АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1894/15 Справа № 203/6766/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року у справі за поданням Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року було відмовлено у задоволенні подання Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2

З такою ухвалою не погодився заявник, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його подання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи у Кіровському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1614/2004 від 12.08.2004 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця ВДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для його задоволення.

З таким висновком погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року, з наступними змінами, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали, а тому підлягають відхиленню.

Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий Л.М. Болтунова

Судді: С.П. Козлов

В.О. Тамакулова