АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7888/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/326/К/15 Попов В.В.
Категорія - 26 (І) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Некрасової Катерини Олександрівни;

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я та втратою працездатності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі ПАТ "Кривбасзалізрудком") про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 25.06.2014 року йому первинно було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 55 % та третю групу інвалідності з переоглядом 01.06.2015 року.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 243000 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на його користь 35 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Крім того, судом не враховано, що позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на різних підприємствах, а тому підприємство відповідача не відповідає за шкоду, яка була заподіяна позивачу іншими підприємствами і є неналежним відповідачем по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 13.03.1997 року по 26.06.2014 року працював у відповідача підземним гірничим робітником 4 розряду, де й отримав хронічне професійне захворювання, пов'язане з виконанням трудових обов'язків у важких та шкідливих для здоров'я умовах.

Відповідно до п. 17 Акту розслідування професійного захворювання від 06.03.2014 року встановлено причину отримання позивачем хронічного професійного захворювання, а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме фізичного перенавантаження та шуму.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 25.06.2014 року позивачеві було встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.07.2015 року.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 березня 2014 року (а.с.20-21) причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 20 років в умовах перевищення на робочому місці гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.03.2014 року причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_4 впродовж 20 років в умовах перевищення на робочому місці гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Також, судом першої інстанції, при ухваленні рішення та при врішенні питання про розмір моральної шкоди, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, враховано тривалість роботи позивача на інших підприємствах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: