РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/240/15-ц
Провадження № 2/327/94/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому заявила вимогу про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 14 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 28. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказала, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через те, що сторони не зійшлися характерами та не знайшли взаєморозуміння. З серпня 2014 року сторони припинили шлюбні стосунки, з вказаного часу проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу між ними є неможливим.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов. Разом з тим, позивач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення та не виявила бажання зберегти шлюб (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_2 письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві ОСОБА_1, та він їх не оспорює. Відповідач заперечував проти надання судом строку для їх примирення, прохав позов ОСОБА_1 задовольнити (а.с.17).

Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.14,15), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.16,17).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 травня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, про що зроблено актовий запис №28 (а.с.3).

Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.4).

З матеріалів справи та з письмових пояснень сторін вбачається, що шлюбні відносиниміж ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинилися з серпня 2014 року, оскільки подружжя не знайшло взаєморозуміння та не зійшлися характерами. З вказаного часу сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство.Спільне життя подружжя не склалося та виявилося невдалим через те, що сторони не зійшлися характерами та не знайшли взаєморозуміння. На даний час сторони взагалі не намагаються зберегти сімю,вважають подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливим.

Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню.

Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у письмових заявах заперечували проти надання подружжю строку для примирення (а.с.16,17).

Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає.

За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача ОСОБА_1 на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у позовній заяві прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище чоловіка, а саме, «Чернишова» (а.с.2 зворотна сторона).

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Чернишова».

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_1 не порушувалось.

Керуючись стст.24,110-113 СК України, стст.10,11,60,88,174,209,212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, яка народилася 28 листопада 1986 року в с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, та ОСОБА_2, який народився 03 грудня 1988 року в с. Пролетарське Розівського району Запорізької області, зареєстрований 14 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №28 від 14 травня 2011 року, які мають одну спільну неповнолітню дитину.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 і надалі іменуватися цим самим прізвищем.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ