Справа № 486/351/15-ц
Провадження № 2-о/486/22/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О. Д,

при секретарі Філіпповій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Державна нотаріальна контора м. Южноукраїнська Миколаївської області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, виданого їй державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори, 03.01.2001 року за реєстровим №6 на ім'я «ОСОБА_1», після смерті її чоловіка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Також просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири, що перейшла у її власність після смерті її чоловіка ОСОБА_2

Свої вимоги заявник мотивує наступним, з 25.08.1962 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження її чоловіка його прізвище на російській та на українській мовах записано однаково та вірно як «ОСОБА_2». У свідоцтві про право власності на житло її прізвище та прізвище її чоловіка записані однаково як «ОСОБА_2». ІНФОРМАЦІЯ_3 року її чоловік ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Проте, у свідоцтві про смерть прізвище її чоловіка записано невірно як «ОСОБА_2». Спадщина, що відкрилась після смерті її чоловіка та складалась з 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, перейшла до неї та вона отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до вказаного вище свідоцтва нотаріус внесла запис до свідоцтва про право власності на житло, де вказала її прізвище та прізвище її чоловіка невірно як «ОСОБА_2». У 2005 році їй було видано новий паспорт, де її прізвище записано вірно як «ОСОБА_2» на російській та українській мовах. У зв'язку з тим, що написання її прізвища у паспорті та в двох свідоцтвах: про право на спадщину за законом та про право власності на житло відрізняється, вона не має змоги зареєструвати своє право власності на квартиру №117 у Державному реєстрі прав на нерухомість. У зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання заявник не з'явилась. Про дату та час розгляду була повідомлена належним чином та своєчасно. Надала до суду заяву, в якій просила розгляд її заяви провести без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явилась. Про дату та час розгляду заяви була повідомлена належним чином та своєчасно. Надіслала на адресу суду листа з якого вбачається, що вимоги заявника підтримують, просила розглядати справу без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, юридичний факт підтверджується матеріалами справи, доказами, наданими заявником.

Як вбачається з посвідки про народження ОСОБА_2 за НОМЕР_2, виданої Орлівським сіль ЗАГС Ямпільського району Сумської області 16.01.1939 року, за записом № 8, прізвище останнього незмінне на російській та українській мовах, а саме «ОСОБА_2» (а.с.6).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 25 серпня 1962 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Орлівським с/бюро ЗАГС Ямпільського району Сумської області, за актовим записом №13. Присвоєно прізвище після реєстрації шлюбу «ОСОБА_2» (а.с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області України, за актовим записом №116 від 13.04.1998 року. Прізвище померлого зазначено невірно як «ОСОБА_2» (а.с.8).

З довідки №1739 від 12.04.2013 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Орлівка Ямпільського району Сумської області була документована паспортом громадянина України НОМЕР_3 від 09.12.2005 року, виданого Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області на підставі паспорта НОМЕР_4 від 03.12.1998 року, виданого Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області у зв'язку з неточностями у записах. НОМЕР_1 від 03.12.1998 року, згідно архівної заяви про видачу паспорта, видавався на прізвище «ОСОБА_2» (а.с.12).

З копії паспорту вбачається що вірним прізвищем заявника українською та російською мовами є «ОСОБА_2» (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №2434 виданого 12 квітня 1994 року вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить по 1/2 частці «ОСОБА_2» та «ОСОБА_1» (а.с.11).

1/2 частки вищезазначеної квартири, що належала ОСОБА_2 записаного як «ОСОБА_2.» перейшла у власність ОСОБА_1 записаної як «ОСОБА_1.» на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.01.2001 року за реєстровим №6 Южноукраїнською державною нотаріальною конторою (а.с.26).

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Отже, судом встановлено, що вірним прізвищем заявника та її померлого чоловіка є «ОСОБА_2».

Згідно зі ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, факт визнання належності ОСОБА_1, правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 виданого їй державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори 03.01.2001 року за реєстровим №6 на ім'я «ОСОБА_1» та свідоцтва про право власності на вищезазаначену квартиру виданого на ім'я «ОСОБА_1», знайшов підтвердження у судовому засіданні. Його встановлення несудовим шляхом неможливо. Цей факт для заявника ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки з ним пов'язано оформлення права власності на майно.

Керуючись ст. ст. 7,10,11, 60, 213-218, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Державна нотаріальна контора м. Южноукраїнська Миколаївської області про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності «ОСОБА_1» свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 виданого їй державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори 03.01.2001 року за реєстровим №6 на ім'я «ОСОБА_1».

Встановити факт належності «ОСОБА_1» свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 виданого на ім'я «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. Д. Франчук