У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання правочинів у частині дійсними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просила визнати дійсними договори дарування в частині належних дарувальнику ОСОБА_8 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частки гаража АДРЕСА_2, укладені 1 лютого 2013 року між нею та ОСОБА_5, який діяв від імені дарувальника ОСОБА_8, визнати за нею право власності на належні дарувальнику 1/2 частку квартири та 1/2 частку гаража.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, та передати питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував вимоги п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки за пред'явленим позовом спір уже вирішено рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2013 року, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвали судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта