Справа № 148/1771/14-ц Провадження № 22-ц/772/304/2015Головуючий в суді першої інстанції Робак С. О.
Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року в справі за

поданням відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції про звернення стягнення на частку майна подружжя, -

встановила:

Чинним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 55000 грн. за договором позики.

В порядку виконання вказаного рішення суду відділ ДВС Тульчинського районного управління юстиції в липні 2014 року з метою накладення стягнення на належну боржнику частку майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, звернувся в суд з поданням, у якому, посилаючись на положення ст. 379 ЦПК України, просив суд вирішити питання про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, а саме: автомобілі НОМЕР_1, 2005 року випуску, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_4, а також з метою забезпечення рішення суду просив накласти арешт на вищевказаний автомобіль (а.с.24-25).

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, стягувач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову ухвалу з цього питання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходив з того, що на його думку частка майна у спільній сумісній власності в натурі за ОСОБА_3 не виділена, оскільки автомобіль в натурі поділити неможливо, а тому частка чоловіка не може бути продана для виконання обов'язку перед стягувачем.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 55000 грн. за договором позики (а.с.19).

На підставі вказаного судового рішення 01.11.2010 року Тульчинським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист № 2-851/10 (а.с.26), а 18.06.2014 року відкрито виконавче провадження з його примусового виконання, про що свідчить постанова ВП № 43733793 заступника начальника ВДВС Тульчинського РУЮ Бешлеги О.І. (а.с. 27).

У відповідь на запити державного виконавця Держсільгоспінспекція, відділ Держземагенства у Тульчинському районі, Тульчинське ТВБВ Ощадного банку України №10001/03, управління Державної автомобільної інспекції, управління Пенсійного фонду України повідомили про відсутність за ОСОБА_3 зареєстрованого майна, рахунків чи відомостей про місце роботи не виявлено (а.с.28-32), тобто майна, яке належить боржнику не виявлено.

Також у відповідь на запит, відділом Державної реєстраційної служби Тульчинського РУЮ повідомлено, що у відділі ДРАЦС РС Тульчинського РУЮ є актовий запис про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зроблений Кинашівською сільською радою Тульчинського району 29.10.2004 року (а.с.33).

За дружиною боржника - ОСОБА_4 22.01.2014 року зареєстровано автомобіль НОМЕР_2, 2005 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_4, що підтверджується відповіддю управління Державної автомобільної інспекції Тульчинського ЦНП (а.с.34).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що автомобіль придбаний на ім'я ОСОБА_4 під час її перебування в шлюбі з ОСОБА_3, є їх спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в процесі виконання виконавчого документу в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» вирішується судом.

Разом з тим, встановивши вказані вище обставини, суд першої інстанції відмовив в задоволенні подання з підстав того, що частка майна у спільній сумісній власності в натурі за ОСОБА_6 не виділена, автомобіль в натурі поділити неможливо, частка чоловіка не може бути продана для виконання обов'язку перед стягувачем, тобто вдався в дослідження обставин, що лежать за межами вимог подання про визначення частки майна боржника в майні.

В порушення вимог закону суд першої інстанції не з'ясував фактичних обставин справи, не дав належної оцінки доказам, що знаходяться в матеріалах справи та прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Тульчинського РУЮ.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції залишатись в силі не може та підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2014 року скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.