Справа № 473/833/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

26.02.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2013 між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено у письмовій формі договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу грошові кошти на загальну суму 150000 грн., які остання зобов'язалася повернути у строк до 31.12.2013 року.

Посилаючись на те, що відповідачем умови договору не були виконані, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 150000 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з приводу повернення їй коштів, але вона усіляко її уникає, нічого з позиченої суми не повернула, тому змушена звертатися до суду, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду телеграму, згідно змісту якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала, просила слухати справу у її відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 17.07.2013 року за договором позики грошових коштів, ОСОБА_1 передала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 150000 гривень, які відповідач мала повернути в строк до 31.12.2013 року, факт повернення грошових коштів підтверджується розпискою позичальника (а.с.3).

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

За приписами ст. 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, на вимогу боржника повинен видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.

У разі якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним обов'язку і, навпаки, знаходження такого документу у кредитора - засвідчує факти невиконання боржником зобов'язання ( а.с. 5 ).

Зважаючи на викладене вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за договорами позики у розмірі 150000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог також підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені та понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 1500 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150 000 грн. боргу за договором позики та 1500 грн. судового збору, а всього 151500( сто п'ятдесят одну тисячу п'ятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місьскрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.