РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права спільної часткової власності на ? частину квартири за позивачем і відповідачем ОСОБА_2 та зобов'язання Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення права на частку у спільній сумісній власності.

В судовому засіданні 16.12.2014 року представник позивача позовні вимоги уточнив, просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності по ? частини квартиру АДРЕСА_1 , та зобов»язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1

16.12.2014 року, судом у судовому засіданні ухвалено залучити в якості співвідповідача Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції, до якої адресована частина позовних вимог.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач та її представник покликаються на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності їй, позивачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності № 6155, виданого Львівською міською адміністрацією 30.09.1993 року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5, вона, позивач, отримала у спадщину частину квартири АДРЕСА_1

Право власності на вказану частку вона набула відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.04.2013 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, що зареєстрованого в реєстрі за № 4-441.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину вона, як і відповідач є спадкоємцями 1/2 майна спадкодавця, яке складається із права власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1. Загальна площа квартири становить 61,1 кв.м. Власникам квартири також належить комора в підвалі площею 2,0 кв.м.

Зазначає що, через неприязні стосунки із відповідачем , вона із сім»єю змушена знімати житло.

24.12.2013 р. Франківським районним судом м. Львова було постановлено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача в частині виділення та користування площею квартири АДРЕСА_1 Однак, рішення відповідачем не виконується та надалі чиняться перешкоди у користуванні житлом.

Просить уточнені позовні вимоги задоволити.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали. Пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві. У підтвердження позовних вимог надали суду оригінали правовстановлюючих документів. Просять позов задоволити.

Представник відповідача Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, хоч і подала письмові заперечення проти позову, однак в черговому судовому засіданні проти позову не заперечила, зазначивши , що у випадку прийняття судом рішення, таке буде виконаним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, жодних клопотань про слухання справи у його відсутності суду не надав. Суд, відповідно до ст.169 ЦПК України вважає, що розгляд справи слід провести у його відсутності та на підставі наявних в матеріалах документів і доказів.

Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача , дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що уточненні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 6155, виданого Львівською міською адміністрацією 30.09.1993 року.

Остання ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.04.2013 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, що зареєстровано в реєстрі за № 4-441, позивач та відповідач успадкували 1/3 її частки в квартирі АДРЕСА_1, тобто по 1/6 (а.с.7).

24.12.2013 р. Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача в частині виділення та користування належною їй площею квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Верховного суду України у п. 12 своєї постанови N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»роз'яснив, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372).

Як вбачається з матеріалів справи, частки позивача та відповідача у квартирі АДРЕСА_1 становлять по 1/2 , тобто є рівними, це їх право підтверджується свідоцтвом про право власності №6155 від 30.09.1993 року.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності , його виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась до реєстраційної служби , однак їй було відмовлено листом № 15283380 від 20.08.2014 року, з підстав відсутності документу, що є підставою для проведення державної реєстрації(а.с.22).

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки спірна квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому уточнені позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину квартири за позивачем слід задовольнити, та зобов»язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання права власності на ? частину спірної квартири за відповідачем ОСОБА_2, то такі слід відхилити, оскільки відповідач із зазначеними вимогами до суду не звертався, та не наділяв такими повноваженнями позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 3,8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212- 215, 224 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1) право власності на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1

Зобов»язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код № НОМЕР_1) право власності на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1 на підставі дубліката Свідоцтва про право власності № 6155 від 30 вересня 1993 року, виданого 10 березня 2015 року Львівською міською адміністрацією та дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом № НАМ 094488 виданого 16 квітня 2014 року державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 941/2012; реєстр № 4-441).

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю таких.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд , що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь