АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

12 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» про визнання дій неправомірними та скасування рішення та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за не обліковану електричну енергію,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року,

встановила:

у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо складання акту про порушення №111659 від 08.02.2013 р. та протоколів засідання комісії з розгляду спірних питань актів про порушення та умов договорів №601 від 10.10.2013 р. та №787 від 29.05.2013 р. і скасування рішення комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією для населення, оформлене протоколом №601 від 10.10. 2013 р., посилаючись на те, що акт про порушення було складено в його відсутність, на наданій схемі відсутнє місце приєднання, а тому нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за таким актом про порушення є неправомірним.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 борг за необліковану електроенергію в сумі 100 991 грн. 85 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року в задоволенні основного позову було відмовлено, а зустрічний - задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного - відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що Акт №11659 від 08.02.2013 р. було складено у відсутність його як споживача, зазначені в акті обставини щодо самовільного підключення не відповідають дійсності, на схемі не зазначене точне місце підключення, з актом його не ознайомили і від його підпису він не відмовлявся. Тому позивач просив визнати неправомірними дії відповідача щодо складання акту від 08.02.2013 р. та протоколів засідання комісії №601 від 10.10.2013 р. і №787 від 29.05.2013 р., а також визнати недійсним рішення комісії відповідача з розгляду спірних питань актів про порушення, оформлене протоколом №601 від 10.10.2013 р.

Відповідач в зустрічному позові посилався на те, що величина необлікованої електричної енергії була визначена на підставі Акту про порушення, складеного 08.02.2013 р. відповідно до Методики, затвердженої постановою Національної комісії

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року в задоволенні основного позову було відмовлено, а зустрічний - задоволено.

Відмовляючи в задоволенні основного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний Акт про порушення №111659 від 08.02.2013 р. є правомірним, відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Акт про порушення складено відносно ОСОБА_1, а тому з нього має бути стягнута нарахована відповідно до Методики сума.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції застосував положення ст. 526 та 625 ЦК України, оскільки вважав, що між сторонами склались договірні відносини, а дії представників ПАТ «Київенерго» при складанні Акту відповідали вимогам закону.

Однак такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України передбачений лише щодо визнання незаконними рішення, дій або бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також, з урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про визнання акта про порушення Правил користування електричною енергією недійсним, зокрема і у справах про стягнення збитків, завданих необлікованим споживанням електричної енергії. Зазначений акт є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання зазначених вище Правил. Такий акт є лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2011 року у справі № 6-4цс11 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Отже, акти і протоколи можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватися судом відповідно до вимог статті 212 ЦПК України.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги не відповідають визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів і можуть перевірятися в якості заперечень щодо заявлених до нього вимог про стягнення з нього суми, нарахованої за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416.

Заявлені ПАТ «Київенерго» зустрічні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки Акт про порушення складено відносно ОСОБА_1, як споживача, тоді як власником земельної ділянки є ОСОБА_3

Відповідачем було зроблено Розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем вказаних Правил за актом від 08.02.2013 р., з урахуванням перерізу проводки та визначено суму, яка підлягає до сплати - 100 991 грн. 85 коп. (а/с 50, 51). Такий розрахунок був зроблений відповідно до Методики обчислення обсягу електричної енергії, недорахованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. №562. Дана Методика була затверджена постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. №562 зі змінами, внесеними постановами НКРЕ від 08.02.2007 р. №154, від 18.12.2008 р. №1384, від 14.10.2010 р. №1338.

Скарги ОСОБА_1 були предметом розгляду на засіданнях комісії від 06.06.2013 р. (протокол №277) та від 10.10.2013 р. (протокол №601), а також на засіданні комісії з розгляду та розв'язання суперечностей, спірних ситуацій між ПАТ «Київенерго» і споживачами 09.04.2014 р. (протокол №31). Слід зазначити, що в скаргах ОСОБА_1 не вказував, що він не є власником або користувачем земельної ділянки.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 р. №1357 об'єктом споживання є жилий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування.

Як видно з матеріалів справи земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15.09.20103 р. Зведений на цій земельній ділянці жилий будинок ще не зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3, однак їй дозволено введення його в експлуатацію згідно розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 20.10.2003 р.№704.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Отже, складаючи Акт про порушення та розглядаючи його на засіданні комісії позивачем за зустрічним позовом не було перевірено належність об'єкту споживання, хоча така інформація містилась в його базі даних. Саме з ОСОБА_3, як власницею земельної ділянки 04.10.2010 р. було укладено АЕК «Київенерго» Договір про приєднання до електричних мереж та видано Технічні умови. В Додатках до Договору про приєднання від 04.10.2010 р. та 29.10.2013 р. зазначено адресу об'єкта споживання: АДРЕСА_1. Також саме з ОСОБА_3 укладались Договори про тимчасове користування електричною енергією без приладів розрахункового обліку для населення із зазначенням адреси об'єкта споживання: АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» про визнання дій неправомірними та скасування рішення - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за не обліковану електричну енергію - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа №761/3602/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2924/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.