№ 2-1864-15
(№ 760-461-15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17. 02. 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Бобровника О. В.
при секретарі: Мурга Н. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про звернення стягнення на заставлене майно,
Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про звернення стягнення на заставлене майно.
Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 28 березня 2013 року був укладений кредитний договір № 20921199 (кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 129 942,19 грн., а позичальник в свою чергу, зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у строк не пізніше 28.03.2020 року.
З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором, між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу №20923111 від 28.03.2013 p., а саме: транспортний засіб: тип: легковий універсал - В, марка: SSANG YONG, модель: KORANDO, колір: білий, рік випуску: 2013, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_2, об'єм двигуна: 1998 і куб.см., реєстраційний номер: НОМЕР_3.
Позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором - надав кредитні кошти у розмірі 129 942,19 гривень.
На протязі тривалого часу, свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, чим порушує порядок та строки повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (додаток №1 до кредитного договору), що є невід'ємною частиною кредитного договору.
Позивач керуючись п. 3.6.6. Розділу №2 кредитного договору, 19 серпня 2013 року направив позичальнику рекомендованим листом, вказану у п. 10 Розділу №2 кредитного договору, письмову вимогу (вих. № ODE - 61/630 від 19.08.2013 р.) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.
Відповідно до п. 9.6. Розділу №2 кредитного договору, сторони погодились, що повідомлення та (або) документи вважаються отриманими позичальником через відділення поштового зв'язку - на сьомий день з дня реєстрації банком рекомендованого листа.
Таким чином, на думку позивача, банком належним чином було повідомлено позичальника про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором.
Заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 20921199 від 28.03.2013 р. станом на «14» грудня 2014 року (включно) склала 217 222,14 гривні.
Судом встановлено, що 29 березня 2013 року ОСОБА_1, знаходячись у приміщенні ВРЕР №1 м. Одеси, розташованому за адресою: м. Одеси, вул. Ак. Корольова, 5, маючи злочинний намір, спрямований на відчуження заставленого майна, із корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій, звернулась із заявою про зняття з обліку заставного транспортного засобу SSANG YONG, модель: KORANDO, 2013 р.в., номер шасі (кузов,рама): НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3.
29 березня 2013 року співробітниками ВРЕР №1 м. Одеси на підставі заяви ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб знятий з обліку.
На теперішній час заставне майно банку вилучено у нового власника - ОСОБА_2
В зв'язку із зазначеним позивач з урахуванням уточнень просив суд:
діяльності на момент такого продажу обраним Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк»;
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням уточнень, підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 28 березня 2013 року був укладений кредитний договір № 20921199 (кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 129 942,19 грн., а позичальник в свою чергу, зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у строк не пізніше 28.03.2020 року.
Вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором, між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу №20923111 від 28.03.2013 p., а саме: транспортний засіб: тип: легковий універсал - В, марка: SSANG YONG, модель: KORANDO, колір: білий, рік випуску: 2013, номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_2, об'єм двигуна: 1998 і куб.см., реєстраційний номер: НОМЕР_3.
Кредитним договором встановлені взаємні права і обов'язки сторін.
Так, на позивача, згідно пункту 1.1. розділу №1 кредитного договору, покладений обов'язок надати позичальнику обумовлену кредитним договором суму кредиту.
Відповідно до п. 1.1 розділу №1 кредитного договору кредит надається позичальнику у розмірі 129 942,19 гривень.
Вбачається, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором - надав кредитні кошти у розмірі 129 942,19 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №1001 від 28 березня 2013 року,копія якого міститься в матеріалах справи.
Встановлено, що на протязі тривалого часу, свої зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, чим порушує порядок та строки повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (додаток №1 до кредитного договору), що є невід'ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п. 3.6.6. розділу №2 кредитного договору, невиконання боржником зобов'язань перед банком за кредитним договором надає банку право вимагати від боржника дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами.
Вбачається, що на підставі вищевикладеного, керуючись п. 3.6.6. розділу №2 кредитного договору, 19 серпня 2013 року банком було направлено позичальнику рекомендованим листом на його адресу, вказану у п. 10 розділу №2 кредитного договору, письмову вимогу (Вих. № ODE - 61/630 від 19.08.2013 р.) про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.
Відповідно до п. 9.6. розділу №2 кредитного договору, сторони погодились, що повідомлення та (або) документи вважаються отриманими позичальником через відділення поштового зв'язку - на сьомий день з дня реєстрації банком рекомендованого листа.
Таким чином вбачається, що позивач належним чином повідомив позичальника про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник вважається повідомленим з 25 серпня 2013 р.
Відповідно до п. 3.6.7. розділу №2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний виконати пред'явлені йому позивачем вимоги в повному обсязі в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання.
Таким чином, передбачений кредитним договором тридцятиденний строк на її виконання закінчився, однак вимога банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом позичальником в повному обсязі не виконана.
Позичальник, згідно пункту 1.1. розділу №1 кредитного договору зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки обумовлені кредитним договором.
Пунктом 1 статті 1054 ЦК України визначено, що банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.
Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.2.6. розділу №1 кредитного договору, між сторонами були встановлені наступні умови повернення кредиту: повернення коштів, наданих банком в кредит, здійснюється позичальником рівними платежами відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Встановлено, що позичальник взагалі не здійснює погашення заборгованості за основною сумою кредиту, тому сума простроченої заборгованості позичальника за основною сумою кредиту станом на «14» грудня 2014 року (включно) становить: 129 942,19 гривні, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.
Відповідно до пункту 1 статті 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.
Правила статті 1048 ЦК України поширюються й на кредитний договір (пункт 2 статті 1054 ЦК України).
Так, пунктом 2.2.1. розділу №1 кредитного договору встановлені наступні умови нарахування процентів: процентна ставка для строкової заборгованості - 19,99 % (дев'ятнадцять цілих дев'яносто дев'ять сотих) річних; процентна ставка для простроченої заборгованості та/або у разі порушення зобов'язань позичальника згідно п. 3 розділу №2 цього договору - 39,98 % (тридцять дев'ять цілих дев'яносто вісім сотих) процентів річних.
Вбачається, що сума заборгованості позичальником перед позивачем зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором склала 47 281,82 гривня.
Статтею 629 ЦК України визначено принцип обов'язковості виконання договору.
Відповідно до статті 610 ЦК Цкраїни, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).
За змістом статті 549 ЦК України, під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.
Згідно п. 8.2. розділу №2 кредитного договору, у разі порушення позичальником строків виконання будь-яких грошових зобов'язань згідно графіку платежів, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку штраф в залежності від строку порушення зобов'язань в наступних розмірах:
- більше ніж на 6 (шість) календарних днів з моменту настання строку (терміну) виконання такого зобов'язання - 10% (десять) відсотків від суми своєчасно невиконаного грошового зобов'язання за кожен випадок виникнення такого порушення;
- більше ніж на 60 (шістдесят) календарних днів з моменту настання строку (терміну) виконання такого зобов'язання - 20% (двадцять) відсотків від суми своєчасно невиконаного грошового зобов'язання за кожен випадок виникнення такого порушення.
Пунктом 8.3. розділу №2 кредитного договору закріплено, що позичальник зобов'язаний у випадку порушення встановлених п. 7.3.1. розділу №2 цього договору строків поновлення дії договорів страхування, укладення яких передбачено цим договором, більше ніж на 60 (шістдесят) календарних днів з моменту закінчення дії періоду страхування, сплатити на вимогу банку штраф у розмірі 3% (трьох) відсотків від суми загальної заборгованості позичальника за цим договором за кожен випадок такого порушення (невиконання чи неналежного виконання).
Таким чином, непогашена заборгованість за сумами штрафу за порушення строків виконання грошових зобов'язань станом на 14 грудня 2014р. (включно) складає 34 681,41 гривня.
Непогашена заборгованість за сумами штрафу за порушення строків поновлення дії договорів страхування станом на 14 грудня 2014р. (включно) складає 5 316,72 гривень.
Вбачається, що загальна сума заборгованості позичальника складається із: заборгованість за сумою кредиту складає 129 942,19 гривні, заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом складає 47 281,82 гривня, заборгованість за сумами штрафу за порушення строків виконання грошових зобов'язань складає 34 681,41 гривня, заборгованість за сумами штрафу за порушення строків поновлення дії договорів страхування складає 5 316,72 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором № 20921199 від 28.03.2013 р. станом на 14 грудня 2014 року (включно) склала 217 222,14 гривні.
Відповідно до п.6.1. статті 6 договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця в таких випадках:
- у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання ( як в цілому, так і в тій чи іншій частині );
- у разі невиконання вимоги заставодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору тощо.
Згідно п. 6.2. статті 6 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя:
- на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- за рішенням суду;
- шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 6.5. статті 6 договору застави договору застави закріплено, що у разі виникнення у заставодержателя права звернути стягнення на предмет застави, заставодержатель має право від свого імені продати предмет застави будь-якій особі шляхом укладення з нею відповідного договору купівлі-продажу.
Статтею 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:
1)відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження;
2)сплату процентів і неустойки;
3)сплату основної суми боргу;
4)відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження;
5)відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:
1)загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;
2)опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;
3)заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
4)спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;
5)пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;
6)початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет: забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін ), якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
Судом при постановлені вироку встановлено, що 29 березня 2013 року ОСОБА_1, знаходячись у приміщенні ВРЕР №1 м. Одеси, розташованому за адресою: м. Одеси, вул. Ак. Корольова, 5, маючи злочинний намір, спрямований на відчуження заставленого майна, із корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій, звернулась із заявою про зняття з обліку заставного транспортного засобу SSANG YONG, модель: KORANDO, 2013 р.в., номер шасі (кузов,рама): НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3.
29 березня 2013 року співробітниками ВРЕР №1 м. Одеси на підставі заяви ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб знятий з обліку.
Вбачається, що на теперішній час заставне майно банку вилучено у нового власника - ОСОБА_2
Відповідно до діючого законодавства України, а саме ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу» застава є способом забезпечення зобов'язань.
У силу застави кредитор ( заставодержатель ) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави ).
Відповідно до ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно із ч.1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка аставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжував надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі - продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
Таким чином, на даний час правовідносини, що виникли на підставі вищезазначеного договору застави транспортного засобу стосуються взаємних прав та обов'язків ПАТ «ПУМБ» як заставодержателя та ОСОБА_2, як заставодавця.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.
Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням наведеного вище, вбачається, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути солідарно з відповідачів н користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 2172,22 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 549, 572, 589, 590, 591, 610, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 20, 27 ЗУ «Про заставу», ст.. ст.. 9, 12, 22, 23, 25, 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про звернення стягнення на заставлене майно - задовольнити.
діяльності на момент такого продажу обраним Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк».
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір в сумі 2172,22 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: