УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок та визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, за касаційною скаргою Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, до якої приєднався Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 04 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164 про оформлення права власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на житловий будинок АДРЕСА_1, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на даний житловий будинок, виданого Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства 19 квітня 1999 року, посилаючись на порушення їх права власності на житло, оскільки частина квартир в цьому будинку була приватизована ще до прийняття та видачі спірного рішення та свідоцтва.

Крім того, позивачі просили визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу площею 86,1 кв. м у будинку АДРЕСА_1, укладений 24 липня 2006 року між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_6, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки підвал є спільною сумісною власністю всіх співвласників приміщень даного будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 04 вересня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164 про оформлення права власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на житловий будинок АДРЕСА_1, видане Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства 19 квітня 1999 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу площею 86,1 кв. м у будинку АДРЕСА_1, укладений 24 липня 2006 року між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі Хмельницька обласна спілка споживчих товариств просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові. До касаційної скарги Хмельницької обласної спілки споживчих товариств приєднався Виконавчий комітет Хмельницької міської ради.

ОСОБА_7 у касаційній скарзі просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, до якої приєднався Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, підлягають відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 1999 року Хмельницька обласна спілка споживчих товариств отримала свідоцтво про право власності на будинок на підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164.

Позивачі є власниками квартир № № 4, 8, 17, які приватизували у 1998, 2000, 2012 роках. Частина квартир приватизована різними особами у 1997, 1998, 1999 роках.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164, свідоцтво про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на будинок від 19 квітня 1999 року та договір купівлі-продажу приміщення підвалу загальною площею 86,1 кв. м, укладений між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_6, оскільки підвал є спільною сумісною власністю всіх співвласників приміщень даного будинку.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, ухвалюючи рішення, посилався на наступне.

ОСОБА_4 є співвласником квартири № 4, ОСОБА_3 - квартири № 8, ОСОБА_5 - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 березня 1999 року № 164 оформлено право власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на житловий будинок АДРЕСА_1, крім квартири № 26.

На підставі вказаного рішення 19 квітня 1999 року Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства видано відповідне свідоцтво про право власності Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на даний житловий будинок в цілому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Як вбачається з повідомлення БТІ від 23 лютого 2011 року № 636960, ОСОБА_8 приватизував квартиру АДРЕСА_2 у 1997 році; ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 приватизували відповідно квартири № № 2, 7, 9, 17, 19 у 1998 році; ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 приватизували квартиру № 18 у 1999 році.

Таким чином, Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, прийнявши відповідне рішення про оформлення права власності за Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств на житловий будинок АДРЕСА_1, та Хмельницьке міське управління житлово-комунального господарства, видавши відповідне свідоцтво про право власності Хмельницькій обласній спілці споживчих товариств на даний житловий будинок в цілому, порушили право власності вищезгаданих осіб на житло, які приватизували його до прийняття та видачі спірного рішення та свідоцтва.

Крім того, 24 липня 2006 року між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким останній отримав у власність нежитлове приміщення підвалу площею 86,1 кв. м у будинку АДРЕСА_1.

Згідно з технічним паспортом, складеним БТІ 10 серпня 2006 року, приміщення по АДРЕСА_1, яке придбав ОСОБА_6, є підвалом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Таким чином, Хмельницька обласна спілка споживчих товариств не вправі була укладати спірний договір купівлі-продажу, оскільки підвал є допоміжним приміщенням, тому право власності на нього належить власникам квартир будинку.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, до якої приєднався Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

В.І. Мартинюк