Провадження № 2-812/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

24.11.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь борг за борговою розпискою в розмірі 943 500,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн.

В позові посилається на те, що 10.09.2014 року надала відповідачу у борг 443 500,00 грн., які остання зобов'язалася повернути до кінця вересня 2014 року, про що складено відповідну боргову розписку.

Крім того позивач зазначає, що в той же день , тобто після складання першої розписки, вона надала відповідачу у борг ще 500 000,00 грн., про що складено відповідну боргову розписку.

Позивач посилається, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала та кошти у розмірі 943 500,00 грн., не повернула, а тому, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.09.2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу в борг 443 500,00 грн., строком до кінця вересня 2014 року, що підтверджується борговою розпискою від 10.09.2014 року (а.с.5).

Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.09.2014 року було укладено ще один договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу в борг 500 000,00 грн., без зазначення кінцевої дати повернення боргу, що підтверджується борговою розпискою від 10.09.2014 року (а.с.6).

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останньою не виконані.

Встановлено, що оригінали розписок від 10.09.2014 року на суму 443 500,00 грн. та від 10.09.2014 року на суму 500 000,00 грн. знаходяться у позивача та не повернуті відповідачу.

В розписці від 10.09.2014 року на суму 443 500,00 грн. зазначено, що відповідач отримала кошти в розмірі 443 500,00 грн. та зобов'язалася повернути позивачу вказану суму в строк до кінця вересня 2014 року.

В розписці від 10.09.2014 року на суму 500 000,00 грн. зазначено, що відповідач отримала кошти в розмірі 500 000,00 грн. та зобов'язалася повернути позивачу вказану суму, кінцева дата повернення боргу в даній розписці не зазначена.

Разом з тим, відповідно ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2014 року позивач пред'явила відповідачу вимогу від 30.10.2014 року про повернення боргу в розмірі 500 000,00 грн., проте відповідач проігнорувала дану вимогу та взяті на себе зобов'язання не виконала (а.с.10-11).

З огляду на викладене, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що боргові розписки від 10.09.2014 року на суму 443 500,00 грн. та від 10.09.2014 року на суму 500 000,00 грн. в розумінні вимог ч.2 ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у загальному розмірі 943 500,00 грн.

Доказів того, що у відповідача відсутні боргові зобов'язань перед позивачем за борговими розписками від 10.09.2014 року, відповідачем не надано.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2) борг за договором позики в розмірі 943 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмір 3654,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: