Номер провадження 2/754/256/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку розподілу майна

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час передування в шлюбі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем ними придбано квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно Договору купівлі - продажу квартира придбана подружжям у спільну сумісну власність, при оформленні угоди позивач надала заяву про згоду на придбання чоловіком квартири, нотаріусом було роз'яснено, що оскільки квартира придбається у шлюбі, вона є спільним сумісним майном подружжя.

Договір було укладено на ім'я чоловіка - ОСОБА_2

Відповідач не визнає за позивачем право власності на частину квартири, вважає її особистою приватною власністю, зазначаючи, що вона придбана на його особисті кошти.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити, визнавши за нею право власності на ? частину квартири, придбаної в шлюбі.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, зазначивши, що квартиру придбано за спільні кошти подружжя.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, зазначивши, що незадовго до придбання спірної квартири відповідачем продано належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, яка була йому подарована.

Кошти під продажу квартири було покладено на депозитний рахунок, в подальшому за них придбана спірна квартира.

Оскільки спірна квартира була придбана за час шлюбу однак за кошти, що належали особисто відповідачу, відповідач та його представник просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідка - нотаріуса, що посвідчував угоду купівлі - продажу суд встановив наступне.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирвської області від 27 червня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано 17.07.2010 року (а.с. 51).

За час перебування в шлюбі - 01 серпня 2012 року між ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - відповідачем у справі укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 (а.с. 5 - 6).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Постановою Пленуму Верхового суду України від 21 грудня 2007 року № 11 ""Про практику застосування судами законодавства при розгляді спав про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (п. 23) роз'яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що спірну квартиру придбано за кошти, отримані ним у особисту приватну власність від продажу квартири в м. Бровари, а тому і спірна квартира є його приватною власністю.

Зазначена позиція відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства з наступних підстав.

В ході розгляду справи встановлено, що 12.09.2008 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 87).

24.07.2012 року зазначена квартира була продана ОСОБА_2 ОСОБА_8 (а.с. 81 - 84).

Відповідно ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідач зазначає, що спірну квартиру придбано ним за належні йому кошти, отримані від продажу квартири в м. Бровари.

Разом з тим, з договорів купівлі - продажу квартир вбачається, що квартира в м. Бровари, що належала відповідачу на праві особистої приватної власності продана ним за 185 000 грн.(а.с.81), а спірна квартира придбана за 471 587 грн. (а.с. 5 - 6).

Зазначена обставина спростовує посилання відповідача на придбання ним квартири за його особисті кошти, отримані від продажу належного йому майна, скільки сума, отримана від продажу квартири в м. Бровари є більш ніж в двічі меншою від суми, за яку придбано спірну квартиру.

Крім того, з договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 (п. 10) вбачається, що "покупець" (відповідач у справі) доводить до відома "продавців", що вищевказана квартира набувається ним у спільну сумісну власність подружжя, оскільки на момент укладання договору він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1

Судом також встановлено, що при посвідченні договору купівлі - продажу спірної квартири ОСОБА_1 надавала заяву про згоду на придбання її чоловіком квартири, яка буде належати подружжю на праві спільної сумісної власності (а.с. 9).

Допитаний в судовому засіданні як свідок приватний нотаріус КМНО ОСОБА_9, який посвідчував угоду купівлі - продажу, пояснив, що ним роз'яснювалась сторонам угоди правовий режим майна, придбаного за час шлюбу, те, що майно є спільною сумісною власністю подружжя. Зауважень з цього приводу від сторін угоди не надходило.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено ту обставину, що спірна квартира придбана за кошти, що належали особисто йому, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати - суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 3 129 грн. 85 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст. 60, 61, 69 - 71 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку розподілу майна, набутого за час шлюбу визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 129 грн. 85 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя