АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1016/2015 Головуючий у І інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 мотивуючи свої вимоги тим, що 06.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 132 900 дол. США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит у розмірах та в терміни, передбачені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до кредитного договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06.03.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 3.1.3. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати за кредит у порядку, визначеному розділом 6 цього договору, у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору банком був укладений договір поруки № 243864 від 31.08.2010 року з відповідачем ОСОБА_4

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Позичальник, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання внаслідок чого станом на 23.05.2014 року має заборгованість у розмірі 133 668,16 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 567 989,02 грн., яку банк просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь, та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 133 668,16 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 567 989,02 грн. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2, ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 3 654 грн. у рівних частках з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 133 668,16 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 567 989,02 грн., а також судові витрати у розмірі 1827 грн., скасувати рішення суду в частині стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 23 474,80 доларів США, що еквівалентно 275 370,20 грн., - простроченої заборгованості за процентами, а також 2076,62 доларів США, що еквівалентно 24 359,71 грн., - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, в цій частині ухвалити рішення про відмову в позові, в іншій частині рішення залишити без змін, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст.. 305 ч.2 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися , не повідомили причини своєї неявки.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який з 21.12.2009 року був перейменований на Публічне акціонерне товариство «УкрСибанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 132 900 дол. США, а той в свою чергу зобов'язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі у розмірах та в терміни передбачені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до кредитного договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06.03.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору. Додатковою угодою № 2 від 26.02.2009 року до кредитного договору змінено графік погашення кредиту. Додатковою угодою № 2 від 31.08.2010 року змінено схему погашення кредиту та встановлено, що погашення кредиту та процентів повинно відбуватись 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування шляхом сплати ануїтентного платежу у розмірі, встановленому в угоді. Також змінено кінцевий строк повернення кредиту до 06.03.2020 року. Відповідно із додатковою угодою від 31.08.2010 року сторони домовилися, що для ідентифікації договору в системі обліку банку може застосовуватися також номер 2.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 13,9 % річних, а за користування кредитними коштами понад строк, встановлений договором - у подвійному розмірі. За умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку. Нарахування процентів здійснюється у порядку, встановленому п. 1.3.3. договору.

Згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення ОСОБА_2 термінів сплати кредиту/або процентів, він сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з 32 календарного дня прострочення платежу.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору був укладений договір поруки № 243864 від 31.08.2010 року з ОСОБА_4

Відповідно до договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов'язань по договору поруки.

Відповідно до п. 3.1.3. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит у порядку, визначеному розділом 6 цього договору, у разі порушення Відповідачем 1 умов кредитного договору.

Відповідно до п. 3.4.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 кредитного договору.

Згідно з розділом 6 кредитного договору банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та оплати плати за користування таким кредитом шляхом направлення письмової вимоги поштою за адресою позичальника. Термін дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати у повному обсязі з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку, а разі неодержання - з 41 календарного дня з дати направлення вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що Банк 28.03.2014 року за вих. № 30-11/11090, 30-11/11089 направляв вимогу на адресу відповідачів (а.с. 24, 25) та 09.04.2014 року вимоги отримані, про що свідчить зворотне повідомлення (а.с. 26).

Суд встановив, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. ОСОБА_2, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Таким чином, станом на 23.05.2014 року заборгованість за кредитним договором № 0 склала 133 668,16 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23.05.2014 року еквівалентно 1 567 989,02 грн., з яких: 106 894,13 дол. США, що еквівалентно 1 253 917,32 грн., - заборгованість за кредитом, у тому числі 13 956,65 дол. США - прострочена заборгованість; 23 474,80 дол. США, що еквівалентно 275 370,20 грн., - прострочена заборгованість за процентами; 1 222,61 дол. США, що еквівалентно 14 341,79 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 23.05.2013 року по 23.05.2014 року; 2076,62 дол. США, що еквівалентно 24 359,71 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 23.05.2013 року по 23.05.2014 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком (а.с. 29- 33).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із боржника та поручителя солідарно, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що банк направляв вимогу боржнику та поручителю, однак, зобов'язання за кредитним договором ними виконані не були.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст.. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Правила ч.4 ст. 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був.

Виходячи з природи зобов'язань, які регулюються ч.4 ст. 559 ЦК України вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання.

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості, наданої позивачем, останній платіж боржником за договором кредиту було здійснено в жовтні 2012 року ( а.с.29-32). В листопаді 2012 року платежі за договором кредиту відповідачами не здійснювалися, тому з цього часу і протягом шести місяців позивач міг пред'явити до поручителя вимоги шляхом пред'явлення позовних вимог в судовому порядку.

Оскільки позивач звернувся до поручителя з позовом лише 6 червня 2014 року, то поруку ОСОБА_4 слід вважати припиненою і в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 повинно бути відмовлено у зв'язку із припиненням поруки.

За таких обставин апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором кредиту із поручителя ОСОБА_4 скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_4

Апелянт оскаржує стягнення процентів в подвійному розмірі в разі прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Судом встановлено, що укладаючи договір та додаткові угоди до нього, відповідач погодився на умови, передбачені п. 1.3. кредитного договору, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язався сплатити проценти у розмірі 13,9 % річних, а за користування кредитними коштами понад строк, встановлений договором - у подвійному розмірі. Зазначені умови договору не визнані недійсними та не розірвані, а тому підлягають виконанню.

В цій частині колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідачів задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в цій частині повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді