Справа №333/9175/14-ц
Пр. №2/333/3437/14
14 січня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі
Головуючого судді Піх Ю.Р.
при секретарі Сургай Г.В.
за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зазінвестбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ОСОБА_1 знаходився з відповідачем у трудових відносинах з 06.12.2010р. до 14.10.2014 року, був звільнений з роботи з 14.10.2014 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці.
Згідно довідки наданою ТОВ «Зазінвестбуд» від 23.10.2014 року заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2013 року по жовтень 2014 року на час звільнення склала 12 746,23 грн.,
Також просить стягнути суму компенсації відповідно до встановлено індексу інфляції у розмірі 1723,47 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 7502 грн.
В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причину неявки відповідача неповажною і розглянув справу на підставі наявних доказів.
Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, дослідивши надані у справі докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладений обов'язок провести з працівником розрахунок в терміни, передбачені ст.116 КЗпП України.
Стаття 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" регулюють строки виплати заробітної плати: заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Згідно частини 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці робітника здійснюється у першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженою ним органом після виконання обов'язків з оплати праці.
Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, а в разі якщо він не працював у день звільнення, то ці суми виплачуються не пізніше наступного дня після звернення працівника за розрахунком.
Згідно вимогам ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу сум, що належать звільненому працівнику, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходився з відповідачем у трудових відносинах з 06.12.2010р. до 14.10.2014 року, був звільнений з роботи з 14.10.2014 року на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ.
Судом перевірено розрахунок позивача компенсації втрати частини заробітної плати і встановлено, що його виконано вірно, індекси інфляції за період з серпня 2013 року по січень 2014 року позивачем взяті відповідно до даних Держкомстату України, розмір заробітної плати - згідно довідки підприємства. Тому відповідач повинен відповідно до вимог законодавства сплатити позивачу компенсацію втрати частини заробітної у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 1723,47 грн.
Судом достовірно встановлено, що в день звільнення, з позивачем фактичний розрахунок по заробітній платі не було проведено, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.
При визначенні середнього заробітку суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами та доповненнями). П. п. 2, 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, в даному випадку звільнення, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Середній заробіток за час затримки розрахунку з 14.10.2014 року становить за 62 робочих днів, та складає 7 502,24 грн. (121 х 62) без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, справляння і сплата яких є відповідно обов'язком роботодавця та працівника і ця сума також підлягає стягненню на користь позивача.
Згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він добровільно обирає, та на яку добровільно погоджується. Порушуючи законодавство та умови колективного договору, відповідач позбавив позивача гарантованого Конституцією права на працю та можливість заробляти на життя.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган сплачує, Індивідуальні умови оплати праці передбачено в трудовому договорі (трудовому контракті), укладеному між робітником та роботодавцем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214-215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зазінвестбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зазінвестбуд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 7502 грн.
Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зазінвестбуд» на користь ОСОБА_1 компенсацію за не вчасно виплачену заробітну плату у розмірі 1723,14 грн.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Р. Піх