Справа №463/680/15-ц
Провадження №2/463/760/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Нора Н.В.

при секретарі - Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Приватного підприємства «Юридична фірма «Орієнтир» до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, суд

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Юридична фірма «Орієнтир» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 16 листопада 2009 року між Приватним підприємством «Юридична фірма «Орієнтир» (Комітент) та ОСОБА_1 (Комісіонер) укладено Договір комісії від 16.11.2009р., за умовами якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за винагороду від свого імені і за рахунок Комітента придбати у Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Провесінь» (ідентифікаційний код 00854400) офісні приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 114,0 кв. м., перший поверх, шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, з подальшою передачею цього майна Комітенту на його першу вимогу. Для забезпечення Комісіонера належними засобами для виконання договору комісії, згідно п. 3.1.1, Комітентом надано Комісіонеру суму в розмірі 260 000,00 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується розпискою від 16.11.2009р. 30.11.2009р. Відповідач уклав Договір купівлі-продажу офісних приміщень, відповідно до якого він став власником приміщень на першому поверсі: від 157, 158, 159, 160, VII, VIII, XX, XXI, загальною площею 114,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 260 000,00 грн. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.12.2009р., власником зазначених вище офісних приміщень є ОСОБА_1. 20.02.2013р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою передати (переоформити) придбаний Відповідачем об'єкт Позивачу, у відповідь на що Позивач отримав відмову від передачі майна, мотивовану тим, що Комісіонер-Відповідач в процесі переоформлення на нього права власності на зазначений об'єкт нерухомості поніс додаткові витрати, необхідні для укладення договору купівлі-продажу в розмірі 13 500,00 грн., зважаючи на що Відповідач готовий передати Позивачу його об'єкт нерухомості після того, як Позивач компенсує йому зазначені витрати. Крім цього, Відповідач повідомив, що при укладенні договору комісії його не було попереджено, що це майно буде рахуватися за ним такий тривалий час, тому він вважає, що має право на отримання додаткової плати за це в розмірі декілька тисяч гривень в якості компенсації за пов'язані з цим незручності. Після цього Позивач ще двічі звертався до Відповідача щодо повернення йому майна, на що отримував відмови з аналогічних мотивів. Таким чином, Відповідач, відмовляючись передати Позивачу спірні приміщення, фактично не визнає права власності Позивача на них, а відтак позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач безпідставно та незаконно відмовляє у передачі даного об»єкту позивачеві під надуманими приводами. Просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що дійсно 2 листопаді 2009 року між ним та юридичною фірмою «Орієнтир» був укладений згаданий договір комісії. Після цього він повідомляв усно керівника даного підприємства, що ним витрачалися кошти на вироблення документів, а також транспортні витрати на суму 13500 грн., однак позивач відмовився компенсувати ці витрати, а відтак він вважає, що має право не передавати дане майно позивачу до того часу, поки йому не будуть компенсовані всі витрати.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом було встановлено, що 16 листопада 2009 року між Приватним підприємством «Юридична фірма «Орієнтир» (Комітент) та ОСОБА_1 (Комісіонер) укладено Договір комісії від 16.11.2009р., за умовами якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за винагороду від свого імені і за рахунок Комітента придбати у Відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Провесінь» (ідентифікаційний код 00854400) офісні приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 114,0 кв. м., перший поверх, шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, з подальшою передачею цього майна Комітенту на його першу вимогу

Для забезпечення Комісіонера належними засобами для виконання договору комісії, згідно п. 3.1.1, Комітентом надано Комісіонеру суму в розмірі 260 000,00 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується розпискою від 16.11.2009р. (а.с.5)

30.11.2009р. Відповідач уклав Договір купівлі-продажу офісних приміщень, відповідно до якого він став власником приміщень на першому поверсі: від 157, 158, 159, 160, VII, VIII, XX, XXI, загальною площею 114,0 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 260 000,00 грн. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.12.2009р., власником зазначених вище офісних приміщень є ОСОБА_1. (а.с.6)

У відповідності до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (Комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (Комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно ст. 1016 ЦК України, Комітент зобов'язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов'язку перед третьою особою.

Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок емітента, є власністю комітента.

20.02.2013р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою передати (переоформити) придбаний Відповідачем об'єкт Позивачу, у відповідь на що Позивач отримав відмову від передачі майна, мотивовану тим, що Комісіонер-Відповідач в процесі переоформлення на нього права власності на зазначений об'єкт нерухомості поніс додаткові витрати, необхідні для укладення договору купівлі-продажу в розмірі 13 500,00 грн., зважаючи на що Відповідач готовий передати Позивачу його об'єкт нерухомості після того, як Позивач компенсує йому зазначені витрати. Крім цього, Відповідач повідомив, що при укладенні договору комісії його не було попереджено, що це майно буде рахуватися за ним такий тривалий час, тому він вважає, що має право на отримання додаткової плати за це в розмірі декілька тисяч гривень в якості компенсації за пов'язані з цим незручності. (а.с.9-10)

Відповідно до п.5 Договору комісії усі витрати Комісіонера зроблені ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за цим Договором, відображаються у його звіті, який складається та подається Комітенту в письмовій формі з додаванням усіх необхідних документів. В усіх випадках відшкодовуються документально підтверджені витрати Комісіонера, здійснені ним з відома та за згодою Комітента.

В даному випадку відповідач звіту про понесені ним витрати Комітенту не подав, так само як і не надав Комітенту жодних документів на підтвердження ніби-то понесених ним витрат у розмірі 13 500,00 грн. Даний факт не заперечив в судовому засіданні відповідач та не надав суду доказів, які б спростовували даний факт.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а в ч. 2 цієї статті зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та правочини.

Як встановлено, ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, а згідно ч. 2 цієї статті, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Як встановлено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а згідно ч. 2 цієї статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення

Керуючись ст.ст. 10, 60,74, 212, 215, ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 15, 321, 328, 1011,1018, Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Приватного підприємства «Юридична фірма «Орієнтир» - задоволити в повному обсязі

Визнати за Приватним підприємством «Юридична фірма «Орієнтир», ідентифікаційний код 32053734 право приватної власності на першому поверсі: від 157, 158, 159, 160, VII, VIII, XX, XXI, загальною площею 114,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер приміщень 7446290)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача по справі - Приватного підприємства «Юридична фірма «Орієнтир» 2600 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя: Нор Н. В.