УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С. Євграфової Є.П.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 08 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 2301/0908/88-1088, відповідно до якого банк надав останньому 50 тис. доларів США.

На забезпечення повернення наданих коштів за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 як поручителем ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 2301/0908/88-1088-Z.

Відповідно до п. 1. іпотечного договору предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 107,1 кв. м та земельна ділянка загальною площею 0,0814 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за яким банк передав свої права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 2301/0908/88-1088.

28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за яким клієнт - ТОВ ФК «Вектор Плюс» передав фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 2301/0908/88-1088.

Оскільки ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов'язання щодо сплати кредиту, позивач звернувся з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2013 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 107,1 кв. м та земельну ділянку загальною площею 0,0814 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать іпотекодавцю на праві власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 2301/0908/88-1088, яка станом на 01 червня 2013 року складає 949 737 грн 77 коп. а саме: за кредитом - 396 316 грн 92 коп.; за відсотками - 230 098 грн 97 коп.; пеня - 323 321 грн 89 коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 01 червня 2013 року відповідач має заборгованість: 49 583 доларів США, що становить 396 316 грн 92 коп. - заборгованість за кредитом; 28 787,56 доларів США, що становить 230 098 грн 97 коп. - заборгованість за відсотками; 40 450,63 доларів США, що становить 323 321 грн 89 коп. - пеня.

18 червня 2013 року за вих. № 38-8 представник ТОВ «Кредитні ініціативи» направляв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимогу про погашення заборгованості за кредитом в сумі 949 737 грн 77 коп. Повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійснені заходи щодо звернення стягнення на майно за іпотечним договором від 08 вересня 2008 року 2301/0908/88-1088-Z.

З огляду на те, що відповідачами та представником не подано будь-яких доказів сплати заборгованості за кредитним договором (повністю чи частково) та посилаючись на приписи ст. 33 Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд вважав, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, судом з'ясовані обставини, що мають значення для справи в повній мірі. Разом із тим, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2, кредитний договір від 08 вересня 2008 року № 2301/0908/88-1088 укладений в іноземній валюті, а саме: в доларах США, площа становить 107,1 кв. м, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на правовідносини, що виникли, розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон), що є підставою для відмови у позові банку.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно з п. 1 Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає виконанню (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 6-57цс15).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на порушення ст. 316 ЦПК України не врахував, що Закон не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

Оскільки порушення апеляційним судом у застосуванні Закону призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

Є.П. Євграфова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська