СЛОВ'ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 березня 2015 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/2093/15-ц
Провадження № 2/243/1280/2015
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.
при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України, -
04.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1999 року по 14.09.2011 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Родина позивача та відповідача розпалась в травні 2010 року, з того часу відповідач перестав турбуватися про сина, не приймає участі в його вихованні, не спілкується з ним, матеріально не забезпечує дитину та ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. З серпня 2014 року позивач не отримує від відповідача аліментів. На теперішній час ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 бажають тимчасово виїхати на проживання до сина позивача від першого шлюбу - ОСОБА_5 та його дружини, невістки позивача, ОСОБА_6, які постійно мешкають за межами України у АДРЕСА_5. Необхідність в тимчасовому виїзді за кордон України викликана тим, що позивач з сином знаходяться у скрутному матеріальному становищі, стан здоров'я позивача погіршився, а також тому, що м. Слов'янськ знаходиться близько від зони проведення антитерористичної операції. Для виїзду дитини за кордон України необхідний дозвіл обох батьків, однак відповідач відмовляється добровільно надати відповідний дозвіл, при цьому жодних вагомих аргументів цього не приводить. Дана позиція відповідача шкодить інтересам сина ОСОБА_4.
Син позивача ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_6 можуть надати позивачу з сином ОСОБА_4 матеріальну допомогу, за місцем їх проживання знаходиться велика присадибна ділянка, на якій можливе ведення приватного підсобного господарства. Село Гуди знаходиться в екологічно чистій природній зоні, та син ОСОБА_4 може оздоровитися, мешкаючи в даній місцевості. В селі Гуди позивач має намір тимчасово влаштуватися на роботу, син ОСОБА_4 зможе навчатися в місцевій школі місцевості. За місцем мешкання сина ОСОБА_5 з дружиною є всі необхідні житлово-побутові умови для нормального комфортного проживання сина ОСОБА_4, син буде мешкати в обладнаному двоповерховому будинку, в якому йому буде відведена власна кімната.
Позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_5 до його брата ОСОБА_5 на період часу з 15.04.2015 року по 26.02.2016 року, тобто до досягнення ним віку 16 (шістнадцяти) років, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився, від третьої особи на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, просили винести рішення на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.
25.11.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янська Донецької області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (актовий запис № 689 від 25.11.1999 року). (а. с. 8)
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1, виданого Слов'янським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 16.03.2000 року, батьками дитини є відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 (а. с. 12)
Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2011 року у цивільній справі № 2-2560-2011 було розірвано шлюб, укладений 25.11.1999 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 (а. с. 7)

10.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (актовий запис № 529 від 10.11.2012 року). Прізвище ОСОБА_1 було змінено на «ОСОБА_1». (а. с. 6)

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17.06.2013 року у цивільній справі № 243/6360/13-ц було розірвано шлюб, укладений 10.11.2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_9 було змінено на дошлюбне «ОСОБА_1». (а. с. 5)

Відповідно до довідки від 02.03.2015 року, виданої виконавчим комітетом Слов'янської міської ради, разом з позивачем ОСОБА_1 по АДРЕСА_6 зареєстровані сини ОСОБА_3, 2000 року народження, та ОСОБА_5, 1991 року народження. (а. с. 10)

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. (ч. 2 ст. 150 СК України)

Відповідно до абзацу третього ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред. постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до абзацу другого п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом з достовірністю встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 14.09.2011 року на підставі рішення суду. Дитина мешкає разом з матір'ю окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, аліменти не сплачує.

На теперішній час ОСОБА_1 турбується про майбутнє свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, оскільки місто Слов'янськ Донецької області, де вони з дитиною мешкають, знаходиться у безпосередній близькості від зони проведення антитерористичної операції. Окрім того, роботи в м. Слов'янську на теперішній час немає, та позивач з дитиною перебувають у скрутному становищі. Позивач ОСОБА_1 має сина від першого шлюбу ОСОБА_5, який разом з дружиною ОСОБА_6 мешкає в селі Гуди міста Ліда Гродненської області Республіки Білорусь. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають в обладнаному двоповерховому будинку, мають присадибну ділянку для ведення господарства, село Гуди знаходиться в екологічно чистій місцевості, а тому позивач вважає, що її син ОСОБА_4 може там оздоровитися, буде мати власну кімнату у будинку, зможе вільно спілкуватися з братом, якого довго не бачив, а також дитина буде відвідувати місцеву школу. Син позивача ОСОБА_5 разом з дружиною мають можливість матеріально допомогти матері та брату, також позивач має на меті влаштуватися на роботу за місцем мешкання її старшого сина.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, оскільки інтереси позивача ОСОБА_1 повністю відповідають інтересам її неповнолітнього сина ОСОБА_3 та спрямовані на налагодження життя дитини та його оздоровлення. Оскільки батько неповнолітнього ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 добровільно не бажає надати дозвіл на тимчасовий виїзд свого сина ОСОБА_4 за кордон у супроводі його матері, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги та надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України в супроводі ОСОБА_1 неповнолітнього сина останньої - ОСОБА_3 до АДРЕСА_4 на період часу з 15.04.2015 року по 26.02.2016 року, тобто до досягнення неповнолітнім ОСОБА_3 16-річного віку, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України, - задовольнити повністю.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України в супроводі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, неповнолітнього сина останньої - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, до місця проживання брата дитини ОСОБА_5, а саме - Республіка Білорусь, Гродненська область, АДРЕСА_4, на період часу з 15 квітня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто до досягнення ОСОБА_3 16-річного віку, без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв