АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/1985/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/89/К/15 Бардін О.С.
Категорія № 27(І) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі:

за участю: представника позивача Подолінного Романа Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - Банк) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 29490,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 24 квітня 2010 року між закритим акціонерним товариством "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем ОСОБА_3. (яка у шлюбі змінила прізвище на ОСОБА_3) було укладено кредитний договір № KRХRF931100143, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6545,11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 13 квітня 2014 року у неї виникла заборгованість у сумі 29490,58 грн., з яких: 4562,72 грн. - заборгованість за кредитом, 1,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 23045,86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1380,50 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року, у якому ухвалою від 18 грудня 2014 року виправлено арифметичну помилку, позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № KRХRF931100143 від 24.04.2010 року в розмірі 6043 грн. 18 коп., з яких 4562 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 1 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 715 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 263 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова), а також судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та задовольнити ці позовні вимоги Банку в повному обсязі у сумі 23045,86 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 15957 грн. і судові витрати.

Зокрема, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що стягнення неустойки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором передбачено чинним законодавством України та умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, та безпідставно дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягала стягненню з ОСОБА_3 на користь Банку, у зв'язку з її неспівмірністю заборгованості по кредитному договору.

Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року між закритим акціонерним товариством "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем ОСОБА_3. (яка у шлюбі змінила прізвище на ОСОБА_3) було укладено кредитний договір № KRХRF931100143, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6545,11 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача перед Банком утворилася заборгованість.

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 13 квітня 2014 року у неї виникла заборгованість у сумі 29490,58 грн., з яких: 4562,72 грн. - заборгованість за кредитом, 1,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 23045,86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1380,50 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 4562 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 1 грн. 50 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 263 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова), суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неналежним чином виконувалися умови кредитного договору.

У цій частині рішення суду сторонами не оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., згідно яких під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у сумі 4562,72 грн. 1 грн. 50 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 263 грн. 96 коп. - штрафу (процентна складова), не перевіряє.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення її за останні 12 місяців, що передують зверненню до суду з позовом, у сумі 715 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 09.10.2014 року зверталася до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності.

Матеріалами справи встановлено, що Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 26.03.2014 року. Тобто пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором підлягає стягненню згідно розрахунку позивача в межах останніх 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, тобто у сумі 715 грн.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в межах останніх 12 місяців перед зверненням кредитора до суду у сумі 715 грн. є правильним.

Доводи апеляційної скарги Банку про те, що стягнення неустойки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором передбачено чинним законодавством України та умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, тому суд безпідставно зменшив розмір неустойки, яка підлягала стягненню з ОСОБА_3 на користь Банку, у зв'язку з її неспівмірністю заборгованості по кредитному договору, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки судом стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у межах строку спеціальної позовної давності, при цьому не застосовано положення ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Посилання в апеляційній скарзі Банку на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми процесуального права, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: