Справа № 465/6175/13 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1635/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Куцика І.Б.,

з участю: представника позивача - Ляховської Г.С.,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Затишне», Інспекція ДАБК у Львівській області, ОСОБА_3, про демонтаж самочинно встановлених сантехнічних приладів та приведення приміщення до попереднього стану,-

встановила:

У червні 2013 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом (а.с.2-3), який уточнила під час розгляду справи (а.с.27), з вимогами про зобов»язання відповідачів за власні кошти демонтувати самочинно встановлені додаткові сантехнічні прилади: душову кабіну та додатковий унітаз в приміщеннях санвузлів загального користування для квартир №5 та №5 «а» в АДРЕСА_1, та у квартирі №5 «а» цього будинку в приміщенні кухні відновити частково зруйновану підлогу, відновити частково зруйновану несучу стіну, кухонне вогнище та привести планування приміщень квартири до попереднього стану, який існував до січня 2013 року згідно технічного паспорту.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.11.2014 року позов задоволено частково.

Зобов»язано відповідача ОСОБА_4 за власні кошти демонтувати самочинно встановлені додаткові сантехнічні прилади, а саме: душову кабіну та додатковий унітаз в приміщеннях санвузлів загального користування для квартир №5 та №5 «а» по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 у користь Франківської районної адміністрації 114 гривень 70 копійок судового збору.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржила Франківська районна адміністрація, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт зазначає, що оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково, виключно в редакції фабули позовної заяви, а не в редакції заяви про уточнення позовних вимог, що містяться в матеріалах справи. Апелянт вважає, що заявлені до відповідачів вимоги підлягали задоволенню в повному обсязі, оскільки всі вчинені ними перепланування та переобладнання є самочинними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача та третьої особи ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №185 від 20.05.2013 року (а.с.4) затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 14.05.2013 року №16) та зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 - співвласників квартири №5 на АДРЕСА_1 у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлені додаткові сантехнічні прилади: душову кабіну та додатковий унітаз в приміщеннях санвузлів загального користування для квартир №5 і №5 «а» на АДРЕСА_1.

Постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації №141 від 11.04.2013 року відповідача ОСОБА_4, яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9), за вказані вище дії було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у виді штрафу, який вона сплатила (а.с.10, 11).

Відповідач ОСОБА_4 розпорядження районної адміністрації у встановлений строк не виконала, воно є чинним, оскільки не було нею оспорене в судовому порядку, а дозволу на проведення вказаних у розпорядженні переобладнань (перепланувань), про необхідність якого вимагає ст.152 ЖК України, у неї немає, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов»язання її демонтувати самочинно встановлені в місці загального користування для двох квартир додаткові сантехнічні прилади.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні решти позовних вимог, а саме, щодо зобов»язання відповідачів відновити в приміщенні кухні квартири №5 «а» частково зруйновану підлогу, частково зруйновану несучу стіну, кухонне вогнище та привести планування приміщень квартири до попереднього стану, який існував до січня 2013 року згідно технічного паспорту, суд першої інстанції виходив з того, що назване вище розпорядження, яким позивач обґрунтовував свої вимоги, не стосується інших, окрім зазначених у ньому, самочинних перепланувань (переобладнань), здійснених відповідачами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно зі ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради, однак, питання щодо правомірності інших дій відповідачів по реконструкції квартири, названих позивачем в уточненнях до позовної заяви, які він вважає самочинними, районною адміністрацією не вирішувалось, а факт вчинення таких дій відповідачами підтверджується лише актом ЛКП «Затишне» (а.с.28), яке не має повноважень вирішувати ці питання.

З урахуванням того, що інші, окрім перелічених у розпорядженні районної адміністрації дії відповідачів щодо проведених ними перепланувань та/чи переобладнань в квартирі, не розглядались на міжвідомчій комісії і питання щодо їх узаконення чи демонтажу районною адміністрацією у встановленому законом порядку не вирішувалось, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення решти вимог позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.