№2/639/463/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі : головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу про визнання недійсним договору позики , суд-

Встановив:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 в якому просив визнати недійсним договір позики від 07.03.2013р. укладений між гр. ОСОБА_2 та ним.

В обґрунтування позову посилається на те, що 07.03.2013р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність 639200 грн. Строк виконання Договору встановлений до 20.03.2013р. Пунктом 10 Договору зазначається, що Позикодавець укладає договір за письмовою згодою дружини - ОСОБА_6 Однак договором не було враховано, що Позивач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 Під час укладення Договору не було враховано, що його положення можуть в майбутньому негативно вплинути на інтереси неповнолітніх дітей. Так пунктом 4 Договору передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю суму грошей у гривнях еквівалентну 80000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу. При цьому під час укладення договору не була врахована ситуація, що на теперішній час сталася зі зміною курсу Долара США по відношенню з курсом гривні. Тобто на теперішній час сума грошових коштів у гривні, еквівалентна сумі 80000 доларів США, набагато перевищує суму отриманої позики. Також зазначив, що він єдиний годувальник у родині, тому у разі повернення грошових коштів у значно вищій грошовій сумі, ніж була отримана у позику та як було передбачено Договором, він поставить в скрутне матеріальне становище своїх неповнолітніх дітей та вони будуть позбавлені права на належне матеріальне утримання. В зв'язку з чим, вважає, що укладений Договір позики суперечить правам його неповнолітніх дітей, оскільки не було враховано того факту, що у майбутньому виконання Договору з урахуванням пункту 4, може негативно вплинути на їх матеріальне становище та зашкодити їх інтересам.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував та просив відмовити в повному обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 07.03.2013р. під час оформлення договору позики між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нею було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат» та посвідчено договір позики у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому, стосовно врахування в договорі позики того, що Позивач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей повідомила, що ніяким нормативних документом непередбачено для договорі позики перевіряти ці обставини. Дані обставини перевіряються стосовно відчуження або застави нерухомого або рухомого майна. Також просила суд розглядати справу за її відсутності на розгляд суду.

Суд, вислухав пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи 07.03.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, який 07.03.2013р. було посвідчено приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №618.

Відповідно до п.1 Договору позики, Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 639200 грн.

Згідно п.2 Договору позики, зазначену у п.1 цього договору суму грошей Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві готівкою у строк до 20 березня 2013 року.

Згідно п.3 Договору позики Позичальник гроші у розмірі 639200 грн. одержав повністю, до підписання цього договору від Позикодавця.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував той факт, що вищевказана сума була дійсно отримана ним від відповідача

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має трьох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Батьки управляють майном дітей без спеціального на те повноваження, але без дозволу органів опіки і піклування не можуть укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині прав, здійснювати відчуження житла.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір позики від 07.03.2013р. укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено з додержанням вимог передбачених ст.203 ЦК України та він не суперечить правам та інтересам неповнолітніх дітей позивача, оскільки при його укладенні не було порушено майнових або житлових прав та обов'язків останніх.

Той факт, що під час укладення договору позивачем не була врахована ситуація, що на теперішній час сталася зі зміною курсу Долара США по відношенню з курсом гривні, що призвело до того, що на теперішній час сума грошових коштів у гривні, еквівалентна сумі 80000 доларів США, набагато перевищує суму отриманої позики не є підставою для визнання договору позики недійсним, оскільки укладаючи договір позики, ОСОБА_1 погодився з пунктом 4 Договору, яким передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю суму грошей у гривнях еквівалентну 80000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що договір позики суперечить правам його неповнолітніх дітей, оскільки не було враховано того факту, що у майбутньому виконання Договору з урахуванням пункту 4, може негативно вплинути на їх матеріальне становище та зашкодити їх інтересам. є безпідставними, а тому суд відмовляє у задоволені позовних вимог щодо визнання недійсним договору позики від 0.03.2013р., укладеного між гр.ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 3,4, 8,10,15,60,66,209,212-215,218,294 ЦПК України

Вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення , особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Іванова