АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/8724/13-ц
Провадження № 22-ц/792/585/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Фанди В.П., Спірідонової Т.В.

при секретарі: Дорощук О.М.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 26.11.1998 року зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3. Від шлюбу мають двох дітей.

Позивач вказує, що з вересня 2009 року не підтримують подружні відносини. Спору про поділ майна та утримання дітей немає.

У зв'язку з цим, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 26.11.1998 року, актовий запис № 750.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Посилається на те, що він не був повідомлений про час та місце судового розгляду. Вказує, що він є громадянином Російської Федерації, що було відомо позивачу.

Апелянт зазначає, що викладене у позові не відповідає дійсності, оскільки у 2011 році разом з ОСОБА_2 та дітьми їздили на відпочинок. У 2012 році неодноразово присилав грошові кошти. Протягом 2013 року апелянт та позивач неодноразово відвідували одне одного та проживали разом.

Апелянт вказує, що передумов для розірвання шлюбу не було.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що тривалий час сторони проживали окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Шевцова Л.М. Категорія:48,49

Доповідач: Купельський А.В.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони з 26 листопада 1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 3). Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4-5).

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, зазначала що тривалий час вони з відповідачем проживають окремо, що було доведено довідками про реєстрацію місця проживання: відповідач у м. Кам'янець-Подільський не зареєстрований (а.с.10), позивач - за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7).

Дійсно, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не був повідомлений про день та час розгляду справи в суді в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, що є процесуальним порушенням, однак ні під час подачі та розгляду апеляційної скарги, відповідач не надав жодного доказу того, що шлюбні стосунки між ними існують та збереження сім'ї є можливим.

При розгляді апеляційної скарги встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 родила сина ОСОБА_8, батьком якого є ОСОБА_9, з яким вона 7 серпня 2014 року зареєструвала шлюб.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем вже роками відсутні близькі стосунки і позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачем, не має такого бажання і відповідач.

Отже, оскаржуване рішення ґрунтується на нормах закону, а саме лише процесуальне порушення щодо неналежного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи не є підставою для скасування вірного по суті судового рішення (ч.3 ст. 309 ЦПК України).

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Посилання апелянта, на те, що викладене у позові не відповідає дійсності, оскільки він у 2011 році разом з ОСОБА_2 та дітьми їздив на відпочинок, у 2012 році він неодноразово присилав грошові кошти дружині, протягом 2013 року вони неодноразово відвідували одне одного та проживали разом є непереконливим.

Зазначене спростовується поясненнями позивача, яка зазначила, що на відпочинок їздила заради дітей, але проживали в різних кімнатах, а кошти направлялись з їх спільного бізнесу спочатку на рахунки відповідача, а потім відповідач перераховував їй.

Твердження апелянта, що передумов для розірвання шлюбу не було є голослівним і спростовується вище наведеним.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський