Провадження № 2-654/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами почали виникали непорозуміння та сварки, які привели до взаємного відчуження.

Позивач зазначає, що вони з листопада 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти розірвання шлюбу, оскільки відповідач вважає, що збереження сім'ї можливе. Відповідач кохає свого чоловіка, а тому вважає, що рішення позивача про розірвання шлюбу є передчасним.

Ухвалою суду від 05.12.2014 року сторонам було надано строк на примирення, а розгляд справи було відкладено на 28.01.2015 року.

Разом з тим, відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що вона 28.01.2015 року буде перебувати в іншому судовому засіданні.

Разом з тим, відповідач не була позбавлена можливості особисто з'явитися в судове засідання та надати пояснення по справі.

Суд вислухавши думку позивача, вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та її представника, на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.06.1985 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу від 29.06.1985 року, актовий запис № 66 (а.с.42). Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, 1986 року народження.

Також встановлено, що сторони з листопада 2013 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо та спільного господарства не ведуть.

Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Ухвалою суду 05.12.2014 року сторонам було надано строк на примирення, проте вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не дали позитивних результатів.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він втратив почуття кохання до відповідача, а перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Пояснив, що він кохає іншу жінку з якою він фактично створив нову сім'ю, а тому відновлення подружніх стосунків з відповідачем є неможливим.

Також пояснив, що наданий судом строк на примирення не дав позитивних результатів. При цьому зазначив, що відповідач в наданий судом строк на примирення звернулася з позовом про поділ майна подружжя. Тому відповідач вважає, що дійсні наміри відповідача були направлені не на примирення сторін, а вирішення майнових інтересів.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер.

Заперечення відповідача щодо неможливості розірвання шлюбу, не може слугувати достатньою підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.21,24,110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Відділом РАГСу Кузнецовського міськвиконкому Рівненської області від 29 червня 1985 року, актовий запис № 66, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: