Категорія: 27 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К. І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

з участю: представника позивачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою, за апеляційними скаргами позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника відповідача Савчук Юлії Никодимівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В поданому до суду позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати припиненою поруку за договорами поруки від 09.06.2011 року, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині поруки по договору кредиту від 09.06.2011 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кредитним договором встановлено періодичність сплати платежів. Останній платіж позичальником було здійснено 12.04.2012 року, однак банк протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням вимогу до поручителів про виконання ними зобов'язання в судовому порядку не пред'явив, а тому порука є припиненою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року позов в даній справі задоволено частково.

Припинено дію договорів поруки від 09.06.2011 року, укладених між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині сплати щомісячних платежів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року включно.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 121 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача Савчук Ю.Н., посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просив в цій частині його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 апеляційну скаргу позивачів підтримав з підстав в ній наведених, а апеляційну скаргу представника відповідача вважає безпідставною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, змінивши рішення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 09.06.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 078С21 відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 180 000 грн. зі сплатою відсотків 18,3 річних та з кінцевим терміном повернення 08.06.2021 року (а.с. 10-19).

Згідно з п.1.1.1. кредитного договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця в розмірі 1500 грн., починаючи з липня 2011 та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 08 червня 2021 (включно), на умовах визначених цим договором.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 09.06.2011 року укладені договори поруки між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачами, відповідно до яких поручителі зобов'язуються перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту (а.с. 15-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 40-43) останній платіж позичальником в розмірі 1500 грн. здійснено 12.04.2012 року.

30.01.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з письмовою вимогою до позичальника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове погашення кредитної заборгованості (а.с. 32-34).

22.07.2014 року банк звернувся до суду з позовом до боржника та поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції в рішенні зазначив, що кредитором строк виконання основного зобов'язання про повернення кредиту змінено на 30.02.2014 року. З моменту встановлення дати про дострокове повернення всієї суми кредиту банк звернувся з позовом до суду в межах шестимісячного строку, а тому порука щодо виконання основного зобов'язання з 22.02.2014 року не є припиненою. Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку про припинення поруки щодо виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 10.04.2012 року по 22.04.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ;(частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Отже, відповідно до вищезазначених норм, умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 3.2.3. кредитного договору право на дострокове повернення кредиту, надіславши 30 січня 2014 року вимогу боржнику та поручителям про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів до 30.02.2014 року.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до боржника та поручителів про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором 22.07.2014 року, тому суд правильно прийшов до висновку, що порука не є припиненою щодо виконання зобов'язань за кредитним договором починаючи з 23.02.2014 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що порука є припиненою в частині виконання щомісячних зобов'язань за кредитним договором за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року.

Як установлено судом, що позичальник ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання повернути кредит з відповідними відсотками до 08.06.2021 року, сплачуючи його частинами щомісячно до 10 числа в розмірі 1500 грн., починаючи з липня 2011 року.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язань, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку (ст. 254 ЦК України).

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 17.09.2014 року у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Останній платіж позичальником здійснено 12.04.2012 року.

Позов до позивачів щодо дострокового погашення в повному обсязі кредиту також і щодо погашення заборгованості по кредиту за період з 12.04.2012 року пред'явлено банком до поручителів 22.07.2014 року поза межами шестимісячного строку після настання строку для виконання частини зобов'язань по сплаті щомісячних платежів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року, а тому в силу положень ст.559 ЦК України порука в частині щомісячних зобов'язань по поверненню грошових коштів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року є припиненою.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин та норм матеріального права правильно прийшов до висновку, що порука в частині щомісячних зобов'язань по поверненню грошових коштів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року є припиненою та відсутності підстав, передбачених законом для визнання поруки припиненою в частині виконання зобов'язань щодо повернення грошових коштів за кредитним договором за період з 23.02.2014 року.

Однак, ухвалюючи рішення суд помилково в резолютивній частині рішення зазначив про припинення дії договорів поруки від 09.06.2011 року, тоді як відповідно до положень ст.559 ЦК України припиненою є порука, а не дія договорів поруки, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права допущена судом помилка підлягає виправленню шляхом зміни рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника відповідача Савчук Юлії Никодимівни задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року в частині припинення дії договорів поруки змінити.

Викласти ч.ч. 2, 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 09.06.2011 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 в частині щомісячних зобов'язань про повернення грошових коштів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року за кредитним договором від 09.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5.

Визнати припиненою поруку за договором поруки від 09.06.2011 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 в частині щомісячних зобов'язань про повернення грошових коштів за період з 10.04.2012 року по 22.02.2014 року за кредитним договором від 09.06.2011 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: