Справа № 439/975/14 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1237/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування, в якому просила надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями третьої черги за законом.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона з 1995 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_8 у будинку АДРЕСА_1, де вели спільне господарство, займались вихованням доньки ОСОБА_9. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2011 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, не залишивши після своєї смерті заповіту. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачка зазначає, що спадкоємців першої та другої черги за законом у ОСОБА_8 не було, а відповідачі у справі є спадкоємцями третьої черги за законом та звернулися до Бродівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення права на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8. Вказує, що згідно ст. 1264 ЦК України вона входить у четверту чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, як особа, що проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Просила надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями третьої черги, посилаючись на те, що вона протягом тривалого часу опікувалася ОСОБА_8, матеріально його забезпечувала, надавала усю необхідну допомогу, після його смерті понесла усі витрати по похорону.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено та надано ОСОБА_7 право на спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями третьої черги за законом.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначають, що спадкодавець ОСОБА_8 був інвалідом третьої групи загального захворювання і ніколи не хворів тяжкою хворобою, ніколи не перебував у безпорадному стані, догляду не потребував, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_7 немає.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню: рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що спадкодавець перебував в безпорадному стані, оскільки був інвалідом 3-ї групи, потребував стороннього догляду, не міг себе повністю самостійно обслуговувати, а позивач тривалий час ним опікувалась.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, який не залишив заповіту.

У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина на належне йому майно: два автомобілі, два житлових будинки, сім земельних ділянок.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_8 на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав, його батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 померли.

Відповідачі у справі є рідними дядьками та тітками спадкодавця ОСОБА_8 і належать до третьої черги спадкоємців за законом, звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2014р. встановлено факт проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу (а.с.26-27).

Таким чином позивач ОСОБА_7 відповідно до ст. 1264 ЦК належить до спадкоємців четвертої черги за законом.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Колегія суддів вважає, що у позивача відсутні правові підстави для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями третьої черги.

Із змісту ч.2 ст.1259 ЦК України вбачається, що підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції сукупність вказаних фактів не встановив.

У відповідності до п.6 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, умовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Копією свідоцтв про смерть серія НОМЕР_1 підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_8 помер у віці 52 роки (а.с. 31), тому відповідно до ст.10 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16.12.1993р. № 3721-ХІІ в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, яка відносила до людей похилого віку чоловіків, що досягли 60 річного віку, спадкодавець на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не належав до людей похилого віку.

Встановлено, що спадкодавець був особою працездатною, до дня смерті працював охоронником у ТзОВ "Сільське господарське підприємство "Нива" і встановлена йому інвалідність третьої групи від загального захворювання не була перешкодою для роботи.

Висновки МСЕК про те, що за життя ОСОБА_8 внаслідок стану здоров'я потребував стороннього догляду, відсутні. Копія довідки Бродівської районної поліклініки від 29.11.2011р. № 403, видана після смерті ОСОБА_8 із переліком його хвороб кардіологічного характеру та зазначенням, що він потребував стороннього догляду, не може бути належним доказом відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, оскільки надання такого висновку належить до компетенції МСЕК.

Зробивши висновок у рішенні, що ОСОБА_8 хворів тяжкими захворюваннями і потребував стороннього догляду, суд узяв на себе функції медичної установи, оскільки в порушення вимог ст.214 ЦПК України не обґрунтував свій висновок доказами.

Колегією суддів встановлено, що при житті покійний ОСОБА_8 ніколи не був калікою (поняттям каліцтва охоплюються дві категорії: травма внаслідок якої заподіяно фізичне ушкодження та професійне захворювання), не перебував у безпорадному стані, самостійно забезпечував свої потреби, в належному стані утримував своє господарство в с.Берлин Бродівського району.

Допитані під час розгляду справи в суді свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили факт, щодо смерті ОСОБА_8 постійно ходив на роботу, ніколи не перебував в безпорадному стані, самостійно забезпечував свої нагальні потреби, був матеріально забезпечений, вів звичайний спосіб життя, як всі інші громадяни їхнього села Берлин Бродівського району.

Проте суд в порушення вимог ст.215 ЦПК України не навів в рішенні достатніх і переконливих мотивів з яких не прийняв до уваги покази цих свідків.

Колегія суддів вважає, що довідка ТзОВ "Нива" від 10.05.2011р. (уточнена по даті видачі 28.11.2014р.), на яку послався суд, про те, що ОСОБА_8 у період з жовтня до вересня 2011р. у зв'язку з погіршенням стану здоров'я покладені на нього обов'язки охоронника ТзОВ виконував дистанційно на дому в телефонному режимі, оскільки фізичний стан його здоров'я не дозволяв йому перебувати безпосередньо на робочому місці, є неналежним і не допустимим доказом згідно вимог ст.58, 59 ЦПК України для встановлення фактів передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України.

Докази на підтвердження змісту цієї довідки суду не надано, а саме, заяви ОСОБА_8 про переведення на такий режим роботи, підстави переведення (довідка лікаря), наказ про переведення, копії трудової книжки із записом про переведення.

Окрім того, чинним КЗпП України не передбачено такої форми праці охоронника, який відповідає за охорону товарно-матеріальних цінностей, як дистанційна на дому в телефонному режимі.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 у даній справі, суд не врахував, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2013р. було відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні позову до спадкоємців третьої черги ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 про усунення їх від спадщини та встановлено, що спадкодавець до останнього дня працював охоронцем у ТзОВ "Нива", був звільнений з роботи у зв'язку із смертю, тому його не можна визнати таким, що був у безпорадному стані, а перелік спадкового майна свідчить про належний і задовільний стан спадкодавця, тобто матеріального забезпечення він не потребував.

Зазначене рішення суду набрало законної сили і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України встановлені ним вищевказані обставини не доказуються повторно при розгляді даної справи. Проте суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував.

Із змісту генеральної довіреності виданої ОСОБА_7 26.09.2011р. та засвідченою нотаріусом в Ізраїлі на представництво її інтересів вбачається, що позивач ОСОБА_7 перебуває в Ізраїлі з 05.03.2009р. (а.с.5), тобто понад два з половиною роки до смерті спадкодавця та на день його смерті вона перебувала в іншій державі і, відповідно, не вчиняла дій щодо спадкодавця, на які вказує у своїй позовній заяві.

Ураховуючи, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвело до ухвалення незаконного рішення, таке залишатись в силі не може.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зміну черговості одержання права на спадкування шляхом надати їй права на спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями третьої черги за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 121 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк