2014 року в м. Києві, по вул. Туполєва, 19, сталась ДТП за участю автомобілів «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_3, автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_4, та автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_3, водій ОСОБА_2 Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, в результаті чого, їх власникам завдано матеріальних збитків.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

Після згаданої ДТП, ОСОБА_3, як страхувальник, звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 20.03.2014 року за участю застрахованого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №1344/1 від 25.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 склав 36941,98 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування за заявою ОСОБА_3 в розмірі 31505,42 грн. + 10764,81 грн. = 42270,23 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу претензію з пропозицією добровільного відшкодування шкоди, однак відповіді не отримав.

З огляду на викладені обставини, позивач керуючись ст.1191 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 42270,23 грн. - суму страхового відшкодування в порядку регресу, а також судові витрати 422,71 грн.

У судовому засіданні 05.02.2015 року представник позивача Сакалюк Д.В. позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та наголосив, що підставою стягнення страхового відшкодування є саме ст. 1191 ЦК України, яка надає право позивачу зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 34, 39), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, за положеннями зазначених норм, право зворотної вимоги може існувати у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України), або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України).

Пунктом 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Судом встановлено, що 30.08.2013 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» був укладений договір добровільного страхування автотранспорту №046.0631254.008, за яким був застрахований транспортний засіб «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1. (а.с. 4).

20.03.2014 року в період дії договору страхування, в м. Києві, по вул. Туполєва, 19, сталась ДТП за участю автомобілів «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_3, автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_4, та автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_3, водій ОСОБА_2 Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, в результаті чого, їх власникам завдано матеріальних збитків.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП (а.с. 8).

На виконання умов договору страхування, позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування за заявою ОСОБА_3 в розмірі 31505,42 грн. + 10764,81 грн. = 42270,23 грн. (а.с. 28).

Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України регламентує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, враховуючи викладене та положення статей 993 ЦК України, 1191 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами у справі слід застосовувати положення норм ст. 993 ЦК України, яка регулює суброгацію та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Оскільки ж позовні вимоги позивачем фактично заявлені з підстав регресу, тобто за правилами ст. 1191 ЦК України, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 993 ЦК України, п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 217, 218, 223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник