У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року про відмову ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" де третьою особою на стороні позивача є: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору припиненим, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24.12.2014 року, дану справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 жовтня 2014 року - повернути до Мукачівського міськрайонного суду для ухвалення додаткового рішення суду в порядку Глави 7 ЦПК України в строк по 21 січня 2015 року.

Але, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі.

ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати ухвалу суду, та передати справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі. Мотивує свої вимоги тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального законодавства, а тому вважає її незаконною.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник апелянта в особі ОСОБА_2 підтримав, вимоги скарги й просив задовольнити таку з наведених підстав.

Представник відповідача в особі ОСОБА_4 заперечила, вимоги скарги й просила відхилити таку як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив в ухваленні додаткового рішення у справі з тих підстав, що для вирішення позовної вимоги про визнання кредитного договору припиненим, просив суд зобов'язати відповідача надати розрахунок заборгованості за кредитом. А тому, дане прохання є клопотанням про витребування доказу в справі, а не позовною вимогою.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов у супереч матеріалів справи та з порушенням норм процесуального права.

Виходячи зі змісту, мотивувальної частини позовної заяви від 28.05.2014 року, така містить виклад обставин із приводу неправомірних дій відповідача стосовно ненадання позивачу належного та допустимого доказу у формі довідки-розрахунку по сплаченим коштам та суми наявної заборгованості. А прохальна частина даної позовної заяви містить у зв'язку із цим вимогу про зобов'язання відповідача надати довідку-розрахунок по фактично сплаченим коштам та наявній сумі заборгованості за кредитним договором.

На підтвердження даної вимоги, позивач надав до позовної заяви докази неправомірних дій відповідача, а.с. 10-13.

Так, частинами 1 і 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що при наявності труднощів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, щодо отримання доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази до початку розгляду справи по суті. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Не дивлячись на те, позивач заявив позовну вимогу про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Окрім цього, позивач подав окремо також і заяву-клопотанням від 18.09.2014 року про витребування у відповідача доказів, а.с. 47-48. Але, матеріали справи не містять доказів того, що суд за заявою-клопотанням позивача витребував у відповідача докази із приводу розгорнутого розрахунку заборгованості по кредитному договору, а.с. 53.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції із приводу того, що прохальна частина позовної заяви містить, клопотання про витребування доказу, а не позовну вимогу про зобов'язання вчинити певні є таким, що суперечить матеріалам справи.

На підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 24.12.2014 року, суд першої інстанції повинен був ухвалити додаткове рішення суду в порядку Глави 7 ЦПК України.

Проте як убачається з резолютивної частини ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 20.01.2015 року, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі. Тоді як позивач не подавав суду першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, що суперечить ч. 1 ст. 220 ЦПК України.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення, у зв'язку із чим ухвала суду, підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права. А це є підставою для направлення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2, задоволити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року про відмову ухвалити додаткове рішення, скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________