Справа №: 486/140/15-ц
Провадження № 2/486/212/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2015 року м. Южноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О.І, ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3, приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, третя особа: Державний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, про визнання неправомірними та незаконними дій нотаріусів при посвідчені та прийняті заяви про прийняття спадщини, визнання недійсною заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2015 року до Южноукраїнськогго міськогго суду Миколаївської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вирогідності відповідно до ч.2 ст. 11? ЦПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року ті інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні влляти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

При вивчені матеріалів даної цивільної справи встановлено , що суддя приймав участь в розгляді справи, де сторонами були громадяни: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та приватний нотаріус ОСОБА_3. Суддею Савіним О.І. ухвалено самовідвід в розгляді справи.

Відповідно до ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків.

Виходячи із положень ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини,суд має завжди бути «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші.

Термін «Закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії».

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч. 3 ст. 23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того,щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Оскільки. суддею ухавлено самовідвід в участі попередньої справи, яка має тотожність з справою, яка надійшла до суду, в тому числі за ознаками одних і тих же учасників процесу, суддя вважає за необхідне заявлення самовідводу у розгляді даної цивільної справи.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 20, 23-25, 11? ЦПК України суддя,

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Южноукраїнськогоміського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3, приватного нотаріуса Бердянського районного нотарільного округу Запорізької області ОСОБА_4, третя особа: Державний нотаріус Южноукраїнського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, про визнання неправомірними та незаконними дій приватних нотаріусів при посвідченні та прийнятті заяави про прийняття спадщини, визнання недійсною заяви про прийняття спадщини.

Вищезазначену цивільну справу звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду судді для розгляду справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду

ОСОБА_6