Справа № 629/135/15-ц
Номер провадження 2/629/319/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

закриття провадження по справі

"03" лютого 2015 р. Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Мішуровської С.Т.,

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення недорахованої компенсації за невикористані відпустки, на які працівник має право при звільненні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», третьої особи: ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на її користь компенсації за невикористані відпустки, а саме: різницю суми з врахуванням не нарахованих їй відповідачем 14 днів невикористаних відпусток в розмірі 1020 грн. 14 коп. Позивачка посилається на те, що вона з 01.08.1996 року по 29.12.2012 року працювала в ДЗ «Лозівська лінійна СЕС на Південній залізниці», була звільнена наказом № 107-К від 29.12.2012 року в звязку з ліквідацією підприємства згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до наказу без номера від 03.12.2012 року за підписом головного бухгалтера ОСОБА_3 та керівника ОСОБА_4, головним бухгалтером їй було розраховано виплати за 84 дні невикористаних відпусток. Відповідно до особових карток працівника з 01.08.1996 року по 29.12.2012 року вбачається, що при звільненні їй не врахували 14 днів. За періоди праці з 01.08.1996 року їй було зараховані відпустки: основних 300 днів + соціальна відпустка 79 днів. А у відпустці позивачка знаходилась всього 281 день, тобто компенсація за невикористані відпустки повинна нараховуватися за 98 днів, а не за 84 дні, як зазначено в наказі без номера від 03.12.2012 року. Компенсація за 98 днів невикористаних відпусток становить 7142,90 грн., отже різниця суми з врахуванням не нарахованих їй відповідачем 14 днів невикористаної відпустки становить 1020,14 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

На стадії попереднього судового засідання спір не врегульований.

Третя особа ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні пояснила, що вона працювала бухгалтером в Державному закладі «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», але даний заклад вже два роки не працює, знаходиться на стадії ліквідації і всі робітники звільнені. Просила закрити провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, суд вважає провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом до ліквідаційної комісії Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», головного лікаря Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці» ОСОБА_5, Голови ліквідаційної комісії виконуючого обовязки головного лікаря Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці» ОСОБА_4, Державної установи «Харківській обласний лабораторний центр Державної санітарної епідеміологічної служби України», третіх осіб: Харківського відокремленого підрозділу Державної установи «Лабораторний центр на залізничному транспорті Держсанепідслужби України», Лозівської міжрайонної філії Державної установи «Харківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

30.05.2013 року по даній справі було постановлено рішення, за яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, а саме: з ліквідаційної комісії Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці» на користь ОСОБА_2 стягнуті вихідна допомога у сумі 2303,40 грн., компенсація за не використані відпустки у сумі 6122,76 грн., витрати на відрядження за грудень 2012 року у сумі 252,08 грн., моральну шкоду у сумі 2000,00 грн., а усього 10678,24 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Тобто питання стягнення компенсації за невикористані відпустки було предметом розгляду по даній справі

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.08.2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд вищевказаного рішення у звязку з ново виявленими обставинами залишена без задоволення.

Крім того, 19.12.2014 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті провадження у справі за її позовом до ліквідаційної комісії Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», Голови ліквідаційної комісії, виконуючого обовязки головного лікаря Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці» ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, стягнення недорахованої вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, а саме різницю суми з врахуванням не нерахованих їй за 14 днів невикористаних відпусток, на які працівник має право при звільненні згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, та моральної шкоди на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

ОСОБА_2 звертається до відповідача - Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», але згідно наказу № 107-К від 29.12.2012 року "Про ліквідацію підприємства" вона була звільнена з даного підприємства у звязку з ліквідацією підприємства. Тобто позивачка знає, що відповідач знаходиться в стадії ліквідації, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.02.2015 року, де вказано, що дана установа з 11.10.2012 року знаходиться в стані припинення та відсутність юридичної особи за місцем знаходження.

Враховуючи, що позивачка зверталася з позовом до ліквідаційної комісії Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці", даний спір був розглянутий, рішення набрало законної сили, предметом розгляду було також стягнення компенсації за невикористані відпустки, тому суд вважає за необхідне закрити провадження по справі.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України роз'яснити позивачу про наслідки закриття провадження у справі, що у разі закриття проваджння у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, 206 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного закладу «Лозівська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Південній залізниці», третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення недорахованої компенсації за невикористані відпустки, на які працівник має право при звільненні закрити.

Розяснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя: С.Т.Мішуровська