АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/163/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника ВАТ "ТО "Текстерно" Дупіряк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об'єднання "Текстерно" про стягнення втраченої вигоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ВАТ "Тернопільське об'єднання "Текстерно" про стягнення втраченої вигоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасуватита ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що в довідці за № 297 від 27.04.2011 року ВАТ "ТО "Текстерно" не включило до її трудового стажу щорічні основні відпустки та відпустку у зв'язку з вагітністю, пологами та догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що стало причиною відмови Управлінням Пенсійного фонду України в місті Тернополі в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах. Наголошує на тому, що у порушення вимог ст. 33 ЦПК України судом першої інстанції не залучено до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Представник ВАТ "Тернопільське об'єднання "Текстерно" Дупіряк О.М. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Судом установлено, що у період з 24.07.1978 року по 26.03.2003 року ОСОБА_1 працювала оператором ровнічного устаткування на ВАТ "ТО "Текстерно", що стверджується копією трудової книжки серії БТ-1 № 7300167.

21.03.2012 року ОСОБА_1 подала УПФ України в місті Тернополі документи для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Тернополі відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком (лист № 23646/09 від 09.11.2011 року).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року позов ОСОБА_1 до УПФ України в місті Тернополі про визнання неправомірними дій, зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах задоволено.

Визнано протиправним рішення УПФ України в місті Тернополі про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1, викладене в протоколі №48 від 27.06.2012 року засідання комісії управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі для розгляду питань, пов'язаних з призначенням пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та у відповідності до спеціальних законів.

Зобов'язано УПФ України в місті Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "є" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.03.2012 року.

У вищевказаній постанові суду встановлено, що рішення відповідача не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, оскільки жодними доказами не спростовано наявність у позивача пільгового трудового стажу, підтвердженого записами в трудовій книжці. Вимоги про надання уточнюючої довідки у даному випадку є безпідставними.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щоПелешок Г.Г. не доведено у судовому засіданні протиправність дій ВАТ "ТО "Текстерно", які призвели до неотримання пенсії позивачкою в період з 09.07.2009 року по 21.03.2012 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає рішення суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1166, ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 22, ч. 2, п. 2 ЦК України упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 61, ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 року встановлено, що вимоги УПФ України в м. Тернополі про надання уточнюючої довідки у даному випадку є безпідставними, оскільки жодними доказами не спростовано наявність у позивача пільгового трудового стажу.

Таким чином, судом не встановлена протиправність дій ВАТ "ТО "Текстерно", які призвели до неотримання пенсії позивачкою в період з 09.07.2009 року по 21.03.2012 року. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачка 09.07.2009 року в установленому порядку зверталась до УПФ України в м. Тернополі про призначення їй пенсії на пільгових умовах і їй в цьому було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ "ТО "Текстерно" про стягнення упущеної вигоди в зв'язку з непризначенням їй УПФ України в м. Тернополі мінімальної пенсії на пільгових умовах за період з 09.07.2009 року по 21.03.2012 року в розмірі 22 895 гривень.

Безпідставними є доводи апелянта про незалучення судом до участі в справі іншого співвідповідача, оскільки така процесуальна дія відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України допускається лише за клопотанням позивача, який з таким клопотанням із зазначенням особи, яка має відповідати за позовом, до суду не звертався.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п. 1; 313; 314; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько