Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.02.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, на рішення Берегівського районного суду від 20 жовтня 2014 р. за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та Берегівської міської ради, третя особа без самостійних вимог - управління Держземагентства в Берегівському районі, про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право власності на земельну ділянку, відшкодування майнової і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_2 і Берегівської міської ради в жовтні 2013 р. (т.1, а.с.36-37, 54).

Після зміни предмету вимог (т.1, а.с.54) просили визнати недійсними:

- рішення Берегівської міської ради тринадцятої сесії п'ятого скликання від 01.06.2007 р. у частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0.0429 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2;

- виданий ОСОБА_2 державний акт серії ЯЕ № 465799 від 28.01.2009 р. на право власності на вказану земельну ділянку;

- стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 8699.70 грн. майнової шкоди;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди;

- судові витрати покласти на відповідачів.

На обґрунтування зазначали, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (по ? частині) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2003 р., а ОСОБА_2 - власником квартири № 1 у цьому ж будинку, який із 1955 р. є багатоквартирним. Спірна земельна ділянка є частиною прибудинкової території, а тому передача такої у власність ОСОБА_2 є незаконною. Окрім того, ОСОБА_2 не закінчила будівельно-монтажні роботи (зокрема, по відновленню частини покрівлі), внаслідок чого горище над їх квартирою замокло.

Рішенням Берегівського районного суду від 20.10.14 р. позов задоволено частково: визнано недійсними рішення Берегівської міської ради тринадцятої сесії п'ятого скликання від 01.06.2007 р. у частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0.0429 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 та виданий ОСОБА_2 державний акт серії ЯЕ № 465799 від 28.01.2009 р. на право власності на цю земельну ділянку; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачів 8699.70 грн. майнової шкоди. У відшкодування моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання судових витрат (т.2, а.с.90-95).

У апеляційних скаргах і в судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_3, просять скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Доводять про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указують на неналежну оцінку доказів.

У письмовому запереченні та в судовому засіданні позивачі не визнала скарг як безпідставних і просять залишити рішення суду без змін.

Берегівська міська рада (відповідач) рішення суду не оскаржила, письмових заперечень на апеляції не подала, в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце такого була належно повідомлена.

Управління Держземагентства в Берегівському районі просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - зміні, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із неправомірності оскарженого рішення Берегівської міської ради та доведеності вимоги про відшкодування майнової шкоди.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком у частині відшкодування майнової шкоди через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та порушення норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 22 ч.1. ч.2 п.2, 1166 ч.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

При цьому позивач повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Установлено та не заперечується, що позивачі є співвласниками (по ? частині) квартири АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 - власником квартири № 1 у цьому ж будинку.

У підтвердження вимоги про відшкодування майнової шкоди позивачі посилаються на комісійний акт розгляду звернення ОСОБА_4 від 02.10.2013 р., згідно з яким унаслідок проведення будівельних робіт по реконструкції будинку по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 не було відновлено частину покрівлі, що призвело до часткового затікання дощовими водами кімнат у будинковолодінні гр. ОСОБА_4, яке межує із будівлею ОСОБА_2 (т.1, а.с.62), та зроблений ПК «Експерт-кошторис» на підставі цього акту зведений кошторисний розрахунок (т.1, а.с.65-22).

Натомість, рішенням Берегівської міської ради № 975 від 28.12.2007 р. затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, переведення житлової квартири в нежитлову з реконструкцією під офісні приміщення загальною площею 80.1 м кв. по АДРЕСА_1 (т.2, а.с.109), а рішенням цієї ж ради № 424 від 01.07.2008 р. затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, реконструкції житлової квартири загальною площею 46 м кв., яка складається із однієї житлової кімнати, кухні, ванни, вбиральні, холу по АДРЕСА_2 (т.2, а.с.137), чим спростовуються доводи позивачів про самочинність і неповне завершення реконструкції квартири № 2.

За таких обставин колегія суддів вважає недоведеним факти учинення ОСОБА_2 цивільного правопорушення, заподіяння нею майнової шкоди та розмір останньої, а про призначення відповідної судової експертизи позивачі не заявляли.

Самі лише комісійний акт, без конкретизації наслідків імовірного цивільного правопорушення ОСОБА_2, і довільний кошторис, які складені в односторонньому порядку, без участі останньої, не можуть слугувати достатньою і переконливою доказовою базою для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2

Згідно з вимогами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного рішення суду першої інстанції у частині відшкодування майнової шкоди не відповідає цим вимогам, через що підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні такого відшкодування. Доводи апеляційних скарг із цього приводу є обґрунтованими.

Решта рішення є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг по суті земельного спору не заслуговують на увагу як суперечні фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, оскільки надання земельної ділянки ОСОБА_2 як одній із власниць приміщення у багатоквартирному будинку порушують майнові права позивачів як інших власників квартири в цьому ж будинку в частині користування земельною ділянкою для належного обслуговування свого помешкання та об'єктами загального користування, що знаходяться на цій ділянці.

Решта доводів (з питань отримання земельної ділянки позивачами та ОСОБА_6, який не є учасником процесу) виходять за межі спірних правовідносин, а твердження апелянтів про відсутність у позивачів права звернення до суду є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.2, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, задовольнити частково.

2. Рішення Берегівського районного суду від 20 жовтня 2014 р. змінити, скасувавши його в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 8699 (вісім тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 70 коп. завданої матеріальної шкоди, та відмовити в задоволенні цієї вимоги.

3. Решту рішення залишити без змін.

4. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: