У Х В А Л А

06.02.2015 Справа №607/1931/15-ц

суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О.Я., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулося в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» подало заяву про забезпечення позову, в якій просить вилучити в ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер якого: НОМЕР_1) автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка: Daewoo; Модель: Lanos TF69Y; Номер кузова: НОМЕР_2; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_3, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого та зареєстрованого Тернопільським МРЕВ 17 листопада 2006 року, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_3 та передати на зберігання, на період до його реалізації, Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (, місцезнаходження: вул. Костянтинівська, буд. 15, корп. А, м. Київ, Київська обл., 04071). В обгрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову виконати рішення суду буде неможливо, зокрема, неможливо буде передати новому власнику документи та ключі, без номерних знаків зняти автомобіль з обліку, а в разі втрати документів або в разі пошкодження автомобіля його вартість може бути зменшено, що унеможливлює погашення заборгованості у повному обсязі за рахунок отриманих від продажу коштів, а у випадку знищення автомобіля задовольнити вимоги позивача за рахунок заставленого автомобіля.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про співмірність предмету позову та заходів забезпечення, про застосування яких клопоче позивач, судом встановлено, що вилучення майна та передача його на зберігання іншій особі (п.7 ч.1 ст.152 ЦПК України) є найбільш обтяжливим заходом. Забезпечення позовних вимог у такий спосіб свідчило б про фактичне задоволення позову до вирішення справи по суті, оскільки предметом позову є вилучення транспортного засобу, що суперечить вимогам Закону.

Згідно з приписами п.7 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У заяві про забезпечення позову представником позивача зазначено, що наявна необхідність вилучення у відповідача автомобіля та передача його на зберігання на період до його реалізації Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс». Однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» є позивачем по справі і під категорію іншої особи в розумінні п.7 ч.1 ст.152 ЦПК України не підпадає. Також, у заяві про забезпечення позову, у числі інших, йдеться про вилучення документів відповідача на автомобіль та номерних знаків, що не є майном у розумінні приписів ЦК України та на які розповсюджується спеціальний правовий режим, відмінний від режиму майна.

Всупереч змісту ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має намір пошкодити або знищити вищевказаний транспортний засіб, або іншими своїми діями створити перешкоди для виконання майбутнього судового рішення.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). З приєднаних до позовної заяви матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 правомірно володіє транспортним засобом, а тому вилучення спірного автомобіля до вирішення справи по суті суперечить змісту ст.ст.317 321 ЦК України, оскільки право користування майном підлягає захисту на рівні права власності, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ст.397 ЦК України).

За вказаних вище обставин, проаналізувавши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заяву про забезпечення позову та підстави в ній зазначені, а також матеріали справи, приходжу до висновку про те, що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Герчаківська