Справа № 393/68/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року смт.Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,

при секретарі Шуліці Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новгородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського районного споживчого товариства про виплату частини недоотриманої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

28.08.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Долинського районного споживчого товариства про виплату частини недоотриманої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення коштів в якій просила: 1.Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. У разі, якщо суд вважає строк звернення до суду з позовними вимогами пропущеним, просила поновити цей строк. 3.-Зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого не виплачено частину заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплатити недоплачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998 року з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р. по 28.08.2013року в сумі 88(вісімдесят вісім) грн. 81коп. 4. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь суму недоотриманої заробітної плати, утриманої на сплату членських страхових внесків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 262 (двісті шістдесят дві) грн. 18 коп. 5. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в загальній сумі 1092 (тисячу дев'яносто дві) грн. 72коп. 6.Стягнути з відповідача Долинського РСТ середній заробіток за затримку виплати належних сум, станом на 01.08.2013 року, в сумі 54096 (п'ятдесят чотири тисячі дев'яносто шість) грн. 00коп. 7. Зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого несплачені в день її звільнення належні їй суми, в подальшому нараховувати та сплачувати середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. 8.Витребувати у відповідача завірені копії розрахункових відомостей заробітної плати за період з 01.09.200 7р. по 02.09.2009 р., які містяться у Книгах по заробітній платі Долинського РСТ. 9. Витребувати у відповідача довідку про загальну суму утриманих з її заробітної плати членських профспілкових внесків з 14.08.2007р. по 02.09.2009р. 10. Витребувати у відповідача Книгу обліку заробітної плати Долинського РСТ за 1998 рік та завірені копії розрахункових відомостей заробітної плати за липень 1998року. 11. Призначити судово-бухгалтерську експертизу оригіналів облікових відомостей нарахування і виплати заробітної плати за липень 1998року з Книги обліку заробітної плати Долинського РСТ за 1998р. на розгляд якої поставити питання: - яку суму податків, зборів та інших платежів було утримано Долинським РСТ з 733,09грн. нарахованої їй і заробітної плати за вимушений прогул; яку суму заробітної плати за вимушений прогул після вищевказаних утримань призначено до виплати та виплачено через касу Долинського РСТ.

21.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог т.1 а.с.161-166, ухвалою суду від 16.07.2014 року дана уточнена позовна заява прийнята до провадження, відповідно до якої позивач просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2.У разі, якщо суд вважає строк звернення до суду з позовними вимогами пропущеним, просить поновити цей строк. 3. Зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого не виплачено їй частину заробітної плати за вимушений прогул, виплатити недоплачену (недоотриману) частину заробітної плати за вимушений прогул з 04.09.1997р. по 17.06.1998 року з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р. по 01.07.2013 року в сумі 88(вісімдесят вісім)грн. 81 коп. 4. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь суму недоотриманої заробітної плати, утриманої на сплату членських профспілкових внесків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 262 (двісті шістдесят дві) грн. 18коп. 5. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в загальній сумі 1092(тисячу дев'яносто дві) грн. 72 коп. 6. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь середній заробіток за затримку виплати належних їй сум, станом на 01.05.2014 року, в сумі 63504,00грн.(шістдесят три тисячі п'ятсот чотири гривень.) 00 коп. 7. Зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого несплачені в день її звільнення належні їй суми, в подальшому нараховувати та сплачувати їй середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. 8. Витребувати у відповідача завірені копії розрахункових відомостей заробітної плати ОСОБА_1, за період з 01.09.2007р. по 02.09.2009р., які містяться у Книгах по заробітній платі Долинського РСТ. 9. Витребувати у відповідача довідку про загальну суму утриманих з її заробітної плати членських профспілкових внесків з 14.08.2007 р. по 02.09.2009 р. 10. Витребувати у відповідача Долинського РСТ довідку - розшифровку про суму фактично нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р. ОСОБА_1, суму фактично утриманих податків, зборів та інших платежів з цієї заробітної плати, і суму виплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно облікових даних заробітної плати Долинського РСТ та долучити її до матеріалів даної справи. 11. Витребувати Книгу обліку заробітної плати Долинського РСТ за 1998 рік та призначити судово-бухгалтерську експертизу оригіналів облікових відомостей нарахування і виплати заробітної плати за липень 1998року з Книги обліку заробітної плати Долинського РСТ за 1998р. на розгляд якої поставити питання: - які суми податків, зборів та інших платежів було утримано Долинським РСТ з 733,09 грн. нарахованої їй заробітної плати за вимушений прогул, яку суму заробітної плати за вимушений прогул після вищевказаних утримань призначено до виплати та виплачено через касу Долинського РСТ. 12. Стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь упущену вигоду в сумі 21059 (двадцять одну тисячу п'ятдесят дев'ять) грн. 00 коп.

10.02.2015 року позивач ОСОБА_1 збільшила свої позовні у частині стягнення індексації внаслідок інфляції та компенсації за недоплачену і недоотриману заробітну плату з урахуванням період з 28.08.2013 року по 01.01.2015 року про що суду надіслала письмову заяву відповідно до якої просила суд: зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого не виплачено їй частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р., виплатити і недоплачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998 року з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р. по 01.01.2015року в сумі 95 (дев'яносто п'ять) грн. 50 коп; стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь суму недоотриманої заробітної плати, утриманої на сплату членських профспілкових внесків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 295 (двісті дев'яносто п'ять) грн. 50коп.; стягнути з відповідача Долинського РСТ на її користь компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, станом на 01.01.2015р., в загальній сумі 1626 (тисячу шістсот двадцять шість) грн. 70коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснень по суті не давала, у зв'язку із поданими відповідачем запереченнями до суду надала свої письмові пояснення відповідно до яких зазначила що обґрунтування відповідача не відповідають обставинам справи. Так 05.09.2013 року Долинський районний суд відмовив їй у відкритті провадження у справі за цим позовом, що на даний час розглядається, посилаючись також на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2013 року і вважаючи, що є таке рішення суду, що набрало законної сили між тими ж сторонами про той же предмет та з тих же підстав. Проте, ухвалою від 29.10.2013 року, апеляційний суд Кіровоградської області скасував вказану ухвалу суду з тих підстав, що: «Звертаючись до суду з новим позовом позивачка обрала інший спосіб захисту прав і інтересів та просила зобов'язати Долинське РСТ виплатити їй недоплачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997 року по 17.06.1998 року з урахуванням індексу з підстав ігнорування відповідачем її письмового звернення 23.07.2013 року про виплату їй недоплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу. З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, що є рішення суду яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є помилковими». Після цього суддею Долинського районного суду Степановим С.В. було відкрите провадження та призначено справу до розгляду, а в подальшому, у зв'язку з відводом та самовідводом суддів, справу передано до Новгородківського районного суду. Підстави і предмет позовів у вказаних відповідачем справах і в цій справі відрізняються:

- у цивільній справі №2-850/11 2012р. просила зобов'язати Долинське РСТ нарахувати їй заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998 року, нарахувати і сплатити страхові внески до Пенсійного фонду України, та поновити у зв'язку з цим на роботі у Долинське РСТ; Зобов'язати Долинське РСТ виконати рішення Долинського районного суду від 17.06.1998 року про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та здійснити виплату заробітної плати з урахуванням індексу в сумі 2186 (Дві тисячі сто вісімдесят шість)грн.07коп.;

- у цивільній справі №388/16/13-ц просила стягнути з відповідача Долинського РСТ незаконно утриманні грошові кошти із заробітної плати за вимушений прогул на сплату податків, зборів та інших обов'язкових платежів;

- у цивільній справі № 393/68/4 - ц (пров. 2/393/68/14 - ц), яка розглядається на даний час, просить зобов'язати відповідача Долинське РСТ, з вини якого не виплачено і частину заробітної плати за вимушений прогул, виплатити недоплачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р. з урахування індексу в сумі 88(вісімдесят вісім)грн. 81 коп.;

Отже вимоги про: «Зобов'язання відповідача Долинське РСТ, з вини якого не виплачено частину заробітної плати за вимушений прогул, виплатити недоплачену частину заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р. з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р. по 28.08.2013 року в сумі 88(вісімдесят вісім)грн. 81 коп.» судами взагалі не розглядались ні при розгляді справи № 2 - 850/11 2012, ні при розгляді справи № 388/16/13 - ц, і по позовним вимогам цього позову немає жодного рішення жодного суду України. Ця обставина з'ясувалась лише після розгляду справи №388/16/13-ц (22-ц/781/1827/13) по якій було винесене рішення від 29.05.2013 року про відмову у задоволені позову - за недоведеністю.

Проте відмова за недоведеністю позовних вимог не позбавляє права звернутися до суду з позовом у разі підтвердження вимог відповідними доказами. Саме після розгляду справи в апеляційному суді з'ясувалась, що згідно довідки Долинського РСТ № 271 від 12.08.2011 року нарахована середня заробітна плата, без відрахування податків, за останні два місяці які передували вимушеному прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р., складає 75 грн.98 коп.( 66,15грн. + 85,80грн. : 2 = 75,98грн.). Дана довідка не досліджувалась апеляційним судом, оскільки не стосувалася підстав і предмету позову про стягнення незаконно утриманих податків. А тому приймаючи рішення по справі судом звичайно не було враховано, що відповідач надав у 1998 році суду довідку про середню заробітну плату вже зменшену на суму податків, і що судом було стягнуто на її користь, «чисту» зарплату, та що відповідачем фактично було двічі відраховано частину заробітної плати на сплату податків та обов'язкових платежів. Відповідачу це було добре відомо, оскільки він у 1998 році надавав суду довідку про середній заробіток і в липні 1998 року нараховував їй заробітну плату за вимушений прогул. Суд прийшов до висновку, що спеціальні закони зобов'язують відповідача утримувати податки, проте зробивши такі відрахування з моєї заробітної плати двічі відповідач діяв незаконно, чим порушив її права і інтереси.

На сторінці № 3, рішення суду від 17.06.1998 року, судом зазначено: «Згідно довідки відповідача середній заробіток ОСОБА_1 становить 69грн.98коп., а тому на її користь слід стягнути 733грн.09 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу. Це є доказом того, що відповідач надав суду довідку про середню заробітну в якій вказав вже «чисту» зарплату, на 6 грн. меншу ніж фактично нарахована( 75,98грн.- 69,98грн.= 6,00 грн.), тобто, відрахував частину заробітної плати на податки. Саме на підставі цієї довідки, судом було стягнуто «чисту» заробітну плату за вимушений прогул, яка підлягала виплаті на руки в сумі 733,09грн., і яку Долинське РСТ повинно було виплатити. Отже при нарахуванні в липні 1998 року заробітної плати за вимушений прогул, відповідач повинен був до 733,09 грн. додати вже відраховані ним податки, а вже потім відраховувати їх, і виплатити згідно рішення суду 733,09 грн. Відповідач умисно неправильно нарахував заробітну плату за вимушений прогул і таким чином не доплатив частину заробітної плати в сумі 29,00грн. Фактично у графі по суду повинна бути нарахована заробітна плата за вимушений прогул не 733,09 грн., а 762,09грн.(733,09грн. + 29,00грн.) і з цієї суми відповідач повинен був утримати податки і обов'язкові платежі, і виплатити 733,09 грн. як зазначено в рішенні суду. А тому є підстави вважати, що відповідач діяв умисно із корисливим розрахунком щоб заплатити якомога меншу заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Також, суд не повинен брати до уваги твердження відповідача, що Долинське РСТ виплатило 733,09 грн. заробітної плати за вимушений прогул, оскільки дане твердження суперечить обставинам справи і доказам які знаходяться у матеріалах справи. Так, апеляційним судом 29.05.2013 року було встановлено: «При виконанні рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 733,09 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, Долинським районним споживчим товариством було проведено нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 733,09грн. та утримано з цієї суми 29 грн. податків, зборів та інших обов'язкових платежів».

Також, в Книзі по заробітній платі Долинського РСТ за 1998рік, в облікових відомостях за липень 1998року, по її особовому рахунку зазначено, що їй нараховано 733,09 грн. при цьому утримано податки у сумі 29 гривень і через касу Долинського РСТ виплачено 704,09грн. Якщо з нарахованої суми 733,09 грн. утримати 29,00грн., то різниця складає 704,09 грн., а отже відповідач ніяким чином не міг виплатити мені 733,09 грн. заробітної плати за вимушений прогул. Щодо заперечення відповідача стосовно позовних вимог про стягнення судом на її користь суми недоотриманої мною заробітної плати, утриманої на сплату членських профспілкових внесків.

Суд не повинен брати до уваги також заперечення відповідача щодо вимоги про стягнення з останнього суми недоотриманої мною заробітної плати, утриманої на сплату членських профспілкових внесків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 262 (Двісті шістдесят дві)грн. 18коп.

15.06.2013 року правозахисник їй роз'яснив, що членські профспілкові внески, які вона вважала обов'язковими платежами, і які щомісячно утримувались з заробітної плати, не являються обов'язковим платежем, а утримуються добровільно за заявою працівника (ч.1 ст.243 КЗпП України).

Відповідач в заперечені зазначає, що діяв в межах власних статутів, і підтверджує, що бухгалтерська служба райспоживтовариства дійсно утримувала з заробітної плати профспілкові внески в розмірі одного відсотка. Проте Статутом Профспілки працівників споживчої кооперації України визначено, що Профспілка здійснює свою діяльність відповідно до діючого Статуту на демократичних принципах добровільного вступу в Профспілку і виходу з неї. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки (витяг із Статуту знаходиться у матеріалах справи).

Роботодавець відповідно до ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», за наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує і рахунок професійної спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до складеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором і угодою. Законодавець звертає увагу на обов'язкову умову для такого утримання коштів заробітної плати працівників - наявність письмових заяв працівників, які є членами рофспілки. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть проводитись тільки у випадках, передбачених законодавством. Як вказано, в статті 42 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено наявність письмових заяв членів профспілки як обов'язкову умову для здійснення утримування коштів із їх заробітної плати.

Згідно розпорядження № 91 від 14.08.2007 року, 14.08.2007 року її було зараховано на посаду бухгалтера згідно поданої письмової заяви. Ні заява про вступ до професійної спілки Долинського РСТ, ні заява про добровільне відрахування з заробітної плати членських профспілкових внесків нею не подавались, а тому законних підстав відрахування відповідачем коштів із її заробітної плати не було. Не зважаючи не це, з 14.08.2007 р по 02.09.2009 р. відповідачем всупереч нормам трудового законодавства здійснювалися відрахування з її заробітної плати шляхом утримання сум на виплату профспілкових внесків. Посилання відповідача, що вона знала про відрахування із своєї заробітної плати профспілкових внесків - безпідставне. Вона взагалі не була членом профспілки і ніколи не брала членського профспілкового квитка. Щодо того, що вона входила до складу профспілкової групи райспоживтовариства та безпосередньо приймала рішення про використання коштів, то вона ніколи не приймала рішення про використання коштів і ніколи не користувалася послугами профспілки. Шість років вона не працювала в райспоживтоваристві і ніхто не включив її в списки працівників РСТ надаючи відомості до Пенсійного фонду. Крім того за весь період роботи в РСТ їй ні разу не надавалась ніяка фінансова допомога. Посилання відповідача, що від неї не надходило заперечень щодо утримання з заробітної плати внесків теж - безпідставне. Що її права відповідач порушив у 1998 та 2007-2009 роках, я довідалась лише після розгляду в апеляційному суді справи № 22-ц/781/1824/13 від 29.05.2013 року та після роз'яснень правозахисника - 15.06.2012 року.

Вона не має ні юридичної, ні бухгалтерської освіти, за фахом товарознавець. ЇЇ було переведено на посаду бухгалтера у зв'язку з виробничою необхідністю і доручено вести лише один рахунок «розрахунки з постачальниками». До інших рахунків бухгалтерського обліку вона відношення не мала і не знала особливостей їх ведення. А тому про те, що відповідачем неправильно було нараховано і заробітну плату за вимушений прогул у 1998 році, та безпідставно утримано членські профспілкові внески в 2007-2009 р.р. вона не знала і не могла знати. Вважала, що відповідач діє у відповідності до вимог законодавства і тому в не було сумнівів щодо правомірності у його діях. Відповідач всупереч нормам трудового законодавства два роки здійснював відрахування з заробітної плати шляхом утримання сум на сплату профспілкових внесків та неправильно нарахував заробітну плату за вимушений прогул. Лише після роз'яснень правозахисника 15.06.2013р., їй стало відомо про незаконність дій відповідача щодо невиплати заробітної плати за час вимушеного прогулу у повному розмірі, та безпідставного отримання членських профспілкових внесків з заробітної плати на протязі 2007-2009років, що є порушенням мого права, положень Конституції та низки чинних законів. З огляду на це, вона скористалась порядком досудового вирішення спору, і 23.07.2013року звернулась з письмовою заявою до Долинського РСТ, у якій просила відновити порушене право та виплатити мені частину недоплаченої обітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997р. по 17.06.1998р. в сумі 29,00грн., з урахуванням індексації внаслідок інфляції, яка відбулася в Україні за період з 1998 по 2013 рік, та виплатити частину недоотриманої заробітної плати утриманої на сплату профспілкових внесків з 14.08.2007р. по 02.09.2009р., з урахуванням індексації внаслідок інфляції, яка відбулася в Україні за період з 2007 по 2013 рік, нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Протягом 30 днів роботодавець зобов'язаний вжити всіх невідкладних заходів по виплаті заробітної плати та надати письмову відповідь. Не зважаючи на це, відповідач ігнорував прохання, та не виплатив недоотриману частину заробітної плати, тому вона змушена була викласти свої вимоги в цивільному позові, звертаючись до суду за захистом прав. Зазначена відповідачем у заперечені «відповідь» № 106 від 13.08.2013 року, яка нібито була надана на її заяву, не надходила ні на її адресу, ні отримувалась нею власноруч. Відповідач порушив законодавство про працю України. Він не виплатив в повному розмірі заробітну плату за вимушений прогул згідно рішення суду від 17.06.1998р. в сумі 733,09 грн., оскільки неправильно нарахував її, два роки незаконно проводив відрахування з заробітної плати на сплату членських профспілкових внесків. З вини відповідача - Долинського РСТ вона не отримала частину заробітної плати в загальній сумі 350,99грн. Вона має право на отримання недоплаченої заробітної плати на день свого звільнення та стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції; стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати, які просить стягнути з відповідача; на отримання заробітної плати у встановлені законом строки; на компенсацію збитків за час виплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції, компенсації за затримку з плати заробітної плати. Зважаючи на вищенаведене, якщо суд вважає, що нею пропущено строк звернення до суду, вона звертається до суду з проханням вважати причину пропуску строку для звернення до суду за захистом порушених прав відповідачем у 1998році 2007-2009 роках - поважною, та поновити цей строк.

Представник відповідача Перанський В.А. позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, суду дав пояснення, що позивач наполягає на зобов'язанні відповідача Долинського РСТ, з вини якого не виплачено їй частину заробітної плати за вимушений прогул, виплатити недоплачену (недоотриману) частину заробітної плати за вимушений прогул з 04.09.1997р.по 17.06.1998 року з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р.по 01.07.2013 року в сумі 88 (вісімдесят вісім)грн.81 коп. Дана вимога була предметом розгляду іншого судового спору за участю тих самих сторін в ході якого ухвалено рішення Долинського районного суду від 23.05.2012 року справа №2-850/11 2012р та додаткове рішення від 18.07.2012 року, якими в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Ухвалами апеляційного суду Кіровоградської області від 04.09.2012 року справа №22-ц/1190/2599/12, а також 10.04.2013 року по справі № 388/16/13-ц ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Дане рішення суду першої інстанції було оскаржене позивачкою до апеляційного суду Кіровоградської області № пров.22-ц/781/1824/13. Апеляційним судом було винесено рішення від 29.05.2013 року, в якому позивачці відмовлено в зв'язку з недоведеністю, дане рішення набрало законної сили.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, звільняються від доказування обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А вимоги щодо стягнення з Долинського РСТ: - компенсації за втрату грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в загальній сумі 1092 (Одна тисяча дев'яносто дві )грн.72 коп.; - середнього заробітку за затримку виплати належних їй сум, станом на 01.05.2014 року, в сумі 63504,00 грн.; - упущеної вигоди в сумі 21059 грн. є похідними від вимоги про не виплату частину заробітної плати за вимушений прогул, виплатити недоплачену (недоотриману) частину заробітної плати за вимушений прогул з 04.09.1997р по 17.06.1998 року з урахуванням індексації внаслідок інфляції яка відбулася в Україні за період з 17.06.1998р.по 01.07.2013 року в сумі 88 (вісімдесят вісім)грн.81 коп., які є безпідставними та необґрунтованими враховуючи наявність вище перелічених судових рішень, які вступили в законну силу.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача Долинського райспоживтовариства суми недоотриманої заробітної плати, утриманої на сплату членських профспілкових внесків з урахуванням індексу інфляції в розмірі 262 ( двісті шістдесят дві ) грн. 18 коп. ОСОБА_1 зверталась до правління Долинського райспоживтовариства з заявою від 23.07.2013 року, стосовно виплати незаконно утриманих членських профспілкових внесків. На дану заяву була надана відповідь від 13.08.2013 року № 106., а також проведено службове розслідування вимог заявлених позивачкою.

Правління райспоживтовариства, як роботодавець та об'єднана профспілкова організація Долинського райспоживтовариства діяли в межах власних статутів, а саме бухгалтерська служба райспоживтовариства утримувала під час трудової діяльності ОСОБА_1 профспілкові внески в розмірі одного відсотка , які перераховувались об'єднаній профспілці для забезпечення статутної діяльності профорганізації. ОСОБА_1 працювала на посаді бухгалтера райспоживтовариства, тому володіла інформацією щодо утримання відповідних коштів та їх перерахування профспілковій організації. Крім того входила до складу профспілкової групи райспоживтовариства, яка безпосередньо приймала рішення про використання коштів та в повному об'ємі користувалася послугами профспілки, а саме отримувала новорічні подарунки,приймала участь в різноманітних святкових заходах. Жодних заперечень з її сторони на адресу керівництва щодо утримання з заробітної плати внесків не надходило, за час трудової діяльності ОСОБА_1 яку розпочала в 1986 році.

Крім того, враховуючи вимоги ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України початок перебігу строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ОСОБА_1 знала про відрахування із своєї заробітної плати профспілкових внесків ще в 1986 році і ставлячи вимогу про їх повернення, як незаконно стягнутих не звертається до суду з клопотанням про поновлення строків позовної давності.

Згідно Наказу Міністерства юстиції від 12.04.2012 року .№ 578/5 « Перелік типових документів», розділ 6. "Робота з кадрами", п.6.1.Приймання, розподіл переміщення та облік кадрів, ст..491» Документи (листки з обліку кадрів, заяви,подання, доповідні та пояснювальні записки, довідки,обхідні листки) до наказів з кадрових питань (особового складу), що не увійшли до складу особових справ. Строк зберігання в організаціях в діяльності яких створюються документи НАФ (Національного архівного фонду) - 3 роки. Строк зберігання в організаціях в діяльності яких не створюються документи НАФ -3 роки, та відповідності до нього можливість надати суду копію заяви на утримання профспілкових внесків не має можливості.

Свідок ОСОБА_7 суду дала показання, що вона працює секретарем Долинського РСТ, ОСОБА_1 працювала в РСТ бухгалтером, при прийняті на роботу вона написала заяву про вступ у члени профспілки, щоб вираховували 1 % профспілкових внесків, оригінал заяви надався до бухгалтерії, а її копія профсоюзу. Без заяви не відбувалося б відрахування. На її практиці не було працівника райпо, який би відмовився писати заяву про вступ у члени профспілки.

Свідок ОСОБА_8 суду дала показання, що вона працює головним бухгалтером Долинського РСТ, ОСОБА_1 працювала бухгалтером по розрахунках, вела 631 розрахунок - це розрахунки з постачальниками підрядчиками, на тому рахунку обліковувалися профспілкові внески, крім тих що були за світло, газ і т.д., а також вела 41 рахунок пайовий капітал. Вона користувалася книгою по зарплаті з якої вона вибирала дані по розрахунках, по пайових внесках, де вона бачила свою заробітну плату, всі утримання по заробітній платі, бо для того щоб звести 41 рахунок треба вибрати з цієї книги по заробітній платі утримані відсотки пайових внесків згідно розпорядження. Цю суму за кожен місяць вона розносила в книги по пайових внесках. Також вона вела розрахунки по 631 рахунку, де було видно утримані і нараховані профспілкові внески, доля того щоб відобразити це в проводках, брали ж знову книгу по заробітній платі де напроти кожної людини зазначена сума утриманих профспілкових внесків, знесена загальна сума, і ця сума розносилася також у журнали. Під час складання проводок в неї не виникало питань, щодо відрахувань з її заробітної плати членських внесків. Одного разу вона в неї запитала, чому в неї менша сума утриманих відсотків профспілкових внесків, думала що повинно більше відраховуватися, тому вона їй пояснила так як вона перебувала на лікарняному то з коштів отриманих на лікарняне не відраховується відсоток профспілкових внесків. Підставою для відрахування з працівника профспілкових внесків є заява, погодження про утримання з заробітної плати 1 % профспілкових внесків, випадків відрахування профспілкових внесків без заяви не було. Термін зберігання заяв по особовому складу 3 роки, з моменту звільнення ОСОБА_1 вже пройшло 3 роки, тому заява не збереглася.

Свідок ОСОБА_9 суду дала показання, що вона є головою профспілкової організації на громадських засадах, в райспоживтоваристві працює 25 років. ОСОБА_1 в райспоживтоваристві працювала бухгалтером, і в той час була членом профспілкового комітету. На кожному засіданні профспілкового комітету була присутня ОСОБА_1 та приймала активну участь у розподілі коштів, та їй було відомо де саме йдуть профспілкові кошти, чи на подарунки дітям, чи на свята, чи на зустрічі з ветеранами. За період з 2007 року по 2009 рік, ОСОБА_1 ні усно, ні письмово не зверталася до профспілкової організації, щоб її виключили з профспілкової організації, та припинили вираховувати профспілкові внески. Лише член профспілки може бути членом профспілкового комітету. Випадків, щоб людина при прийняті на роботу відмовлялася писати заяву про вступ до профспілкової організації не було. За час роботи ОСОБА_1 не зверталася з претензіями що з неї незаконно вираховують профспілкові внески.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, свідків, оголосивши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав:

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального Кодексу України (далі по тексту ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Уточнена позовна заява позивача ОСОБА_1, яка надійшла до суду 21.05.2014 року т.1 а.с.161-166 викладена некоректно з порушенням норм ЦПК України. П.1, 8, 9, 10, 11 вказаної позовної заяви не відносяться до позовних вимог відповідно до ст.ст.1, 2 ЦПК України, а відносяться до процесуальних дій, які виконує суд за заявою або клопотанням сторони, вказані клопотання позивача були виконанні судом в процесі провадження у справі досудового та судового розгляду.

Вимоги позивача викладені в п.п.2, 3, 5, 6, 7 є похідними від позовних вимог позивача та які розглянуті в судах за участю тих самих сторін по яким винесені рішення і дані рішення набрали законної сили. Так по вимозі позивача п.3, рішенням Долинського районного суду від 23.05.2012 року справа № 2-850/11 та додаткове рішення від 18.07.2012 року, дана вимога розглянута. Ухвалою апеляційного суду від 04.09.2012 року дані рішення залишенні без змін і в подальшому не оспорювалися позивачем.

Вимоги позивача вказані в п.5 п.6 уточненої позовної заяви також є похідними від вимог позивача, які були предметом розгляду за участю тих самих сторін по цивільній справі № 388/16/13-ц по якій Долинським районним судом 10.04.2013 року винесене рішення відповідно до якого в задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду від 29.05.2013 року апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Долинського районного суду від 10.04.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_1 до Долинського районного споживчого товариства про стягнення незаконно утриманих грошових коштів з заробітної плати за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції в сумі 88,81 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 490,09 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати заробітної плати в сумі 49840 грн. відмовлено за недоведеністю.

Відповідно до клопотання позивача суд призначив судово-бухгалтерську експертизу т.1 а.с. 203-205 з метою з'ясування: - яка зазначена сума нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997 р. по 17.06.1998 року по особовому рахунку ОСОБА_1, в облікових відомостях заробітної плати за липень 1998 року; - які зазначені суми утриманих податків та обов'язкових платежів з нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997 року по 17.06.1998 року по особовому рахунку ОСОБА_1, в облікових відомостях заробітної плати за липень 1998 року; - яка зазначена сума виплаченої через касу Долинського РСТ заробітної плати за час вимушеного прогулу з 04.09.1997 року по 17.06.1998 року по особовому рахунку ОСОБА_1 в облікових відомостях заробітної плати за липень 1998 року.

Відповідно до письмового пояснення позивача т.1 а.с.231 ОСОБА_1 не оплатила вартість проведеної експертизи та заявила про недоцільність проведення вказаної експертизи.

Суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме задовольнив клопотання позивач про призначення експертизи щоб отримати нові докази, але позивач відмовилася в подальшому від проведення експертизи та отримання нових доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, позивач не надала жодних нових доказів по своїй вимозі, яка була предметом дослідження в судових засіданнях і по якій винесено рішення Апеляційного судом Кіровоградської області 29.05.2013 року № 22ц/781/1824/13 т.1 а.с.251-254, яке набрало законної сили, тому з цих підстав дані вимоги задоволенню не підлягають.

Вимога позивача викладена в п.4 щодо стягнення з відповідача суми недоотриманої заробітної плати утриманої на сплату членських профспілкових внесків з урахуванням індексу інфляції не підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, а позивачем не надано жодного доказу на її підтвердження і повністю спростовується показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили той факт, що позивач при оформленні на роботу зверталася з письмовою заявою про вступ до профспілки, була прийнята в її члени, приймала безпосередню участь у розподілі профсоюзних коштів, їй було відомо про відрахування з заробітної плати вказаних внесків.

В зв'язку з тим, що жодна з вимог позивача не підлягає задоволенню, тому з цих підстав не підлягає задоволенню вимога позивача викладена в п.12 про стягнення з відповідача упущеної вигоди.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218, 222 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Долинського районного споживчого товариства про виплату частини недоотриманої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення коштів - відмовити.

Відповідно до ст.222 ЦПК України, копію судового рішення направити позивачу ОСОБА_1 так як вона брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, протягом двох днів з дня його складання або за зверненням сторони безпосередньо в суд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя Ю. РАЧКЕЛЮК