Справа № 569/6915/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Головчака М.М.,

з участю секретаря - Панасюк О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Фурманюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ВАТ Національна страхова компанія «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування в сумі 50 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що 26 січня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», д.н. НОМЕР_3, в якому знаходились пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6, рухаючись по проїзній частині вул. Жовтнева м. Корестень Житомирської області, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг вул. Жовтневої та автодороги Київ-Ковель, в порушення вимог п.2.3.б п.16.11 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зупинився перед знаком «Стоп», не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрещення доріг по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автопоїздом «DAF 95 ХF», д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7 В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21099» д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Необережні дії ОСОБА_4, які виразились в порушенні правил безпеки руху, вчинені особою, яка керує транспортним засобом, які спричинили смерть потерпілого, кваліфіковано як суспільно небезпечне діяння передбачене ст.286 ч.2 КК України. Згідно Ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2014 року по справі № 279/3592/14-к факт вчинення суспільно-небезпечного діяння та причетність до нього ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами та висновками експертів та застосовано до ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 не відновлювалось, рішення про продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру не приймались. Внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль «DAF 95 ХF», д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4. 17 жовтня 2014 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування до Рівненської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА», у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у страховій компанії НАСК "Оранта". 06 лютого 2014 року представником Рівненської обласної дирекції НАСК "Оранта" оглянуто пошкоджений автомобіль,про що свідчить складений протокол огляду. Однак листом НАСК "Оранта" від 12 грудня 2014 року №09-02-09/235 позивачу було повідомлено про те, що розгляд страхової справи припиняється і для остаточного рішення страховику необхідно надати копію постанови суду про притягнення до відповідальності представника дорожньої служби ОСОБА_9

Відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2014 року встановлено, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки доказів, що саме не виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов'язків стало причиною ДТП не представлено. Крім того, вищевказана норма не передбачає відповідальності за діяння, які супутньо сприяли настанню негативних наслідків, адже як свідчать представлені докази, причиною ДТП стало порушення безпосередньо одним з водіїв Правил дорожнього руху. У зв'язку з чим провадження по справі відносно ОСОБА_9 закрито у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В порушення вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» НАСК «ОРАНТА» так і не було прийнято рішення| щодо виплати страхового відшкодування.

Крім того на неодноразові вимоги позивача страховою компанією так і не було надано поліс цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та документи, якими підтверджується розмір матеріальної шкоди.

В подальшому ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги. Вказував, що відповідно до висновку НАСК ОРАНТА матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «DAF 95 ХF», д.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 144 527 грн. 46 коп. Згідно даного висновку вартість відновлювального ремонту більша ринкової вартості, в такому випадку такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно. Відповідно до протоколу № 6370 затвердження результатів аукціону від 14 листопада 2014 року вартість працездатних залишків становить 94 000 грн. Отже різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 144 527,46 грн. - 94 000 грн. = 50 527,46 грн. Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1119907 від 02 липня 2013 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи - 510,00 грн. Тому враховуючи ліміт відповідальності страховика та суму франшизи,з відповідача слід стягнути невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. -510 грн. =49 490 грн. Просив позов задовольнити,стягнути з НАСК "Оранта" 49 490 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування,пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 10 106 грн. 81 коп., 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 585 грн. 74 коп.,втрати від інфляції в розмірі 16 334 грн. 93 коп. та 2 400 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 уточнену позовну заяву підтримав. З посиланням на Закон України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Фурманюк С.В. пояснив, що підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Оскільки в НАСК "Оранта" відсутні постанови суду про притягнення до відповідальності винного в ДТП водія та постанови суду про притягнення до відповідальності представника дорожньої служби ОСОБА_9

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2014 року до ОСОБА_4 застосовано заходи примусового медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Згідно вказаної ухвали, 26 січня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», д.н. НОМЕР_3, в якому знаходились пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6, рухаючись по проїзній частині вул. Жовтнева м. Корестень Житомирської області, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг вул. Жовтневої та автодороги Київ-Ковель, в порушення вимог п.2.3.б п.16.11 Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не зупинився перед знаком «Стоп», не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрещення доріг по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автопоїздом «DAF 95 ХF», д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7 В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21099» д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Необережні дії ОСОБА_4, які виразились в порушенні правил безпеки руху, вчинені особою, яка керує транспортним засобом, які спричинили смерть потерпілого, кваліфіковано як суспільно небезпечне діяння передбачене ст.286 ч.2 КК України.

Автомобіль «DAF 95 ХF», д.н. НОМЕР_2 належить гр.ОСОБА_3,що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5.

На звернення ОСОБА_3 до НАСК "Оранта" про відшкодування шкоди листом від 12 грудня 2014 року № 09-02-09/23513 останньому повідомлено про відмову. Вказано про відсутність необхідних документів,на підставі яких проводиться відшкодування,а саме постанови суду про притягнення до відповідальності винного в ДТП водія та постанови суду про притягнення до відповідальності представника дорожньої служби ОСОБА_9

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов"язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до договору страхування.

Відповідно до п.9.2. ст.9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень па одного потерпілого.

Відповідно до п. 30.1., 30.2 ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до вимог ст.22 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст.1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду,яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров"ю,майну третьої особи.

Особа,яка застрахувала свою цивільну відповідальність,у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.21 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів,за винятком осіб,звільнених від обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальсності згідно із п.13.1 ст.13 цього Закону,зобов"язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності,яка може настати внаслідок завдання шкоди життю,здоров"ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до ст.3 вищевказаного Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Враховуючи положення ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди вирішується залежно від висловленої згоди на таке та виконання чи невиконання страхувальником передбаченого ст.33 Закону обов"язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір,повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Відповідно до п.36.5 ст.36 ст. 3 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як убачається із розрахунку, надано позивачем, сума невиплаченої суми страхового відшкодування складає 49 490 грн., пеня за прострочення виплати страхового відшкодування 10 106 грн.

Протилежного доказам, наданим позивачем, представник НАСК "Оранта" суду не надав і такі судом не встановлені.

Таким чином,вищевказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

З приводу вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування та втрат від інфляції, суд дані вимоги позивача вважає безпідставними з наступних підстав.

Стаття 625 ЦК України регулює зобовязальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення.

Слід зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове(грошове)зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти.

Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином дія ч.2 ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України, вбачається, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. З метою отримання правової допомоги по захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів по даній справі позивач вказує, що поніс витрати в сумі 2400 грн. 00 коп. Однак, витрати на правову допомогу, повинні бути підтверджені документально і на підтвердження цих обставин, суду повинно бути надано договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку. Підтвердження сплати позивачем витрат в сумі 2400 грн. 00 коп. за надання правової допомоги, належним чином суду надано, тому дана вимога до задоволення підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача,на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому до стягнення з відповідача на користь держави слід стягнути 610 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають до задоволення частково.

На підставі вищевикладеного, ст.979 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88,208,209,212-215,218,223,292,294 ЦПК,суд,- -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Національної страхової компанії «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 49490 грн. 00 коп. (сорок девять тисяч чотириста девяносто грн. 00 коп.) невиплаченої суми страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 10 106 грн. 00 коп. (десять тисяч сто шість грн. 81 коп.) та 2 400 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу,а всього 61 996 грн. 81 коп. (шістдесят одна тисяча дев"ятсот дев"яносто шість грн. 81 коп.).

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Національної страхової компанії «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» в дохід держави судові витрати по справі в сумі 610 грн. 00 коп.( шістсот десять грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 16 червня 2015 року

Суддя Рівненського

міського суду М.М.Головчак