Справа № 531/1604/14-ц
Провадження № 2/531/9/15
23 січня 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та компенсацію ? частки боргових зобов'язань, які являються спільним майном подружжя, -
В судовому засіданні позивач та її представник підтримують позовні вимоги у повному обсязі, з зазначених у позові підстав і просять суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином - за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 20). Причина неявки відповідача в судове засідання, суду не відома.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, її представника та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з роз'ясненнями пунктів 23-24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.
В судовому засіданні встановлено, що 06.11.1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_1. Позивач зазначила, що на даний час Карлівським районним судом розглядається справа про розірвання такого шлюбу, проте не надала доказів на підтвердження зазначених обставин. Суду не надано доказів того, що шлюб розірвано.
10.12.2008 року між ОСОБА_1 та банком укладено договір №4580-01 про внесення змін до кредитного договору №1652-01-08-2 від 06.06.2008 року. Договором було змінено графік погашення кредиту, а саме: змінено суми щомісячних платежів по договору, виключено сплату таких у грудні 2008 року, січні-травні 2009 року, включно. (а.с. 8)
Окрім того, 06.06.2008 року, між банком та ОСОБА_5, було укладено договір іпотеки №1650-01. Договором забезпечено вимоги Іпотекодержателя (банк), що випливають з кредитного договору №1652-01-08-2 від 06.06.2008 року, а також усіх додаткових договорів (договорів про внесення змін) до нього. Відповідно до умов договору, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги по кредитному договору, у разі невиконання умов договору ОСОБА_1, за рахунок предмета іпотеки, що належить ОСОБА_5, а саме: квартири АДРЕСА_1. (а.с. 9-11)
Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки в сім'ї та шлюбі.
Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від 06.06.2008 року, було укладено під час шлюбу між позивачем та відповідачем. На користь того, що договір укладено в інтересах сім'ї , свідчить заява ОСОБА_3 до банку від 06.06.2008 року.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що борги у розмірі 982,20 грн. перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», 245,93 грн. перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та 50 грн. перед державою (витрати на проведення виконавчих дій) - є спільними боргами подружжя. Природа виникнення такої заборгованості суду не відома. Довідка ВДВС Карлівського РУЮ від 23.12.2014 року, не містить відомостей про витрати на проведення виконавчих дій, які зазначені в довідці від 17.06.2014 року. Заборгованість, що існує у ОСОБА_1 перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», не відображена в інших доказах по справі, окрім довідки від 17.06.2014 року. Довідка від 17.06.2014 року не є достатнім доказом того, що зазначені в ній зобов'язання виникли в період шлюбу і є спільними для подружжя ОСОБА_1. За таких обставин, суд не може визнати заборгованість по зведеному виконавчому провадженню на загальну суму 1278,13 грн. - спільним зобов'язанням подружжя ОСОБА_1.
При цьому, суд вважає за можливе визнати спільним зобов'язанням подружжя ОСОБА_1, заборгованість по судових витратах у розмірі 910 грн., що існує перед банком. З заочного рішення суду від 26.12.2011 року, вбачається, що така заборгованість була стягнута у зв'язку із задоволенням позову про стягнення боргу за кредитним договором від 06.06.2008 року. Тобто заборгованість перед банком по судових витратах, виникла у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору від 06.06.2008 року, що був укладений в інтересах сім'ї ОСОБА_1. Враховуючи зазначене, суд визнає такий борг спільним для подружжя.
Особа сама обирає спосіб захисту в суді. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить суд захистити її порушене право, шляхом стягнення компенсації ? частини існуючого боргу з відповідача на її користь. Згідно наданих суду матеріалів, заборгованість по зведеному виконавчому провадженню не є погашеною, проте позивач є єдиним боржником за даним виконавчим провадженням.
Спір заявлений про поділ майна подружжя. Іншого майна, яке б виділялось другому з подружжя і яке б давало змогу враховувати кредитні зобов'язання, з наданих суду доказів, не виявлено. Суд вважає за можливе захистити порушене право позивача, яка є єдиним боржником по виконавчому провадженню, борг по якому є спільним, шляхом стягнення частини заборгованості з другого з подружжя - на її користь.
В іншій частині - позов не доведено.
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача, частину судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 94,24 %, отже з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 229,58 грн.
Керуючись ст. ст. 190, 325 ЦК України, ст. ст. 61, 65, 69, 70 СК України, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 57, 60, 61, 79, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та компенсацію ? частки боргових зобов'язань, які являються спільним майном подружжя - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, частину понесеного нею судового збору у розмірі 229,58 грн. (двісті двадцять дев'ять гривень п'ятдесят вісім копійок).
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.
Суддя Жмурко П.Я.