АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22-ц/796/4916/2015 Головуючий у 1-й інстанції Кравець Д.І.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 19 травня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Артемчук Т.В., боржник ОСОБА_1 , стягувач Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 19 травня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. задоволено частково.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , - до виконання зобов`язань за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року, ухваленого у справі № 2601/15897/12, про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІГ-Жашківський цукровий завод» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 44 477 823 грн. 06 коп.
В іншій частині вимог подання відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник боржника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу.

Представник стягувача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Пунктом 2, 5 ч. 1 цієї статті передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, зокрема, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у ВПВР ДВС України знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 жовтня 2013 року Голосіївським районним судом міста Києва на підставі рішення від 05 лютого 2013 року, ухваленого у справі № 2610/15897/12, про стягнення з ОСОБА_1 , як солідарного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІГ -Жашківський цукровий завод» боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором, укладеним в рамках Генеральної кредитної угоди № 15131 ОН від 20 жовтня 2010 року, в розмірі 44 477 823 грн. 06 коп.
Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наступного.

16 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк на самостійне виконання рішення суду, копію постанови направлено боржнику. На сьогоднішній день сума заборгованості не погашена і боржник не вчиняє жодних дій для її погашення, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду та виходив з того, що боржник ОСОБА_1 не виконує рішення суду щодо стягнення з неї заборгованості, у зв`язку з чим державним виконавцем вжито заходи, спрямовані на виконання зазначеного рішення, а саме: розшук майна боржника, арешт майна боржника, оголошення заборони на відчуження нерухомого та рухомого майна, опис рухомого майна боржника, однак такі заходи не вплинули на виконання боржником рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що доказів повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження у справі не має.
Більш того, наявність в матеріалах справи листа на ім`я ОСОБА_1 про направлення їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2013 року не свідчить про отримання боржником зазначеної постанови, оскільки відповідно до зворотного повідомлення лист державної виконавчої служби України боржником не отримано та повернуто за закінченням строку зберігання. (а.с.11).
Тобто, колегія суддів вважає, що суду не надано доказів про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строком його добровільного виконання, а тому не вбачається ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язання.
Крім цього, з матеріалів справи не вбачається приховування боржником відомостей про її доходи та майно або чинення державному виконавцю перешкод у встановленні належного на праві власності боржнику майна, що підтверджується актами опису й арешту майна від 22.01.2014 року, яке передане державним виконавцем на відповідальне зберігання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.40-43).
Також, з матеріалів справи встановлено належність боржнику на праві власності двох земельних ділянок, які перебувають в іпотеці у Публічному акціонерному товаристві «Державний експертно-імпортний банк», який є стягувачем у даній справі. (а.с.30-32).
Таким чином, наявність заборони відчуження рухомого майна боржника та наявність перебування в іпотеці стягувача нерухомого майна боржника, є матеріальним забезпеченням виконання зобов`язання, що може бути підставою для відмови у задоволенні подання.
Вказані обставини судом першої інстанції не перевірені, тобто судом не повно встановлено обставини справи.
З підстав наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 19 травня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: