АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3402/15 Справа № 207/4099/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради, про встановлення факту родинних стосунків, факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради про встановлення факту родинних стосунків, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 доповнила свої позовні вимоги та просила суд також встановити факт належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог пояснила, що у неї була рідна сестра ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Дітей сестра не мала. Також вона, позивачка, мала тітку - ОСОБА_4, рідну сестру батька, яка також померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті тітки та сестри відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка їм належала на праві власності по 1/2 частині. Вважає, що її нині покійна сестра ОСОБА_3 після смерті тітки, ОСОБА_4, спадщину у вигляді 1/2 частини квартири фактично прийняла оскільки була зареєстрована у спадковій квартирі та проживала у квартирі разом з тіткою. Однак, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини сестра не зверталась та свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не отримала. Після смерті сестри вона, як спадкоємець 2-ї черги, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на всю квартиру АДРЕСА_1 після померлих тітки та сестри їй було відмовлено з тих підстав, що нею не були надані документи, які б підтверджували б її родинні стосунки з тіткою та сестрою, а сестри - з тіткою. Також просить встановити факт належності покійній сестрі правовстановлюючого документу: свідоцтва про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 тому, що у свідоцтві неправильно записано прізвище її сестри "ОСОБА_3" замість "ОСОБА_3". Просила позов задовольнити.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради про встановлення факту родинних стосунків, факту належності правовстановлюючого документу визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною тіткою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що свідоцтво про право власності на житло, видане 05 грудня 1994 року Органом приватизації БКХЗ ОСОБА_3 - належить ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири НОМЕР_1 загальною площею 32,0м.кв. та жилою 19,40м.кв. у будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог та просить ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення первісного позову в повному обсязі.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 (встановлення фактів та визнання права власності на 1/2 частину квартири) - апелянтом не оскаржується, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Що ж стосується рішення суду в оскаржуваній частині, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишенню без змін відповідно до ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 грудня 1994 року, яке видане Органом приватизації БКХЗ.

Покійними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповіту складено не було.

Спадкоємців покійні не мали.

Позивачка після смерті сестри та тітки, ОСОБА_3, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру після померлих тітки та сестри відмовлено з тих підстав, що нею не надано документів, які б підтверджували її родинні стосунки з нині покійними ОСОБА_4 та ОСОБА_3: тіткою та сестрою.

Разом з тим, місцевим судом у судовому засіданні було встановлено та із матеріалів справи вбачається, що батьком позивачки та нині покійної її сестри ОСОБА_3 був ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

У судовому засіданні було встановлено, що цивільні відносини між нині покійними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли, існували та перестали існувати до набрання чинності Цивільним Кодексом України, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо визнання права власності на ? частину квартири, місцевий суд виходив з того, що нині покійна ОСОБА_3, не є спадкоємцем ні першої ні другої черги після смерті ОСОБА_4, яка приходиться їй тіткою, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, і, відповідно, не успадковувала після смерті своєї тітки 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Вищевказаним також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому є такою, що прийняла спадщину, оскільки як зазначав також місцевий суд, ОСОБА_3 не входить ні до 1 ні до 2 черги спадкоємців у відповідності до ст. 529,530 ЦК УРСР, а тому ч.1 ст.549 ЦК УРСР до вказаних правовідносин застосована бути не може.

Доводи скарги ОСОБА_2 про добросовісність та безперервність володіння ОСОБА_3 квартирою протягом тривалого часу - не дають підстав для скасування рішення суду, оскільки не відносяться до предмету спору, окрім того Позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на вказану частку квартири за набувальною давністю порядку ч.1,2,4 ст.344 ЦК України, з урахуванням п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування, та особистого тлумачення норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін та показання свідків перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: