Справа № 144/1556/14-ц Провадження № 22-ц/772/946/2015Головуючий в суді першої інстанції Герман О. С.
Категорія 5Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Сопрун В.В., Шемети Т.М.

при секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 03.02.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлову будівлю,

ВСТАНОВИЛА:

23 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом.

Позов мотивовано тим, що 16 лютого 2013 року позивач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу за особисті кошти придбала за 16830,00 грн. нежитлову будівлю автозаправної станції (АЗС) площею 8,7 кв.м, розташовану на АДРЕСА_1.

31 жовтня 2013 року рішенням апеляційного суду Вінницької області визнано недійсним до 15 липня 2013 року шлюб, укладений між сторонами 09 вересня 2012 року, актовий запис №08, тобто шлюб з відповідачем вважається укладеним з 15 липня 2013 року.

Оскільки в розумінні норми ст. 57 СК України, майно набуте позивачкою до шлюбу, відповідач не приймав участі ні своєю працею, а ні своїми коштами у придбанні цього майна, ОСОБА_2 вважає, що воно є її особистою приватною власністю, а тому просила суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю автозаправної станції (АЗС).

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 03 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 оскаржила зазначене рішення суду, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам страви; порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити та стягнути судові витрати.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга до задоволення не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з наступних встановлених обставин.

09 вересня 2012 року сторони у справі зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Дашковецької сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №08 (а/с7).

16 лютого 2013 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала за 16830,00 грн. нежитлову будівлю автозаправної станції (АЗС) площею 8,7 кв.м, розташовану на АДРЕСА_1 (а/с8).

31 жовтня 2013 року рішенням апеляційного суду Вінницької області визнано недійсним до 15 липня 2013 року шлюб, укладений між сторонами 09 вересня 2012 року, актовий запис №08. Тобто, шлюб укладений між сторонами 09.09.2012 року є дійсним лише з 15 липня 2013 року(а/с11).

У судовому засіданні в суді першої інстанції позивачка, підтримавши свої позовні вимоги, вказала, що на даний час її право на вільне розпорядження та користування придбаним приміщенням АЗС ніким не порушується.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, вказав, що на даний час він не претендує на вказане позивачкою майно.

Ч.1 ст. 15 ЦК України говорить, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме до п.37, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, на даний час, у позивачки відсутні підстави для захисту свого цивільного права щодо нежитлової будівлі автозаправної станції, як про це правильно зазначив суд в оскаржуваному рішенні.

Як видно з технічного запису судового засідання у даній справі, суд першої інстанції, відповідно до норми ч.4 ст.174 ЦПК України, постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону - ст.15 ЦК України і ч.2 ст. 45 СК України та продовжив судовий розгляд справи.

Те, що дана ухвала є усною, не є порушенням норм процесуального права, яке б призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до норми ч.2 ст. 45 СК України, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Як видно з матеріалів справи, в тому числі, з технічного запису, як попереднього судового засідання у даній справі, так і судового засідання суду першої інстанції, сторонами у справі не надавалися докази, щодо їхньої участі у придбанні майна своєю працею та коштами. Зазначене спростовує твердження позивачки - апелянта у справі, про те, що нею були надані суду довідки про її заробіток на час придбання майна.

Відповідно до норми ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з викладених обставин, колегія суддів не бере до уваги довідок, наданих апелянтом при перегляді справи в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307,308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і з цього ж моменту може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча :

Судді :