Справа № 125/1546/14-ц Провадження № 22-ц/772/642/2015Головуючий в суді першої інстанції Переверзєв С. В.
Категорія 34 Доповідач Кучевський П. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Кучевського П.В.

Суддів: Іванюка М.В., Берегового О.Ю.

при секретарі: Пантелеймоновій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вище вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 квітня 2014 року малолітній син відповідача ОСОБА_4 розбив скло у автомобілі ОСОБА_3, чим завдав йому матеріальну шкоду в розмірі 1749 грн. 95 коп.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року позов задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1749 грн. 95 коп. завданої шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Барського районного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та показами свідків підтверджується факт завдання малолітнім сином ОСОБА_2 матеріальної шкоди ОСОБА_3, розмір якої становить 1749 грн. 95 коп.

Такий висновок суду не в повній мірі відповідає положенням ст. 213 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2014 року біля 17 годин 30 хвилин було пошкоджено заднє скло автомобіля Шевроле Лачетті, державний номер НОМЕР_1, що знаходився на подвір'ї будинку АДРЕСА_1. Даний факт сторонами не заперечувався.

Користувачем даного автомобіля є ОСОБА_2 Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є власником автомобіля та немає права на відшкодування шкоди не заслуговують на увагу, оскільки, у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) роз'яснено, що положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченої законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

Відповідно до положень статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції встановлюючи особу, яка пошкодила скло автомобіля правильно врахував свідчення свідка ОСОБА_5, який чітко вказав на обставини розбиття скла, а саме де він в цей час перебував, зазначив чітко події які бачив, що один з хлопчиків стріляв з рогатки, він хотів йому зробити зауваження, але не встиг, оскільки внаслідок пострілу було пошкоджено скло автомобіля. По наданій фотографії (а.с.31) він впізнав хлопчика, який робив постріли і вказав, що ним є ОСОБА_4 - син відповідача.

У висновку Барського РВ УМВС України у Вінницькій області за матеріалами перевірки №1193 від 26.04.2014 року по повідомленню гр. ОСОБА_3 вказано на неможливість притягнення до кримінальної відповідальності осіб в силу їх малолітності та малозначності завданої шкоди.

Разом з тим, відсутність підстав для кримінальної відповідальності не виключає цивільної відповідальності, що за своєю правовою природою є майновою відповідальність громадян чи організацій, що виникає в разі неправомірних дій, невиконання договірних зобов'язань, заподіяння особистої чи майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідач по справі не надав суду доказів, що свідчили б про безпідставність заявленого позову.

Крім цього, доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції не допитав у якості свідків малолітніх дітей, які перебували у дворі будинку АДРЕСА_2, у той момент, коли було розбито скло машини, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 180 ЦПК України передбачено порядок допиту свідків.

Положеннями ст. 182 ЦПК України врегульовано порядок допиту малолітніх і неповнолітніх свідків

При цьому, відповідно до ст. 136 ЦПК України заява про виклик свідка має бути подана до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Отже, за правилами ЦПК України суд вправі допитати свідків лише за заявою сторони по справі.

Згідно із ч. 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідач ОСОБА_2 не подавав до суду першої інстанції заяву про виклик свідків, а відтак його доводи про порушення судом норм процесуального права є безпідставними.

Разом з тим, суд першої інстанції визначаючи розмір завданої шкоди взяв до уваги вартість скла 1250 грн., вартість робіт по встановленню скла - 250 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 21.05.2014 року (а.с. 5) та транспортні витрати в розмірі 249 грн. 95 коп.

Колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно врахував до суми завданої шкоди транспортні витрати, а саме витрати на придбання 14,6 л. бензину згідно із фіскальним чеком ПАТ «Укрнафта» від 21.05.2014 року, оскільки, позивачем не мотивовано відшкодування витрат пального, зокрема не вказано, відстані та дійсно понесених витрат бензину у зв'язку із заміною пошкодженого скла, а фіскальний чек доводить лише факт придбання пального, а не його витрату.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення розміру завданої шкоди на суму 249 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 88 ЦПК України судові відповідач має відшкодувати понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 208 грн. 81 коп.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 06 січня 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину наступним чином:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1500 грн. завданої шкоди, 208 грн. 81 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ П.В. Кучевський

Судді: /підпис/ О.Ю. Береговий

/підпис/ М.В. Іванюк

Згідно із оригіналом

Головуючий: П.В. Кучевський