30.01.2015 Єдиний унікальний номер 205/8738/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 205/8738/14
30 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Залімської Н.В.,
при секретарі - Олексієнко О.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Державної міграціонної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, зняття з реєстрації,-
Позивач 17 жовтня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року за нею визнано право власності на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 поділений на дві відокремлені квартири, з яких 5/8 частин будинку це відокремлена квартира, яка за домовою книгою значиться як квартира № 2. Відповідно до довідки з місця проживання, за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 Однак, вказані особи не проживають за спірною адресою з 1998 року. Факт їх не проживання підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації від 30.09.2014 року. Оскільки, на даний час позивач є співвласницею домоволодіння, сплачує всі комунальні послуги, і за осіб, які зареєстровані в домоволодінні, але в ньому не проживають, що створює незручності та значні збитки. Просила визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1; зобов`язати Головне управління Державної міграціонної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку вказаний осіб за адресою: АДРЕСА_1.
Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомили, письмових заяв не надходило.
З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року (а.с.4-5).
Встановлено, що в домоволодінні АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується записами домової книги (а.с.6-8).
Однак, судом встановлено, що відповідачі в домоволодіння АДРЕСА_1 не проживають з 1998 року, в ньому відсутні їх особисті речі, про що свідчить акт про не проживання за місцем реєстрації за підписом голови квартального комітету (а.с.10).
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Отже, оскільки відповідачі вже на протязі тривалого часу не проживають у спірному домоволодінні то суд вважає, що є всі підстави визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстрації за вказаною адресою.
Разом з тим, вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання є таким, що не ґрунтуються на законі, оскільки Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області є третьою особою по справі та права позивача не порушував та в матеріалах справи відсутня відмова Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на звернення позивача.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у належній позивачу частині домоволодінні порушує її право як співвласника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, і керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 405, 321 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Державної міграціонної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування домоволодінням АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Залімська