Справа № 2-6449/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за поданням старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, -

у с т а н о в и в :

Старший державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю.М. звернувся до суду із поданням погодженим начальником ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, в якому просить тимчасово обмежити право виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 до виконання ним своїх зобов'язань за рішенням суду. Вимоги подання обґрунтовано тим, що на виконанні ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві з 19.03.2012 року перебували: виконавчий лист №2-6449/2011 виданий Дніпровським районним судом м. Києва 14.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 53187,73 грн. та виконавчий лист №2604/13946/12 виданий Дніпровським районним судом м. Києва 01.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 6183,68 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді ДПА м. Києва, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку - відсутня. Згідно відповідей Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, УДАІ м. Києва та акту державного виконавця, рухомого та нерухомого майна, належного боржнику на праві приватної власності не виявлено. 30.12.2013 року державним виконавцем на підставі п. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу. На повторне виконання зазначені документи надійшли 12.03.2014 року. Станом на 21.08.2014 року на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №44084961 з примусового виконання виконавчого листа №2-6449/2011 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 14.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 53187,73 грн., виконавчого листа №2604/13946/12 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 01.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 6183,68 грн. та виконавчого листа №755/20352/13-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 05.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 6436,20 грн.

14.03.2014 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких направлені сторонам виконавчого провадження. Того ж дня державним виконавцем направлено запити до реєструючи установ щодо рухомого та нерухомого майна належного боржнику на праві приватної власності. Також державним виконавцем направлено електронний запит до ДПІ, щодо місця роботи боржника. Відповідно до відповіді ДПСУ, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. 02.04.2014 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копія якої направлена до УДАІ м. Києва, ДРС ГУЮ у м. Києві та сторонам виконавчого провадження. Згідно відповіді УДАІ м. Києва транспортних засобів належних боржнику на праві приватної власності не зареєстровано. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів не значиться. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація щодо боржника відсутня. 06.06.2014 року до відділу надійшла заява стягувача про направлення запитів до ПФУ та ДПІ м. Києва, а також стягувач повідомив, що боржник працює в БО "Шлях до майбутнього". Державним виконавцем повторно направлено електронний запит до ДПСУ щодо місця роботи боржника та до ПФУ. Відповідно до відповіді ДПСУ, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. 18.07.2014 року державним виконавцем направлено запит до Благодійної організації "Шлях до майбутнього" для підтвердження працевлаштування боржника у даній організації. Того ж дня державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик, однак в зазначений час боржник до відділу не з'явився, про причини неявки не повідомив. Також державним виконавцем направлено запит до Державного агентства земельних ресурсів України щодо земельних ділянок зареєстрованих за боржником на праві приватної власності та до Державної міграційної служби України для встановлення наявності у боржника закордонного паспорту. Згідно відповіді ПФУ останнє місце роботи боржника ТОВ "Архімедс". 24.06.2014 року держаним виконавцем направлено запит до вищезазначеної організації для підтвердження працевлаштування боржника у даній організації. 25.07.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак на неодноразові дзвінки двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт держаного виконавця. 01.08.2014 року державним виконавцем до Дніпровського районного суду м. Києва направлено подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань і того ж дня до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду. 04.09.2014 року державним виконавцем з метою встановлення місця реєстрації боржника направлений запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві. 08.09.2014 року державним виконавцем повторно направлені запити до ТОВ "Архімедс" та БО "Шлях до майбутнього" з метою встановлення місця працевлаштування боржника. 17.09.2014 року до відділу ДВС надійшла ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України. 26.09.2014 року до відділу надійшли офіційні дані про те, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. 08.10.2014 року боржник з'явившись на прийом до державного виконавця надав пояснення, згідно яких він від боргу не відмовляється, проте сплачувати на даний час немає можливості. Про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду боржник повідомлений. Зі слів боржника державним виконавцем встановлено, що він має два місця роботи, проте офіційних доходів там не отримує та часто виїжджає у відрядження за кордон, що, на думку державного виконавця, ставить під сумнів відсутність у боржника хоч якихось коштів, які він може перерахувати на рахунок стягувача. За твердженням державного виконавця, у зв'язку з відсутністю у боржника будь-якого майна, єдиним дієвим способом, який буде спонукати боржника до виконання рішення є обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань. Також державний виконавець зазначає, що рішення суду не виконане не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення і боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі доказу у їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні подання слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як зазначено Верховним судом України в узагальненні "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів". Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Більшість державних виконавців, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направляють до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов'язань, тому суди відмовляли у задоволенні клопотань за недоведеністю саме ухилення боржників від виконання зобов'язань. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що з матеріалів подання державного виконавця не вбачається належних та достатніх доказів на підтвердження саме факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відсутність у боржника грошових доходів, автомобілів, земельних ділянок, інших об'єктів рухомого та нерухомого майна, цінних паперів вказує саме не несвідоме та неумисне невиконання рішення суду, адже ухилення може мати місце лише тоді коли є встановленими дані про наявність реальної можливості боржника виконати повністю або частково рішення суду. За відсутності таких можливостей не може мати місце ухилення боржника від виконання обов'язків покладених на нього рішенням суду.

При цьому, як вбачається зі змісту подання, боржник від наявного боргу не відмовляється і невиконання рішення суду пов'язане з відсутністю у боржника на даний час доходів за рахунок яких можна було б виконати рішення суду. Вказане підтверджується також поданими державним виконавцем матеріалами виконавчого провадження щодо розшуку джерел доходів та майна боржника, які не дали результатів, оскільки таких доходів та майна у боржника немає.

Звертаючись до суду з відповідним поданням, враховуючи встановлену в процесі здійснення виконавчих дій відсутність джерел доходів та майна боржника, з метою доведення факту ухилення від виконання рішення суду, в даному випадку державний виконавець мав би перевірити чи не здійснював боржник відчуження належного йому майна з часу відкриття виконавчого провадження. Встановлення таких фактів надало б суду підстави дійти висновку про дійсне ухилення боржника від виконання своїх обов'язків, однак відповідних даних державним виконавцем суду не повідомлено.

Безпідставними, на думку суду, є посилання державного виконавця на те, що боржник часто виїжджає за кордон у відрядження, тож має хоч якісь кошти на погашення заборгованості, адже державним виконавцем не перевірені дані про ці відрядження враховуючи, що офіційних доходів боржник не отримує і відсутні підстави вважати, що у відрядження він виїжджає за власні кошти, а не кошти наведеною вище благодійної організації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 377-1, 293, 294 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Шеремет Ю.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -