У х в а л а

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної Т.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі − ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 06 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № PLF0GA00001307, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,04 % річних та з терміном повернення 06 грудня 2027 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 06 грудня 2007 року було укладено іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавець передав кредитору нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1. Оскільки відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, станом на 10 квітня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 705,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року еквівалентно 361 976 грн 62 коп., з яких: заборгованість по кредиту 23 171,37 доларів США; заборгованість по відсотках 2 920,90 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 400 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 827,44 доларів США, штраф (фіксована складова) 19,83 доларів США та процентна складова 1365,99 доларів США.

В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме − на житловий будинок АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням всіх правовстановлюючих документів на нерухомість та можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, а саме: відповідач отримав кредит в іноземній валюті; будинок, який є предметом іпотеки відповідає вимогам щодо нерухомого житлового майна, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки його площа не перевищує 250 кв. м (будинок загальною площею 185,10 кв.м), ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1, доказів на підтвердження того, що у відповідача у власності є інше нерухоме житлове майно позивачем надано не було, а тому суди обґрунтовано застосували положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана