У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко С.П.,
суддів:Вінгаль В.М., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до примусового виконання,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до примусового виконання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати дану ухвалу суду та задовольнити її заяву в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що вона почала займатись питанням пред'явлення виконавчого документу до виконання ще до спливу строку для його пред'явлення, який становить три роки, а не один рік, як вказав суд. Заявниця не погоджується із висновком суду про відсутність беззаперечних доказів на підтвердження втрати виконавчого листа.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення її вимог.

ОСОБА_8 та його представник просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2010 року задоволено позов ОСОБА_5, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 117 940 грн. 18 коп., а також судові витрати на користь держави (а.с.32-33).

02 вересня 2010 року ОСОБА_5 звернулась до суду та отримала особисто виконавчий лист по справі №2-4488/10 (а.с.40), проте до виконання даний лист не було пред'явлено.

05 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у зв"язку з його втратою та про поновлення строку для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання (а.с.46).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_5, суд першої інстанції послався не відсутність беззаперечних доказів на підтвердження факту втрати виконавчого листа та підстав поновлення строку пред»явлення його до виконання.

Такі висновки суду ґрунтуються на наявних у справі та досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказах.

Відповідно до ст.ст. 370, 371 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_5 посилалась на те, що до державної виконавчої служби виконавчий лист не надходив, що свідчить про його втрату. Також ОСОБА_5 зазначала, що вона протягом 2013 року була вагітна, знаходилась на лікуванні в стаціонарі, а тому не мала можливості пред»явити виконавчий лист до виконання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази на підтвердження наявності обставин, які перешкоджали ОСОБА_5 пред'явити, отриманий у 2010 році нею особисто, виконавчий лист до виконання до 12 березня 2013 року, тобто до повторного подання заяви про видачу виконавчого листа, в матеріалах справи відсутні.

Не знайшли свого підтвердження у суді пояснення ОСОБА_5 про втрату виконавчого листа, оскільки надати докази такого факту вона не змогла. Відповідь Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 11.06.2013 року про те, що виконавчий лист № 2-4488/10, виданий на підставі заочного рішення суду від 23.07.2010 року, на виконання до відділу не надходив, не може бути визнано доказом втрати виконавчого документу.

Отже, ОСОБА_5 не було зазначено та надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій, інших належних і допустимих доказів на підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого листа.

За відсутності доказів втрати виконавчого документа, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання не є поважними і заява ОСОБА_5 в цій частині також не підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: