Справа № 739/1684/14-ц Провадження № 22-ц/795/184/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Чепурко В. В. Доповідач - Страшний М. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.
суддів:Євстафіїва О.К., Литвиненко І.В.,
при секретарі:Поклад Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новгород-Сіверського районного суду від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та зобов'язання знести самочинно встановлений паркан,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії ОСОБА_5 та зобов'язати її за власний рахунок знести самочинно встановлений паркан за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що відповідачка самовільно обгородила парканом частину земельної ділянки біля багатоквартирного будинку, чим позбавила його можливості до посаджених ним плодових дерев.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду від 18 листопада 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Новгород-Сіверську міську раду.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудований сітчастий паркан довжиною 10 метрів та висотою 1,3 метра, розташований за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 60 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення суду в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин та письмових доказів. Апелянт вказує, що рішенням 11 сесії 6 скликання від 29.11.2011 року, яке судовими рішеннями визнано законним та залишено в силі, була затверджена схема розподілу земельної ділянки між всіма власниками квартир, а рішенням Носівської міської ради від 27.11.2012 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки. Апелянт посилається на те, що актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.01.2012 року та від 04.10.2013 року будь-яких порушень з її боку не встановлено. Відповідач звертає увагу на те, що сітчастий паркан був встановлений нею 8 років тому назад, жодних претензій позивач не висував з цього приводу. Актом від 27.11.2014 року встановлено, що огорожа не створює перешкод співвласникам будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справи та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що співвласники багатоквартирного житлового будинку мають право на передачу їм у власність або користування відповідної земельної ділянки, проте право власності чи користування виникає лише з моменту державної реєстрації цих прав. Судом було встановлено, що земельна ділянка, яка є прибудинковою територією і на які розташований спірний паркан, не перебуває у власності чи користуванні співвласників будинку, тому самовільне встановлення відповідачкою паркану перешкоджає іншим співвласника, в тому числі і позивачу, вільно користуватися прибудинковою територією, а тому позовні вимоги в частині знесення паркану є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_1. Власником квартири № 3 в цьому ж будинку є ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 29 листопада 2011 року затверджено схему розподілу земельної ділянки прибудинкової території по АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_5 виділено 366 кв.м, ОСОБА_6 - 367 кв.м. Цим же рішенням рекомендовано мешканцям будинку АДРЕСА_1 виготовити проекти землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок в оренду згідно з розподілом (а.с.30).

Зазначене рішення міської ради від 29.11.2011 року було оскаржено ОСОБА_7 в судовому порядку, проте постановою Новгород-Сіверського районного суду від 25 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року, в скасуванні рішення було відмовлено (а.с.46-50).

Рішенням Новгород-Сіверської міської ради від 27 листопада 2012 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7 посилався на те, що відповідач ОСОБА_5 самовільно обгородила парканом частину земельної ділянки біля багатоквартирного житлового будинку, чим створила перешкоди у користуванні плодовими деревами, які розташовані на цій земельній ділянці.

Проте позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не було надано жодного належного та допустимого доказу того, на якій саме земельній ділянці знаходяться дерева, та до яких він не має доступу.

Апеляційний суд також враховує результати неодноразових обстежень земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Так, актом обстеження від 31 січня 2012 року (а.с.8) встановлено, що косогір, на якому ОСОБА_7 посадив багаторічні фруктові дерева та кущі, знаходиться за межами прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04 жовтня 2013 року, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області, порушень вимог земельного господарства з боку ОСОБА_5 не виявлено (а.с.52-53).

Актом обстеження прибудинкової території по АДРЕСА_1 від 27 листопада 2014 року, що було проведено комісією Новгород-Сіверської міської ради, підтверджено, що під час встановлення огорожі ОСОБА_5 правил благоустрою та державних будівельних норм не порушила, огорожа перешкод співвласникам будинку по АДРЕСА_1 не створює (а.с.23-24).

Враховуючи викладене, відсутні законні підстави стверджувати про порушення з боку ОСОБА_5 прав та інтересів позивача ОСОБА_6

Згідно положень ст.ст. 1, 3 ЦПК України в судовому порядку підлягають захисту лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 не можна визнати законним та обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог в цій частині.

Що стосується вимог про знесення паркану з профільних металевих листів, то суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що даний паркан лише відгороджує частину прибудинкової території від проїжджої частини і пішохідної доріжки та не створює жодних перешкод співвласникам будинку в користуванні прибудинковою територією. Стосовно позовних вимог про визнання дій відповідачки неправомірними, суд також правомірно зазначив, що такий спосіб захисту у випадку здійснення самочинного будівництва законом не передбачений. В задоволенні зазначених вище позовних вимог було обгрунтовано відмовлено, а тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

На підставі ч. 4 ст. 88 ЦПК України з державного бюджету на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 121 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, ч.1 п. 2 ст. 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду від 10 грудня 2014 року в частині зобов"зання ОСОБА_5 знести за власний рахунок самочинно збудований сітчатий паркан довжиною 10 метрів та висотою 1,3 (один і три десяті) метра, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення судового збору скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з державного бюджету з розрахункового рахунку: 0002, отримувач - УК у м.Чернігові/м.Чернігів/22030001, , банк одержувача: ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО: 853592, на користь ОСОБА_5 121 грн. 80 коп. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: