Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1424/15 Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенко Е.А.

при секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудня 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 25 грудня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 був укладений договір б/н на суму 250, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Станом на 31 жовтня 2013 року у нього існує заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 13360, 04 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3773, 90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6511, 28 грн., а також штрафи відповідно до договору - 500, 00 грн. (фіксована частина), 612, 38 грн. (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 13360, 04 та судові витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року відмовлено ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ "ПриватБанк" суд першої інстанції інстанції, надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, не ставив питання про його поновлення, а відповідач подав заяву про застосування цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову, як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилково застосував загальну позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, оскільки згідно до п.п. 9.3, 3.1.3 умов надання банківських послуг сторони домовилися про те, що строк дії договору відповідає строку дії карткового рахунку, що не заборонено ст.259 ЦК України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом по справі встановлено, що відповідно до договору від 25 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3, банк надав відповідачеві кредит у сумі250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту, а не у кредитному договорі, однак вказана заява містить ознаки такого договору, відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, про що свідчить його підпис.

В грудні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов кредитного договору у ОСОБА_3 станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 13360,04грн., яка складається з:

3773,90 грн. - заборгованості за кредитом;

6511,28 грн. - заборгованості по процентах;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

612,38 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено таттею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, наданими позивачем, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником протягом строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії вказаний в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг .

Згідно матеріалів справи, повідомлення представника позивача, термін дії картки закінчився 01.12.2009 року.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк .

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відтак, доводи апелянта про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк договору не закінчився, а строк дії картрахунку відповідає строку дії договору, не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції, посилаючись на ст. ст. 257, 261 ЦК України, звертався до суду з заявою про застосування строку позовної давності .

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) .

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, і яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх суді України, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідач здійснив у лютому 2009 року (а.с.3-6), строк дії картки закінчився у грудні 2009 року, а з позовом до відповідача про стягнення заборгованості банк звернувся в грудні 2013 року, тобто після спливу строків позовної давності.

Разом з тим, ПАТ КБ "ПриватБанк" не порушував питання про поновлення чи продовження процесуальних строків, тоді як відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не надають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Апеляційним судом не встановлено таких порушень норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору між сторонами або таких, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, а тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: