Справа № 487/8318/14-ц
Провадження № 2/477/213/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Л.М.Семенової,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору, припинення договору застави та скасування заходів забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому, посилаючись на порушення відповідачем умов договору кредиту, просив його розірвати та припинити дію договору застави автотранспортного засобу.

В обґрунтування цих вимог вказував, що 19 вересня 2006 року він уклав з відповідачем договір кредиту, за умовами якого отримав кредит у розмірі 17647 доларів США, з яких 12000 доларів США - на придбання автомобілю, а 5647 доларів США на оплату страхових платежів, за умов повернення його частинами до 18 вересня 2011 року та сплатою 0,88 % в місяць на суму залишку заборгованості та винагороди в розмірі 0,25% від суми виданого кредиту за користування ним.

В забезпечення виконання вказаного договору, в цей же день між сторонами був укладений договір застави автотранспортного засобу марки ВМ W520, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись, що за вказаним договором ним фактично отримано лише 12000 доларів США, а передбачені умовами договору кошти на страхові платежі Банком його надані не були, то просить розірвати вказаний договір. Оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2013 року, що набрало законної сили, Банку було відмовлено у зверненні стягнення на предмет застави - вищевказаний автомобіль, позивач вважає, що в подальшому Банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги щодо кредитної заборгованості за рахунок вказаного майна, а тому останнє не може виступати предметом застави та вказаний договір застави має бути припиненим. Крім того, посилаючись на те, що договір застави є похідним від договору кредиту, а останній він просить розірвати, то у зв'язку з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання, має припинитися і договір застави.

Також позивач, просив врахувати що в 2009 році він став інвалідом 3 групи та ці обставини він не міг передбачити, але погіршення стану здоров'я значно вплинуло на можливість виконання договору кредиту, проте ці посилання не пов'язує з будь-якими вимогами. Просив кредитний договір розірвати, договір застави визнати припиненим та скасувати заходи забезпечення - заборону відчуження вищевказаного автомобілю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» в своїх письмових запереченнях проти заявлених вимог ОСОБА_1 заперечував, посилаючись на те, що умови договору кредиту ніяким чином Банком порушено не було, а тому відсутні підстави для його розірвання. Щодо договору застави, то відсутні підстави для його припинення, визначені ст.593 ЦК України. Заходи забезпечення також скасовуються у разі повного виконання умов кредитного договору, однак позивач має перед Банком заборгованість за договором кредиту, забезпеченого вказаним майном, тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Так, за договором кредиту від 19 вересня 2006 року № NKH3FE0000145А, Приватбанк зобов'язався надати позивачу ОСОБА_1 у строк до 18.09.2011 року кредитні кошти в розмірі 17647 доларів США для придбання автомобілю в сумі 12000 доларів США та 5647 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору. Визначено умови надання кредитних коштів, а саме: на умовах строковості, повернення та сплати променів і винагороди за надання кредиту.

Відповідно до визначених вище пунктів (п. .2.1.3) - відповідно до даного Договору позичальник клопоче перед Банком про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного Договору, та доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів відповідно до договору страхування. Перерахування кредитних коштів Банк зобов'язується здійснювати у разі не надання позичальником документів, що підтверджують оплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел.

Згідно умов п. 2.2.7 вказаного Договору - позичальник надає Банку належним чином оформлений договір страхування заставного майна. Договір страхування має бути узгодженим із Банком.

У разі не надання позичальником Банку документів, що підтверджують оплату чергових страхових платежів по узгодженим із Банком договорам страхування, Банк сплачує страховий платіж за рахунок Кредиту відповідно до п. 2.1.3 даного Договору, а позичальник зобов'язується погасити суму кредиту на оплату чергового страхового платежу та сплатити проценти за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу.

За вищевказаного, умовами Договору не було передбачено надання позичальнику на руки суми кредиту на оплату страхових платежів, а домовлено між сторонами про перерахування чергових страхових платежів лише за умови надання відповідних документів, що підтверджують укладення договору страхування, узгодженого із Банком.

Окрім цього, Банком надано меморіальні ордери щодо виконання умов договору про перерахування страхових платежів відповідно до договору від 19 вересня 2006 року №NKH3FE0000145А, укладеного із ОСОБА_1 (а.с. 55-62).

За такого, підстави для розірвання кредитного договору, такі як порушення умов вказаного договору з боку відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», на які посилався позивач, відсутні.

Більш того, відсутні підстави для розірвання вказаного договору і за приписами ст.652 ЦК України, на які посилається позивач, вказуючи на істотну зміну обстановки, зазначаючи такою відсутність у Банка можливості звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку через наявність рішення суду що набрало законної сили з даного приводу за позовом Банка, та у задоволенні якого було відмовлено.

Проте, вказане, в будь-якому разі не є зміною обставин, що може бути розцінено, як підстави, визначені ст. 652 ЦК України, та не впливає на істотні умови договору кредиту, якими є предмет, ціна, строковість, тощо.

На підтвердження своїх пояснень, зазначених у позові, як настання інвалідності, то будь-яких доказів з цього приводу, позивачем не надано, хоча підстави доказування цих обставин відповідно до ст. 61 ЦК України лежить на стороні, яка посилається на них як підставу своїх вимог чи заперечень.

За такого, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо розірвання кредитного договору.

Що стосується вимог про визнання припиненим договору застави та скасування заходу забезпечення - заборони на відчуження автомобілю, то останні є похідними від кредитного договору, зобов'язання за яким не припинені та інші умови припинення такого виду договору, визначені ст. 593 ЦК України, відсутні, та на інші підстави не посилається і позивач.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору від 19 вересня 2006 року № NKH3FE0000145А та припинення договору застави автотранспорту від 19 вересня 2006 року, а також скасування заходів забезпечення - заборони на відчуження автотранспорту, відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, що не були присутні при його проголошенні - у той самий строк з дня отримання його копії.

Суддя Л.М.Семенова