Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/107/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.Л.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року Олександрійська районна державна адміністрація в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась в суд з вказаним позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з ухиленням від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, та стягнення з неї на користь дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка», де на даний час перебуває дитина, аліментів з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позов обгрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю малолітнього ОСОБА_2, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працює, схильна до зловживання спиртними напоями. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Сім'я ОСОБА_3, починаючи з 07.12.2011 року, перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що потрапила в складні життєві обставини.

29.01.2014 року через відсутність палива та скрутне матеріальне становище родини дитина за заявою матері в черговий раз була влаштована до дитячого будинку «Перлинка». На момент влаштування хлопчик був в брудному старому одязі, розмір якого не відповідав вікові дитини, волосся та нігті були неохайними. За час перебування ОСОБА_2 в дитячому будинку відповідач декілька разів відвідувала сина, при цьому мала ознаки похмілля, матеріальної допомоги на утримання сина не надавала.

Будинок, в якому проживає родина, складається з однієї жилої кімнати, яка використовується як спальня, кухня, ванна та туалет. В будинку постійно брудно, ліжко та постільна білизна в жахливому стані, з продуктів харчування наявні лише такі продукти як хліб та вермішель, посуд, в якому готується їжа, - брудний.

При здійсненні обстеження умов проживання в будинку, де проживає відповідач з дитиною, комісією були помічені сторонні особи, які в присутності дитини разом з ОСОБА_3 розпивали спиртні напої. На неодноразові попередження про відповідальність батьків за порушення прав дитини ОСОБА_3 належним чином не реагувала.

Такі обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у звязку з ухиленням від виконання обовязків по вихованню дітини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Попереджено ОСОБА_3 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов'язків та їх наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав, покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права органом опіки та піклування ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначається, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не взяв до уваги показання свідків. Не враховано, що відповідач систематично не виконує батьківські обов'язки по догляду за дитиною, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться здоров'ям дитини, не працює і не бажає працювати, схильна до зловживання алкогольними напоями, неодноразові свої обіцянки про зміну свого відношення до дитини та свого життя не виконує. Тому на думку позивача є підстави позбавити її батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, представника позивача та представника третьої особи, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача та її представника, які згодні з рішенням суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір'ю малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

За інформацією відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському районі реєстраційної служби запис про батька дитини - ОСОБА_2 здійснено за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.13).

Згідно довідки про склад сім'ї від 21.03.2014 року № 589 ОСОБА_3 проживає із співмешканцем - ОСОБА_5 та сином - ОСОБА_2 (а.с.8).

З довідки-характеристики від 21.03.2014 року № 592, виданої виконавчим комітетом Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, веде антигромадський спосіб життя, схильна до вживання алкоголю. Сім'я ОСОБА_3 перебуває на обліку, як така, що потрапила в складні життєві обставини. 29.01.2014 року, на час сильних морозів, дитину влаштовано до дитячого будинку «Перлинка», де малолітня дитина знаходиться до теперішнього часу (а.с.5).

ОСОБА_3 не має у своїй власності житла та майна, що підтверджується довідкою від 21.03.2014 року, виданою виконавчим комітетом Протопопівської сільської ради (а.с.6).

За наслідками перевірок умов проживання та виховання дитини відповідач неодноразово надавала службі у справах дітей розписки про зобов'язання належним чином виконувати свої батьківські обов'язки відносно сина ОСОБА_2, пройти курс лікування від алкогольної залежності, не вживати спиртні напої, створити належні умови для проживання, придбати одяг для дитини. При цьому ОСОБА_3 було роз'яснено, що за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності та позбавлена батьківських прав (а.с.11, 14, 15).

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_3 про влаштування дитини на тимчасове перебування до дитячого будинку «Перлинка», строком на 1 місяць, і за цей період вона зобов'язалася створити належні умови для проживання дитини, вирішити питання лікування залежності від алкоголю, знайти джерело надходження коштів на утримання дитини, працевлаштуватись, оформити соціальні виплати (а.с.12).

Згідно доповідної записки дитячого будинку «Перлинка» ОСОБА_2 перебував в дитячому будинку з 08.11.2012 року по 15.11.2012 року, з 18.04.2013 року по 08.07.2013 року по 08.07.2013 року, з 29.01.2014 року по час розгляду судом справи постійно знаходиться в будинку. При первинному огляді дитини виявлено значне забруднення волосся та тіла, одяг був брудним та мав неприємний запах. Дитина була голодною і потребувала відпочинку (сну). За час знаходження дитини у дитячому будинку мати навідувала дитину 17 разів, із них 4 рази приходила із сильним запахом перегару. Влітку відповідач приїхала в стані алкогольного сп'яніння із співмешканцем і намагалася забрати дитину, коли їй не дозволили, вчинила скандал з погрозами. Мати приносила дитині цукерки та газовані напої, інші солодощі, від яких у дитини виникала алергія та діатез. Дитина має показання для медичного огляду і лікування, проте мати не надає дозволу на це і на повідомлення адміністрації дитячого закладу про це не раегує (а.с.76).

Відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, складених комісією служби у справах дітей від 25.07.2012 року, 28.11.2012 року, 11.01.2013 року, 17.04.2013 року, 26.06.2013 року, 01.02.2014 року, та 19.03.2014 року, встановлено, що житло відповідача складається із двох кімнат: жилої кімнати та коридору, опалення пічне, умови проживання незадовільні, брудно, одяг та постільна білизна брудні, у дитини відсутній належний одяг, в будинку проживають: ОСОБА_3, ОСОБА_2, та ОСОБА_5 (а.с.16-22). За наслідками цих перевірок комісією були видані письмові попередження та надані рекомендації (а.с.71-73).

Згідно довідки від 14.04.2014 року № 2, виданої завідувачем ДНЗ «Світлячок» Прокопенко Н.Г., ОСОБА_2 почав відвідувати дитячий садок з 17.12.2012 року, з охотою приходив до закладу, де міг поїсти, отримувати необхідні знання, спілкуватися з однолітками. При цьому зазначено, що ця дитина замкнута, з однолітками мало спілкується, без поважної причини не відвідував дошкільний заклад, часом дитина відвідувала заклад брудна (а.с.24).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Олександрійській центральній районній лікарні з діагнозом фімоз і потребує спеціального діагностування, що підтверджується довідкою від 03.10.2014 року б/н виданою Олександрійською ЦРЛ (а.с.70).

Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 22.06.2014 року ОСОБА_2 має деформацію грудної клітини, затримку психічного розвитку, страждає на хворобу очей, фімоз (а.с.75).

Відповідно до висновку орган опіки і піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 01-26/285/4 від 02.04.2014 року сім'я ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей з 07.12.2011 року як така, що потрапила в складні життєві обставини. ОСОБА_3 неодноразово викликалася на засідання комісії по захисту прав дитини Олександрійської районної державної адміністрації з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_2. 29.01.2014 року ОСОБА_2 черговий раз був влаштований до дитячого будинку «Перлинка» за заявою матері через відсутність палива та скрутне матеріальне становище родини. На момент влаштування хлопчик був у брудному, старому одязі, розмір якого не відповідав віку дитини. Умови для проживання дитини є неналежними, в будинку брудно, ліжко та постільна білизна в жахливому стані, відсутні необхідні для дитини відповідного віку продукт харчування, посуд брудний.

При здійснені перевірок ОСОБА_3 неодноразово була в стані алкогольного сп'яніння, постійно заперечуючи комісію, що змінить спосіб життя та вилікується від алкогольної залежності. Часто комісією були помічені сторонні громадяни, які разом з ОСОБА_3 розпивали спиртні напої в присутності малолітнього ОСОБА_2.

Профілактична та роз'яснювальна роботи з ОСОБА_3 з боку служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, Протопопівської сільської ради, щодо зміни поведінки та належного ставлення до виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків відносно сина протягом 2011-2013 років жодного позитивного результату не дали.

Тому з метою захисту прав і законних інтересів дитини, надання йому соціально-правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та подальшого влаштування до сімейних форм орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає інтересам дитини (а.с.9-10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення батьківських прав є передчасним, оскільки відсутні підстави вважати, що поведінку відповідача не можна змінити на краще, враховуючи наміри останньої надалі докласти зусиль для належного виховання і догляду за дитиною та її зацікавленість у возз'єднанні з дитиною.

Водночас, судом попереджено відповідача про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов'язків та їх наслідки у разі їх неналежного виконання - позбавлення батьківських прав.

Із висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів ухилення матері від виконання батьківських обовязків по утриманню та догляду за станом здоров'я дитини, алкоголізму відповідача, мали місце випадки неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, однак вони не мали системного характеру і не потягли за собою тяжких наслідків, тому вважав достатнім обмежитись попередженням матері про неприпустимість порушення батьківських обов"язків і наслідки їх неналежного виконання.

Такі висновки не відповідають встановленим судом обставинам і дослідженим доказам, що містяться в матеріалах справи. Суд не взяв до уваги, що до відповідачанеодноразово застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання сина, але, не зважаючи на неодноразові попередження з боку органів опіки і піклування про наслідки невиконання своїх батьківських обов"язків, вона не змінила свого ставлення до дитини, її фізичного і психічного розвитку, не вжила заходів до працевлаштування, забезпечення умов проживання та розвитку дитини, на тривалий час усунулась від участі у вихованні дитини, лише обмежувалась черговими письмовими зобов"язаннями (розписками) щодо належного виконання своїх батьківських обов"язків, що підтверджено матеріалами справи, показаннями свідків.

Згідно з п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурнихта інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2 та 3 статті 27 Конвенції передбачено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону (ст. 12 вказаного Закону).

Як передбачено ст. 14 цього Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. (справа «Савіни проти України») зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні врахувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинитися, коли це дозволять обставин. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей із своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до положень статті 214 СК України, ч. 1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008року № 866, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Як розяснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позову Олександрійською районною державною адміністрацією суду надано акти обстеження місця проживання відповідача, висновок органу опіки та піклування, а також висновки комісії з питань захисту прав дитини, згідно яких визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 та стягнути аліменти на утримання дитини на користь дитячого будинку (а.с.74). Також, надано висновок про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_2, згідно якого у дитини спостерігається затримка психічного розвитку, є захворювання, які потребують вчасного лікування (а.с.75).

Відповідно до довідки-характеристики від 03.02.2015 року № 221, виданої виконавчим комітетом Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 за час проживання на території сільської радаи зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до зловживання алкоголем, за працевлаштуванням у сільську раду не зверталася, постійного або тимчасового доходу сім'я не має (а.с.124).

В обгрунтування своїх заперечень щодо алкоголізму відповідачем надано довідку від 01.10.2014 року № 111, видану комунальним закладом «Олександрійський наркологічний диспансер», згідно якої ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні в наркологічному диспансері з 16.09.2014 року по 22.09.2014 року (а.с.123).

За результатами діагностичного обстеження практичним психологом надано висновок, що ОСОБА_2 - дитина сором'язлива, відчуває тривогу, має депресивний настрій, потребує в турботливому контролі за ради збереження психічної рівноваги, асоціації щодо сімейної ситуації викликають тривогу або пригніченість, значущими людьми для дитини є діти з дитячого будинку та вихователь, мати відсутня в уявленні дитини про сімейні взаємини (а.с.125).

Встановлено, що ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Відповідач протягом всього часу перебування сім"ї на обліку у службі у справах дітей райдержадміністрації та розгляду даної справи в суді лише стверджує, що має наміри надалі докласти зусиль для належного виховання та догляду за дитиною, проте не вчинила жодних дій, які б свідчили про зміну її ставлення до життя сім"ї, матеріального забезпечення та виховання дитини, не працевлаштувалась, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, що свідчить про відсутність об'єктивних причин її неможливості забезпечити дитину необхідним для розвитку та виховання в домашніх умовах. При цьому відповідачем не зазначено обставин, існування яких перешкоджає у здійсненні таких обов'язків.

Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення ОСОБА_3 від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов"язками.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого сина, фактично переклавши цей обов"язок на дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка», який фінансується за рахунок приватних осіб та благодійних внесків, не довела суду свою спроможність та бажання надати дитині належні умови для розвитку і виховання, тому є передбачені п. 2 ч.1 ст.164 підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_2, що сприятиме захисту інтересів останнього, та стягнення з неї відповідно до вимог ч.2 ст.166, ст.ст. 180, 182 СК України аліментів на утримання дитини.

Судом не була дана належна правова оцінка фактичним обставинам справи, досліжденим доказам, зроблено висновки, що грунтуються на припущеннях і суперечать інтересам дитини, а тому відповідно до вимог ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2014 року скасувати.

Позов органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дитину органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2014 року і до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь опікуна, закладу або установи, ким утримується дитина.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: