УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 30 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № СL-013/118/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 37 934 доларів США на купівлю автомобіля.

На забезпечення виконання кредитного договору 30 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладений договір поруки.

5 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 30 592,50 дол. США.

Крім того, 30 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) № 013/199/07/1, за умовами якого банк надав позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафта, який становить 13 900 грн.

27 січня 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладений договір факторингу, на підставі якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 30 липня 2007 року на загальну суму 20 149,16 грн. Про перехід права вимоги про стягнення заборгованості за цим договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_6 була повідомлена письмово, проте досудова вимога залишена без належного реагування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 30 липня 2007 року на загальну суму 20 149 грн 16 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року у частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором № СL-013/118/2007, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № СL-013/118/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37 934,00 доларів США на купівлю автомобіля марки Nissan Teana, фіксована процентна ставка 11,99 % річних, плаваюча процентна ставка - фіксований відсоток + FIDR, з терміном повернення кредиту до 30 липня 2013 року.

10 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений додатковий кредитний договір № CL-013/118/2007/1 до кредитного договору від 30 липня 2007 року № CL-013/118/2007, яким преамбулу кредитного договору викладено у новій редакції.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладений договір поруки № SR-013/118/2007, за яким поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі.

10 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладений додатковий договір № 1 до договору поруки, яким викладено у новій редакції термін «боржник» та статтю договору поруки «реквізити та підписи сторін».

30 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений договір № 013/199/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), за умовами якого банк надає позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку № НОМЕР_1, відкритого у відділенні Осокорки ЗАТ «ОТП Банк» (МФО 300528), в розмірі ліміту овердрафта, який становить 13 900 грн, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, зазначені у договорі.

10 червня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений додатковий договір № 013/199/07/2 до договору № 013/199/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 30 липня 2007 року, яким преамбулу кредитного договору викладено у новій редакції.

5 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» то ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до предмета договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

Відповідно до п.п. «а» п. 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфеля права, що переходять до покупця за кредитними договорами у зв'язку з продажем кредитного портфелю, з урахуванням положень п. 3.4 нижче, покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій.

Згідно з витягом з додатка 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 5 листопада 2010 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором від 30 липня 2007 року № CL-013/118/2007, який укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 на загальну суму основного боргу та процентів у валюті кредитування в розмірі 30 592,50 доларів США.

27 січня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 27/01/12, за умовами якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Згідно з витягом з додатка 1 до договору факторингу від 27 січня 2012 року № 27/01/12 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за договором від 30 липня 2007 року № 013/199/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 на загальну суму основного боргу та процентів у валюті кредитування в розмірі 20 149 грн 16 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 456 322 грн 36 коп., з яких залишок заборгованості за кредитом в сумі 27 702,49 доларів США, що еквівалентно 221 426,00 грн за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, сума несплачених відсотків за користування кредитом - 12 817,84 доларів США, що еквівалентно 102 453 грн за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, пеня за прострочення виконання зобов'язань з 8 жовтня 2012 року по 8 жовтня 2013 року в розмірі 1 132 443 грн 36 коп.; стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача суму заборгованості за договором від 30 липня 2007 року № 013/199/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 20 149 грн 16 коп.

При цьому позивач посилається на витяг з додатка 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 5 листопада 2010 року, що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором від 30 липня 2007 року у розмірі 30 592,50 доларів США та витяг з додатка 1 до договору факторингу від 27 січня 2012 року № 27/01/12, що підтверджує перехід права вимоги за договором кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 20 149 грн 16 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині солідарного стягнення 1 456 322 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 року № CL-013/118/2007, суд першої інстанції, з яким також погодилася колегія суддів апеляційного суду, виходив з того, що неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, яка існувала на дату укладення договору купівлі-продажу кредитного портфеля, на копії вищевказаного витягу відсутні всі необхідні реквізити ділового документа, позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсний розмір заборгованості. Існують суттєві розбіжності в розрахунках позивача та виданої ним довідки від 6 жовтня 2011 року № 197.

Також суд першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2007 року № CL-013/118/2007 посилався на порушення позивачем строків позовної давності, передбачених ст. ст. 257, 258 ЦК України.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що автомобіль, на придбання якого надавався кредит та який знаходився в заставі банку, 27 жовтня 2010 року викрадений, порушена кримінальна справа.

За договором добровільного страхування транспортного засобу від 10 листопада 2009 року, укладеним між позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Наста» (далі - ТОВ «СК «Наста»), вигодонабувачем є ПАТ «ОТП Банк», яке мало отримати страхове відшкодування в розмірі вартості викраденого автомобіля. У зв'язку з настанням страхового випадку ОСОБА_7 1 листопада 2010 року направив до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача - банку. Докази щодо отримання банком страхового відшкодування позивачем або третьою особою банком не надані.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що рішенням господарського суду м. Києва від 16 червня 2014 року стягнуто з ТОВ «СК «Наста» на користь ПАТ «ОТП Банк» 240 082 грн.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції на вищезазначене уваги не звернув, на порушення вищезазначених вимог належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги щодо наявності у матеріалах справи належних та допустимих доказів переходу права вимоги від первинного кредитора до нового кредитора, докази, що підтверджують правонаступництво та наявність права вимоги у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відповідачів за кредитним договором від 30 липня 2007 року № CL-013/118/2007; підтвердження заборгованості станом на 8 жовтня 2013 року за вказаним кредитним договором розрахунком, наданим до позовної заяви, та дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегією суддів апеляційного суду не враховано того, що довідку від 6 жовтня 2011 року № 197 по стан заборгованості представник позивача в судовому засіданні просив вважати помилковою, оскільки було допущено помилку та не враховано суму простроченої заборгованості. На запит клієнта ОСОБА_6 була надана довідка від 2 липня 2012 року № 534 з правильними сумами заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-013/118/2007, суд одночасно виходив з підстав недоведеності позовних вимог та пропуску строку позовної давності, на що суд апеляційної інстанції також уваги не звернув.

Крім того, апеляційним судом не перевірено доводів апеляційної скарги щодо строку позовної давності та не враховано того, що сторони встановили як строк дії кредитного договору № CL-013/118/2007 - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у термін до 30 липня 2013 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252- 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 листопада 2014 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік