У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів:Гримич М.К., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Васильківської міської ради Київської області, треті особи: управління Держземагенства у м. Василькові та Васильківському районі, ОСОБА_6 про визнання протиправними скасування рішень суб'єкта владних повноважень органу місцевого самоврядування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2006 року, в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність та користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,100 га, та надання дозволу на розробку технічної документації з оформленням права користування земельною ділянкою, а також рішення Васильківської міської ради Київської області від 2 листопада 2012 року, в частині надання йому дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність тій же особі.

Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2011 року позивачу виділено земельну ділянку, площею 0,15 га за вищезазначеною адресою по АДРЕСА_1. Разом з тим, рішенням Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2006 року ОСОБА_6 передано у приватну власність та користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,100 га, надано дозвіл на розробку технічної документації з оформленням права користування земельною ділянкою. 29 листопада 2012 року був укладений договір на розробку проекту із землеустрою, який був зданий 13 грудня 2012 року до відділу Держкомзему у м. Василькові. 2 листопада 2012 року Васильківська міська рада Київської області надала земельну ділянку площею 0,100 га у власність ОСОБА_6 Позивач посилається на те, що вказаними рішеннями Васильківської міської ради порушуються його права на отримання у власність належної йому земельної ділянки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення 13-ої сесії V скликання Васильківської міської ради Київської області № 01.01.-13-V від 22 грудня 2006 року, в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність та користування земельної ділянки по АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, та надання дозволу на розробку технічної документації з оформлення права користування земельною ділянкою. Визнано недійсним та скасовано рішення 31-ої сесії VІ скликання Васильківської міської ради Київської області № 05.42.-31-VІ від 2 листопада 2012 року, в частині надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,100 га.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року, рішення місцевого суду скасовано, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази правомірності, в порядку ст. ст. 12, 116, 118, 121, 186-1 ЗК України, набуття саме позивачем права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, розташовану по АДРЕСА_1, та докази порушення відповідачем - органом місцевого самоврядування, при прийнятті рішень, що є предметом спору, вимог чинного законодавства України. Визнання останнім вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що місцевий суд не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлені не у спосіб, визначений ст. 152 ЗК України, згідно якої рішення органів місцевого самоврядування визнаються недійсними, а не протиправними, як зазначив ОСОБА_5 У справі відсутні будь-які докази на підтвердження передачі органом місцевого самоврядування земельних ділянок у власність позивача, як підстави набуття права власності на землю відповідно до положень ст. 116 ЗК України. Не надані суду докази дотримання ним і порядку безоплатної приватизації земельних ділянок, встановленого ст. 118 ЗК України, зокрема, справа не містить висновку щодо погодження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та рішення про його затвердження та надання їх у власність. Визнавши недійсними рішення міської ради суд першої інстанції порушив положення ст. 11 ЦПК України, згідно ч. 1 якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно висновків апеляційного суду позивач не набув цивільного права на спірні земельні ділянки, а тому, воно не підлягає захисту відповідно до положень ст. 15 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд послався на те, що рішення про виділення у власність земельних ділянок третій особі ухвалене в 2006 році, а позивачу - 16 грудня 2011 року міською радою лише надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, однак вони не виділені у його власність. При цьому, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_6 про виділення йому земельної ділянки, яка містить всі необхідні реквізити та зареєстрована як додаток до рішення №01.01-13-У Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2006 року, а тому, спростовує зазначені доводи щодо неправомірності виділення земельної ділянки ОСОБА_6

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, не узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2006 року ОСОБА_6 у приватну власність передана земельна ділянка по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,100 га, а рішенням від 2 листопада 2012 року - надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність.

Рішеннями Васильківської міської ради Київської області від 16 грудня 2011 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,100 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і земельну ділянку у власність, площею 0,050 га, - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі зазначених рішень та договору №34 про виконання додаткових послуг від 10 березня 2012 року, приватним підприємством «ЕНІГМА ГЕО» виготовлено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 червня 2012 року задоволено заявлені вимоги позивача, зокрема, зобов'язано управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області присвоїти позивачеві кадастровий номер на належні йому земельні ділянки.

Згідно витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки, вищезазначене судове рішення виконано 27 червня 2013 року, шляхом присвоєння земельнимді лянкам позивача кадастрових НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Не погоджуючись із оспорюваними рішеннями Васильківської міської ради, ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2013 року провадження у справі було закрито.

6 червня 2013 року позивач заявив зазначені вимоги у порядку цивільного судочинства.

22 жовтня 2014 року позивачу видані свідоцтва про право власності на зазначені земельні ділянки, копії яких були надані суду апеляційної інстанції.

В ході розгляду справи відповідач - Васильківська міська рада Київської області в письмових поясненнях посилалася на протиправність рішення Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2006 року, яким ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку технічної документації по оформленню права користування земельною ділянкою без погодження місця її розташування. Посилаючись на протиправність даного рішення, вказував на те, що земельна ділянка була сформована, як нова земельна ділянка, за відсутності викопіювання з кадастрової карти (плану) та інших графічних матеріалів, за відсутності розміру земельної ділянки та місця її розташування, оскільки земельна ділянка знаходилась за межами індексно-кадастрового плану міста Василькова. План-схема, що знаходиться у технічній документації ОСОБА_6 не погоджена, відсутня дата її складання, відсутні підписи представників від Васильківської міської ради та суміжних землекористувачів. Уся технічна документація була виготовлена протягом двох календарних тижнів 2012 року. При тому, що дозвіл на розробку технічної документації надавався у 2006 році.

Суд першої інстанції дав належну оцінку вказаним обставинам та дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності набуття саме позивачем права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,100 га, розташовану по АДРЕСА_1 Правильно встановив наявність порушень відповідачем - органом місцевого самоврядування, при прийнятті оспорюваних позивачем рішень, вимог чинного законодавства України.

Разом з тим, вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції вказаним доводам відповідача не надав належної оцінки, висновків місцевого суду щодо обґрунтованості позовних вимог з посиланням на докази не спростував. У рішенні не навів результати оцінки доказів та не зазначив мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновки місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позову ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення. При встановленні фактичних обставин справи судом першої інстанції норми процесуального права не порушені. При ухваленні судового рішення правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах.

За таких обставин, рішення апеляційного суду слід скасувати з підстав, передбачених ст.339 ЦПК України, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 26 січня 2015 року скасувати, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька
судді М.К. Гримич
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська