Справа №521/1350/15-ц
Провадження № 4с/521/19/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 спрямовані на примусову реалізацію 576/1000 частин квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1 протиправними, постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки 576/1000 частин квартири АДРЕСА_2, належної ОСОБА_1 скасувати. При цьому скаржник посилається на те, що 27 травня 2014 року старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього грошової суми у розмірі 18649,24 гривні. 27 травня 2014 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборону на його відчуження. 25 листопада 2014 року ним на депозитний рахунок відділу ДВС було сплачено суму у розмірі 10023,83 гривні, з яких 9067,12 гривень спрямовано на сплату частини заборгованості на користь ОСОБА_3, 906,71 гривні на сплату виконавчого збору. Після оплати держаним виконавцем було повідомлено, що вона має намір продовжувати дії щодо звернення стягнення на його житло. Скаржник вважає, що дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 є незаконними, а постанова про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки 576/1000 частин квартири АДРЕСА_2, належної ОСОБА_1 підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 квітня 2014 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 15919,84 гривень, моральну шкоду у розмірі 2000 гривень, втирати у розмірі 500 гривень, судовий збір 229,4 гривень. На підставі даного рішення видано виконавчий лист, а 27 травня 2014 року старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 27 травня 2014 року старшим державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси задоволено подання державного виконавця про проникнення до житла боржника, надано дозвіл державному виконавцю про проникнення до належної йому частини квартири, якає місцем його проживання. 18 листопада 2014 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна. Скаржник вказує, що після того як ним було внесена частина боргу у розмірі 10023,83 гривні, залишок боргу став складати 10540,33 гривні, що не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, то державний виконавець вже не має права відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» здійснювати стягнення на його єдине житло. Оскільки дії державного виконавця не відповідають вимогам діючого законодавства, ОСОБА_1 вимушений звернутись зі скаргою до суду.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд визнати дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 спрямовані на примусову реалізацію 576/1000 частин квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1 протиправними, постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки 576/1000 частин квартири АДРЕСА_2, належної ОСОБА_1 скасувати.

Представник Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції проти задоволення скарги заперечувала та просила в її задоволенні відмовити у звязку з тим, що в своїй діяльності державні виконавці керуються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, та іншими нормативно-правовими актами, які прийняті відповідно до вказаного Закону. В своїх запереченнях державний виконавець вказує, що 27.05.2014 року було відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа № 521/12617/13-ц виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 18649,24 гривні. В процесі виконання рішення суду майновий стан боржника перевірено в повному обсязі. Згідно ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ, відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання і він відповідає вимогам передбаченим ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець звернула увагу суду, що у матеріалах виконавчого провадження наявні акти державного виконавця, які підтверджують що боржник не виконує добровільно рішення суду та перешкоджає його виконанню шляхом не надання дозволу до приміщення квартири АДРЕСА_3. Ухвалою суду від 19.09.2014 року було задоволено подання про проникнення до житла боржника.18.11.2014 року державним виконавцем відділу було складено акт опису та арешт 576/1000 частин квартири за вищевказаною адресою. 25.11.2014 року боржником на депозитний рахунок відділу було перераховано кошти у загальному розмірі 10023,83 гривні, з яких 9067,12 спрямовано на сплату частини заборгованості на користь ОСОБА_3 А отже з дня відкриття виконавчого провадження додати часткової сплати заборгованості перед стягувачем минуло майже півроку, та саме проведення виконавчих дій, повязаного з реалізацією даного майна було тим стимулом, що спонукало боржника до сплати заборгованості. У звязку з вищевикладеним державний виконавець вважає, що подальше проведення виконавчих дій відносно майна боржника є єдиним заходом примусового виконання рішення, щоб в повному обсязі виконати рішення суду.

Вислухавши пояснення скаржника, представника Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 521/12617/13-ц виданого 15.05.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 18649,24 гривні.

27.05.2014 року державним виконавцем відділу було відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа № 521/12617/13-ц виданого 15.05.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 18649,24 гривні.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що майновий стан боржника перевірений в повному обсязі, а саме: згідно довідки ВДАР при ГУМВС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; згідно довідки 2-го РЕВ УДАЇ УМВС України в Одеській області рухоме майно на праві приватної власності за боржником не зареєстроване; згідно довідки УПФУ у Малиновському районі м. Одеси боржник, як отримувач пенсії, на обліку не перебуває, записи про місце праці відсутні. Згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» за боржником зареєстровано 576/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 19.09.2014 року було задоволено подання державного виконавця про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 18.11.2014 року державним виконавцем відділу було складено акт опису та арешту 576/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_5.

25 листопада 2014 року ОСОБА_1 на депозитний рахунок відділу було перераховано кошти у загальному розмірі 10023,83 гривні з яких 9067,12 спрямовано на сплату частини заборгованості на користь ОСОБА_3

Державний виконавець в судовому засіданні підтверджувала, що має намір в подальшому проводити виконавчі дії відносно майна скаржника ОСОБА_1, незважаючи, що залишок несплаченого ним боргу становить 10540,33 гривні, що є менше ніж 10 мінімальних заробітних плати, так як це є єдиним заходом примусового виконання рішення, щоб в повному обсязі виконати рішення суду.

Проте суд задовольняючи скаргу, не погоджується з такою правою позицією представника Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статі 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучення і примусовій реалізації.

Частиною сьомою статті 52 передбачено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Таким чином вказана норма передбачає суму, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, а не за виконавчим документом. З цих підстав, суд приходить до висновку, що у разі зменшення суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом внаслідок часткової оплати боргу та залишку за виконавчим провадженням суми, що не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, стягнення на єдине житло боржника та на земельну ділянку на якій розташоване це житло, не здійснюється.

При таких обставинах, враховуючи доводи, викладені в мотивувальній частині ухвали, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтована, а дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, щодо її дій спрямованих на примусову реалізацію 576/1000 частин квартири АДРЕСА_6, належної ОСОБА_1 на праві власності, в також винесення постанови від про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки 576/1000 частин квартири АДРЕСА_7, вже після часткового погашення боргу ОСОБА_1 не відповідають вимогам діючого законодавства України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 383-387, 389 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Дії старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, щодо примусової реалізації 576/1000 частин квартири № 4 в буднику № 6 по вулиці Генерала Швигіна в м. Одесі визнати незаконними.

Постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, від 2015 року про призначення субєкта оціночної діяльності та проведення оцінки 576/1000 частин квартири АДРЕСА_7, належних ОСОБА_1 скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: