Справа № 692/1058/14-ц
Провадження № 2/692/7/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Драбівський районний суд

Черкаської області

в складі : головуючого - судді - Фай В.Г.

при секретарі - Медведенко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Драбів справу за позовом

ОСОБА_1

до :

ОСОБА_2,

про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд прийняти рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

Заявлені позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала з зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 року по липень 2014 року. За час шлюбу вони стали власниками житлового будинку по АДРЕСА_1. Хоча право власності на будинок було оформлено під час шлюбу, правовстановлюючий документ виданий лише на ім'я відповідача ОСОБА_2 01.07.2014 року заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області шлюб розірвано. Угоди про поділ спільного майна та порядку користування цим майном при розірванні шлюбу вони не досягли, відповідач забороняє користуватися спільним майном, змінив замки в дверях та не пускає в будинок. Саме тому вона з донькою змушена була переїхати в будинок своїх батьків в с. Драбово-Барятинське Драбівського району Черкаської області. Відповідач відмовляється визнавати будинок їх спільною власністю та не визнає її права на це майно. Крім того відповідач має намір відчужити житловий будинок. Вважає, що по-скільки житловий будинок був оформлений на відповідача, коли вони перебували в шлюбі, то такий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право на ? частину вказаного будинку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлений позов, з наведених нею підстав в позовній заяві, підтримала і просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов не визнає і просить суд в позові позивачці відмовити, а житловий будинок з надвірними будівлями залишити йому по належності. Заперечення обгрунтовує тим, що з позивачкою ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з 8 червня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу реєстрації шлюбу проживали в будинковолодінні його батьків в АДРЕСА_1. Будинковолодіння було побудоване його батьками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ще в 1964 році. ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько помер. Після смерті батька відкрилася спадщина. Його матір, брат та сестра, після смерті батька відмовилися від належних їм часток у спадковому майні на його користь, а тому він 6 грудня 2006 року в Драбівській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідоцтво видане було на земельні ділянки, одна з яких це земельна ділянка (пай), друга - присадибна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1, а також на майновий пай батька, як члена колективного с/г підприємства пайового фонду СТОВ «Україна» та грошових вкладів з належними нарахуваннями. Так як на житловий будинок з надвірними спорудами не було правовстановлюючих документів, за порадою нотаріуса, він звернувся до виконавчого комітету Митлашівської сільської ради про оформлення права власності на будинок, який побудували його батьки. Рішенням виконавчого комітету від 28.12.2006 року йому було надано право оформити право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про право власності. 01.07.2014 року заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області шлюб між ним та позивачкою розірвано. Після розірвання шлюбу, 16 липня 2014 року він з позивачкою в присутності секретаря сільської ради провели добровільний розподіл майна набутого за період шлюбу, позивачка забрала, ковору, телицю,холодильник, телевізор, пральну машину, болер, принтер, ноутбук, два велосипеди, інтернет, ліжко та інше майно, перелічене при його поділі. Вважає, що будинок належить йому, так як він перейшов йому в спадщину після смерті батька, а тому позивачка на будинок не має ніякого права.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні доведено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 08.06.1996 року по липень 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу реєстрації шлюбу сторони проживали в будинковолодінні батьків відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1. Житловий будинок був побудований в 1964 році, господарські будівлі були побудовані в 1979 році, про що свідчать дані технічного паспорту на спірне домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько відповідача ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Мати, брат та сестра відповідача відмовилися від належних їм часток у спадковому майні на користь останнього, а тому він 6 грудня 2006 року в Драбівській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого Державний нотаріус Драбівської державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцем майна гр.. ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його син - гр. ОСОБА_2. Свідоцтво видане було на земельні ділянки, одна з яких це земельна ділянка (пай), друга - присадибна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1, а також на майновий пай померлого, як члена колективного с/г підприємства пайового фонду СТОВ «Україна» та грошових вкладів з належними нарахуваннями. Згідно довідки, виданої Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області від 19 серпня 2014 року № 229, житловий будинок по АДРЕСА_1 побудований в 1964 році належав покійному батьку ОСОБА_2 ОСОБА_4. Рішенням виконавчого комітету від 28.12.2006 року було надано право оформити право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про право власності на відповідача ОСОБА_2 01.07.2014 року заочним рішенням Драбівського районного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано. 16 липня 2014 року сторони провели добровільний розподіл рухомого майна набутого ними за період шлюбу і претензій в цій частині один до одного не мають.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 57 ЦК України - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

В роз'ясненнях, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про прав застосування законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_2 був успадкований після смерті його батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому є його особистою приватною власністю.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 213, 215 ЦПК України, с у д , -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової палати в цивільних справах Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з часу його проголошення.

Головуючий :