Провадження № 2-с/537/9/2015
Справа № 537/727/15-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2015 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., при секретарі Грицьковій Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015 року до суду надійшла вищевказана заява, де заявник просить скасувати судовий наказ від 22.04.2010 року по справі № 2н-111/2010 р. за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі представника ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № PLOХRХ16290697 від 7.08.2008 року в сумі 25875,20 грн.,129 грн. 38 коп. судового збору і 30 грн.00 коп. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ,та витрати на правову допомогу в розмірі 1042,80 грн.

Боржник у поданій заяві просить скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на те, 11.02.2015 року вказаний судовий наказ було отримано ним вперше в канцелярії Крюківського районного суду м.Кременчука. Раніше він копій вказаного судового наказу не отримував. Про наявність до нього вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» він не знав. Вважає, що посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на обставини викладені у судовому наказі свідчать про повну необґрунтованість вимогам, та не є законними. По суті між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» існує спір про право. Стягувач намагається отримати з нього кошти за користування споживчого кредиту у розмірі 25 875,20 грн., це при тому, що кредит він брав 7.08.2008 року в сумі 5989,82 грн. Одночасно хоче підкреслити той факт, що у період 2008-2009 року ним було фактично погашено кредит. На даний час він знайшов квитанції про сплату 3780 грн. Тому, вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк навмисно вводить суд в оману, надаючи неправдиві сфальсифіковані докази.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяву підтримали та прохали скасувати судовий наказ. Представника заявника зазначив, що в поштовому повідомлені про вручення судових документів вчинено підпис не ОСОБА_1, оскільки з огляду на підпис заявника в паспорті, він не відповідає тому підпису, яким підписується заявник. Що свідчить про необізнаність заявника про видачу судового наказу до даного часу. Також зазначив, що заявник навчався в Кременчуцькій спеціальній загальноосвітній школі інтернат Полтавської області, що підтверджується довідкою № 01-26/68 від 16.02.2015 року та має інвалідність ІІІ групи з дитинства, що підтверджує довідкою серії 7-66ТЕ № 9166956 і перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері, з діагнозом розумова відсталість, що свідчить про те, що ОСОБА_1 міг не розуміти як порядок розрахунків за кредитним договором так і порядок оскарження судового наказу.

Представник стягувача заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що згідно поданих ним розрахунків, при подачі заяви про видачу судового наказу враховано сплату боржником 3780 грн. за кредитним договором, тому твердження заявника та його представника, про наявність якихось невідповідностей у розрахунках до заяви про видачу судового наказу є необґрунтованим, а також зауважив, що заявник пропустив строк звернення до суду з даною заявою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви та наказного провадження, доходить до висновку, що заява про скасування судового наказу має бути залишена без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до заяви позичальника встановлено, що ОСОБА_1 ПАТ КБ ПриватБанк надав строковий кредит у сумі 5989,82 грн., у звязку з не виконанням договірних зобовязань боржником виникла заборгованість, в сумі 25875,20 грн.

У звязку з чим представник ПАТ КБ Приватбанку звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу.

22.04.2010 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області видано судовий наказ за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в особі представника ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № PLOХRХ16290697 від 7.08.2008 року в сумі 25875,20 грн., 129 грн. 38 коп. судового збору і 30 грн. 00 коп. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ,та витрати на правову допомогу в розмірі 1042,80 грн.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення судових документів ОСОБА_1 дізнався про існування судового наказу щонайменше 30.04.2010 року, але тільки 17.02.2015 року звернувся з заявою про скасування судового наказу.

У відповідності до вимог ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Підстав для звільнення заявника від доказування судом не встановлено.

Як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах цивільної справи №2н-111/2010 р. є поштове повідомлення, з відміткою працівника пошти про вручення заявнику ОСОБА_1 ухвали суду про видачу судового наказу 30.04.2010 року.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника заявника про невідповідність підпису ОСОБА_1, на поштовому повідомленні, оскільки відсутні належні докази такої невідповідності в поштовому повідомленні від 30.04.2010 року і підстав вважати, що працівником відділення поштового звязку поштове повідомлення вручено іншій особі, не має.

Відповідно до довідки № 01-26/68 від 16.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 навчався в Кременчуцькій спеціальній загальноосвітній школі інтернат Полтавської області, тобто отримав загальну освіту, а тому вміє писати та читати.

Згідно довідки серії 7-66ТЕ № 9166956, встановлено, що ОСОБА_1 є інвалід ІІІ групи з дитинства та протипоказання йому шкідливі та небезпечні умови праці психоемоційні навантаження нічні зміни.

Сам факт того, що заявник навчався в Кременчуцькій спеціальній загальноосвітній школі інтернат Полтавської області, та має інвалідність ІІІ групи з дитинства, не є доказом того, що він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. А належних доказів перебування заявника ОСОБА_1 на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері, з діагнозом розумова відсталість, заявником та його представником не надано.

Навпаки підтвердженням того, що заявник розумів значення своїх дії є здійснення виплат за кредитним договором, відповідно до наданих ним квитанцій про сплату кредиту а.с. 20-21, яких вбачається, що ОСОБА_1 сплачував кредит самостійно та підписував ці квитанції.

Крім того, як зазначив сам ОСОБА_1 у судовому засіданні кредит він погашав тільки у 2008-2009 роках, а у подальшому, після видачі судом судового наказу 22.04.2010 року, такого погашення не здійснював і зазначив про те, що кошти стягувались виконавчою службою. Що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності судового наказу. Вказана обставина підтверджується довідкою державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 23.01.2015 року № 873, з якої вбачається, що з пенсії по інвалідності ОСОБА_1 протягом 2011-2014 років стягувалась заборгованість згідно судового наказу від 22.04.2010 року. Враховуючи розмір пенсії, суми які стягувались з ОСОБА_1, при відсутності інших доходів, були досить суттєвими, враховуючи, що в грудні 2011 року в рахунок заборгованості стягнуто половину пенсії, а всього за вказаний період з боржника ОСОБА_1 стягнуто 27077 грн. 38 коп., і не помітити втрату такої суми доходу, знаючи про наявність заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 не міг.

Також, суд не приймає твердження заявника та його представника щодо підстави для скасування судового наказу наявність спору між сторонами, оскільки стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі заяви про видачу судового наказу не врахував вже проведену сплату заявником у сумі 3780 грн., оскільки з наданих представником ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунків за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 за період 07.08.2008 року по 16.10.2014 року зазначено про сплату боржником ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором протягом 2008-2009 років у сумі 3780 грн.

Враховуючи, що в розрахунках відомостей заборгованості ОСОБА_1, ПАТ КБ «ПриватБанк» врахував часткове погашення кредиту, а також подальше стягнення заборгованості, після винесення судового наказу, з пенсії боржника, при відсутності заперечень останнього, суд приходить до висновку, що підстави з яких боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, не містять доказів невідповідності нарахованих стягувачем сум заборгованості, які знайшли своє відображення у судовому наказі, сумі боргу, що має боржник за кредитним договором, тим самим наявності спору між сторонами.

За положеннями ч.1 ст. 105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку - ч.2 цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що боржником пропущено строк, наданий для подання заяви про скасування наказу, і не заявлено клопотання про поновлення пропущеного ним строку, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст.103-106 ЦПК України суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, або проголошено тільки вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 23 березня 2015 року.

Суддя Степура А.А.