Справа № 489/3751/14-ц
Номер провадження 2-п/489/17/15
Ухвала

Іменем України

18 березня 2015 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_2 (далі-заявник) про скасування заочного рішення суду від 03.10.2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (далі-позивач) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

Заявником подано заяву про скасування заочного рішення від 03.10.2014, обґрунтовуючи тим, що вона не була присутня в судовому засіданні та не мала можливості захищати свої права, заявнику не було направлено копії заочного рішення. Крім того, суд під час розгляду справи та ухвалення заочного рішення, не врахував у справі всі обставини справи та докази, на які відповідач посилається та бажає надати суду, які мають суттєве значення для законного та об'єктивного вирішення справи.

В судове засідання представник заявника та заявник, а також відповідач ОСОБА_3 не з'явилися, представник заявника подав заяву про розгляд за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти про скасування заочного рішення, посилаючись на письмові заперечення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, для скасування заочного рішення має існувати сукупність двох обставин, а саме неявка з поважних причин та заперечення проти позову, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Справа за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно - імпортний банк України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначалась до судового розгляду не одноразово 10.07.2014, 02.09.2014 та 03.10.2014.

Заявник вказує на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.05.2013 року, що набрало законної сили у справі № 2-489-802-2013, було задоволено позов банку про дострокове стягнення заборгованості, тому використання кредитних коштів відповідачем є неправомірним, тобто позичальник позбавлений права їх використання, а отже це виключає нарахування банком процентів.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Інших заперечень проти позовних вимог заявником не вказано. Крім того, а ні заявником, а ні представником заявника не надано ніяких доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, оскільки не існує сукупність двох обставин, що передбачені ст. 232 ЦПК України, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Враховуючи зазначене та керуючись ст. ст. 11, 207, 208-210 ЦПК України суд

ухвалив

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_2 (далі-заявник) про скасування заочного рішення суду від 03.10.2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В. В. Кокорєв