Справа № 732/1982/14 Провадження № 22-ц/795/396/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Карпинська Н. М. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар В.С.,
суддів:Зінченко С.П., Позігуна М.І.
при секретарі:Козлачковій Ю.В.
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та з урахуванням збільшених позовних вимог просив:

- визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача відомості, опубліковані ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1. Визнати наклепом дії відповідача з виготовлення та поширення інформації відносно позивача у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1;

- зобов'язати відповідача спростувати відомості, поширені ним ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» у спосіб найближче близький до способу їх поширення шляхом публікації у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» офіційного вибачення перед позивачем редактора газети «Новини Городнянщини» про те, що ним поширена недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача інформація, яка була поширена у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, не пізніше 15 -ти днів з дня набрання рішенням суду законної сили;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень;

- визнати недостовірними відомості поширені у статті із поміткою «Резонанс» та назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» (Городнянська міськрайонна газета «Новини Городнянщини» НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року) і спростувати відомості про те, що на час знесення пам'ятника В.І. Леніна на місці біля постаменту позивач знаходився невипадково.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що поширена відповідачем у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформація, опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, є наклепом та направлена на свідоме протиправне порушення прав і свобод позивача, посягає на його честь і гідність, завдає шкоди діловій репутації, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що позивач чинить аморально, зневажає закон, порушує закони України. ОСОБА_5 вказує, що він є публічним політиком, головою Городнянської районної організації Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина», депутатом Городнянської районної ради, кандидатом в народні депутати України за списками Всеукраїнського об'єднання «Батьківщина», а тому гідність і ділова репутація політика мають важливе значення для ефективного здійснення ним обов'язків виборної посади чи посадової особи в органах влади і для обрання на таку виборну посаду чи призначення на посаду у владних структурах. Поширена відповідачем інформація зумовила такі втрати немайнового характеру як ускладнення подальшого активного громадсько-політичного життя, ускладнення стосунків з членами партії і виборцями, порушено нормальні життєві зв'язки, завдано шкоду душевному здоров'ю та, як наслідок, спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює в 5000 гривень.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2015 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини», ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що лист ОСОБА_8 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», надрукований ІНФОРМАЦІЯ_4 року Городнянською міськрайонною газетою «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, не є оціночним судженням, оскільки містить фактичні дані щодо повалення пам'ятника Леніна В.І. та твердження про активне сприяння політичної партії «Батьківшщина» та ОСОБА_5, як її керівника, вандалізму над пам»ятником, що підсилене закликом: «Ганьба таким керівникам району!».

Апелянт стверджує, що не відповідає дійсності твердження про активне сприяння політичної партії «Батьківшщина» та ОСОБА_5 як її керівника вандалізму над пам'ятником Леніну В.І., оскільки ні він, ні районна організація не сприяли вчиненому вандалізму над пам'ятником Леніну В.І. і не причетні до організації його знесення, а на місці події позивач був лише пристунім.

ОСОБА_5 наполягає на тому, що не відповідає дійсності твердження, що він є керівником району та вказує на те, що завдання шкоди його особистим немайновим правам підтверджується поясненнями свідків про те, що повідомлення про причетність до вищевказаних протиправних дій «Батьківщини» та його, як керівника партйного осередка в район, мало колосальний резонанс і потребує спростування такої інформації.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу редактор Городнянської міськрайонної газети «Новини Городнянщини» ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_5 та залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаюсь на те, що жодні права позивача не порушені, оскільки газета лише висвітлила події, що відбулись навколо пам»ятника та оприлюднила думки та погляди різних осіб, які мають право на свободу слова.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, статут Редакції Городнянської районної газети «Новини Городнянщини», трудову книжку ОСОБА_6, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 та стаття «ІНФОРМАЦІЯ_6», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» не містить брутальних, принизливих, непристойних висловлювань, вони є оціночними судженнями, тобто не підлягають спростуванню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено, що 16.04.2004 року видано реєстраційне свідоцтво ЧГ № 305 міськрайонній газеті «Новини Городнянщини», співзасновником є трудовий колектив редакції газети, Городнянська районна та міська ради, райдержадміністрація, а видавцем - редакція газети.

Згідно довідки АБ №430994 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України керівником редакції газети районної газети «Новини Городнянщини» є відповідач ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1 опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій автором ОСОБА_8 опублікований «ІНФОРМАЦІЯ_5, у якому, зокрема, зазначено: «Виносимо щиру «подяку» керівництву Городнянського району, а саме: голові РДА ОСОБА_14, голові райради ОСОБА_15, керівнику МВС ОСОБА_16 та всім працівникам райвідділу міліції, голові міськради ОСОБА_17, прокурору району ОСОБА_18, політичній партії «Батьківщина» та її керівнику ОСОБА_5 за ктивне сприяння 18 листопада 2014 року під час вандалізму над пам'ятником В.І.Леніну. Ганьба такми керівникам району! З повагою до жителів Городнянського району ОСОБА_8.» (а.с.6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_6». Зазначена стаття є особистою думкою міського голови ОСОБА_10, який критикував поведінку позивача біла пам'ятника Леніна В.І. із заначенням: «А саме ОСОБА_5, мабуть, «випадково» був там, і, мабуть, «випадково», у нього в руках була відеокамера» (а.с.24,25).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є депутатом Городнянської районної ради, головою Городнянської районної партійної організації Всеукраїнське об'єднання «Батьківщина» (а.с.10,12).

Згідно роз'яснень, викладених в п. 6, абзаці 5 п. 15, п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України, ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що також відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 07 липня 1997 року №475/97-ВР.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апелянта, приходить до переконання, що стаття «Про комуністів, сепаратистів, та «шпигунів» з поміткою «Резонанс», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2, за змістом є суб'єктивною думкою голови міської ради ОСОБА_11, який висловив іронічне висловлювання з приводу «випадковості» знаходження позивача з включеною камерою в момент демонтажу пам'ятника Леніна В.І.

Зазначена стаття не містить ніякої образи чи брутпльних висловів на адресу позивача, який, будучи політиком, має толерантно ставитись до свободи слова.

Крім того, стаття «ІНФОРМАЦІЯ_1», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, в якій міститься «лист-подяка» відповідача ОСОБА_8 та його вислів «та її керівнику за активне сприяння 18 листопада 2014 року під час вандалізму над пам'ятником В.І.Леніну» зазначений автором у переносному значенні, оскільки відповідач сподівався на активний захист позивачем пам'ятника Леніна В.І. під час його демонтажу, а не бездіяльність позивача у вигляді знімання подій на камеру.

Зазначений лист відображає думки та погляд автора і цей лист, на переконання апеляційного суду, також у жодному разі не можна вважати таким, що порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача як депутата або ділової людини і не може бути перешкодою у призначенні позивача, у разі необхідності, на посади до органів державної виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції також вірно виходив з того, що ОСОБА_5 є публічною особою, тому слід враховувати положення ст.ст. 3,4,6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 р. на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, оскільки вони вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились „виставити" себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації на інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що хоча оціночне судження за формою його висловлювання (подання) і є емоційним висловом, який наближається до перебільшення, а тому - неприємним для позивача, але воно не виходить за рамки суспільної моралі, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Крім того, оціночне судження було висловлено щодо депутата районної ради, політичного діяча, який прийняв на себе обов'язок нести і поєднаний з цими повноваженнями тягар, до складу якого входять зокрема і певні моральні збитки, дискомфорт від критичного ставлення населення як до публічної особи.

Також суд вірно зазначив, що обов'язок відшкодувати моральну шкоду може бути покладений на відповідача, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі. Однак, ні «лист-подяка» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_1, ні стаття «ІНФОРМАЦІЯ_6», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_3 року у Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» НОМЕР_2 з поміткою «Резонанс» не містить брутальних, принизливих або непристойних висловлювань, а також не є такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію позивача.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_8, висловивши, у дещо різкій формі, оцінку діям ОСОБА_5. який є депутатом районної ради та головою районної партійної організації ВО «Батьківщина», у даному випадку реалізував своє конституційне право, передбачене ст. 34 Конституції України на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, і не мав на меті, як і редакція газети «Новини Городнянщини», поширення недостовірної інформації або приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, який, будучи головою такої значимої і шанованої у суспільстві громадської організації, має бути готовим до критичного реагування з боку суспільства на будь-які свої дії і усвідомлювати, що критика і оцінка його дій можуть бути нищівними.

Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст.34 Конституції України та закріплене в ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування поряд з практикою Європейського Суду свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Європейський Суд зазначає, що політики, обираючи свою професію, залишили себе відкритими для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві і стандарти, які застосовують українські суди, мають узгоджуватись з принципами, зазначеними у ст. 10 Конвенції. При дотриманні умов параграфу 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на „інформацію" та „ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає „демократичного суспільства" (справа „Українська Прес-група проти України", „Ляшко проти України" та інші").

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Городнянській міськрайонній газеті «Новини Городнянщини» опублікований лист під назвою «Наша історія», автором якого є ОСОБА_5, в якому позивач висловив як своє ставлення, так і ставлення депутатів Городнянської міської ради фракції «Батьківщина» про події, які відбулися 18 листопада 2014 року біля пам'ятника Леніна В.І., а саме: «Але я і проти жодного «варварства». Чи то минулого комуністичного, чи то якогось нинішнього. Я категорично проти будівництва на місці ленінського пам'ятника будь-якого іншого. Пам'ять предків священна. І вона вимагає поваги та спокою» (а.с.23). Тобто, позивач скориставася своїм правом і висловив власну думку на події, що відбувались стосовно пам»ятника В.І.Леніну.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено у матеріалах справи доказів, які б достовірно і безсумнівно підтвердили доводи апелянта про те, що внаслідок вищевказаних публікацій спричинено шкоду його честі, гідності та діловій репутації. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи.

В зв'язку з тим, що в ході судового розгляду не знайшли своє підтвердження поширення неправдивих відомостей, які порочать честь та гідність та ділову репутацію позивача, що призвело б до моральних страждань ОСОБА_5, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди судом відмовлено правильно.

Сукупність досліджених обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, і передбачені процесуальним законом підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: