Справа № 184/1010/15-ц
Номер провадження 2/184/374/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гаєвого О.В.,

за участю секретаря Поліщук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Міськсвітло» про стягнення незаконно утриманих із заробітної плати коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне: з 08 жовтня 2012 року він працює ремонтно-дорожнім працівником 3 розряду Орджонікідзевського МКП «Міськсвітло». Згідно розрахункового листа за лютий 2015 року позивачу було нарахована сума заробітної плати у розмірі 4354, 93 грн., з яких матеріальна допомога склала 1791, 91 грн. Згідно розрахункового листа за березень 2015 року у позивача знята матеріальна допомога у розмірі 1791, 91 грн., і до видачі вказано суму 39, 84 грн. Позивач зазначив, що заробітна плата за лютий 2015 року, у тому числі матеріальна допомога при виході у основну відпустку, була сплачена роботодавцем (відповідачем) добровільно, без будь-якої недобросовісності з його боку. У березні 2015 року відповідач не предявляв ОСОБА_1 вимогу про повернення матеріальної допомоги, як неправильно обчислюваної суми. Про відрахування суми 1791, 91 грн. з заробітної плати позивачу стало відомо у квітні 2015 року, після отримання розрахункового листа за березень 2015 року. Позивач вважає, що з боку відповідача допущені порушення в частині діючого трудового законодавства, а тому просить суд визнати неправомірними дії Орджонікідзевського МКП «Міськсвітло» з приводу відрахування у березні 2015 року коштів у сумі 1791, 91 грн. з заробітної плати ОСОБА_1, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 1791, 91 грн., моральну шкоду у розмірі 1500 грн., а також на користь держави судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні його позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладені у позові.

Відповідач надав до суду свої заперечення проти позову, та додатково пояснив, що позивачу дійсно в лютому 2015 року було помилково вказано у розрахункових листах до його заробітної плати про надання матеріальної допомоги у розмірі 1791, 91 грн., але фактично цю суму не було виплачено, оскільки помилку було усунено наказом № 32-к від 11.02.2015 року. Таким чином, з позивача й у березні 2015 року нічого фактично не стягувалось, сума яку позивач вважає знятою з нього пройшла тільки в розрахунковому листі, але фактично не була знята.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 127 КЗпП України та ч.1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що відрахування із заробітної плати можуть проводитися тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі чи організації, де вони працюють, можуть проводитися за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок.

Як встановлено в судовому засіданні, з 08 жовтня 2012 року позивач працює ремонтно-дорожнім працівником 3 розряду Орджонікідзевського МКП «Міськсвітло». Згідно розрахункового листа за лютий 2015 року позивачу було нарахована сума заробітної плати у розмірі 4354, 93 грн., з яких матеріальна допомога склала 1791, 91 грн. Згідно розрахункового листа за березень 2015 року у позивача знята матеріальна допомога у розмірі 1791, 91 грн., і до видачі вказано суму 39, 84 грн. Відповідно до наказу №31-к від 11.02.2015 року ОСОБА_1 надано щорічна основна відпустка та стоїть позначка у графі, яка передбачає надання матеріальної допомоги на оздоровлення. Бухгалтером проведено обчислення такої допомоги та визначено її сума 1791, 91 грн. (а.с. 21). Відповідно до наказу №32-к від 11.02.2015 року у звязку з відсутністю письмового звернення та підстав надання матеріальної допомоги на оздоровлення відмовлено ОСОБА_1 в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення та зобовязано головного бухгалтера ОСОБА_2 не нараховувати таку допомогу (а.с. 22). Згідно бухгалтерської довідки за лютий 2015 року передбачено, що у звязку з помилкою та не врахуванням наказу №32-к від 11.02.2015 року працівнику ОСОБА_1 треба нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення спростувати, як невірно нараховані та виплати її не здійснювати. За довідкою про корегування заробітної плати ОСОБА_1 за лютий 2015 року вбачається, що по залишку від повинен був отримати за лютий 2 153, 04 грн. без врахування зайво нарахованої суми у розмірі 1791, 91 грн. (а.с. 28).

Як вбачається з наданої до суду позивачем виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 за період 19.03.2015 року по 27.05.2015 року йому було у березні 2015 року зараховано за лютий 2015 року дві суми, а саме: 1687, 45 грн. та 465, 59 грн., що разом складає 2 153, 04 грн., які він фактично й отримав за лютий 2015 року (а.с. 53). У березні 2015 року позивачу згідно до вказаної виписки було зараховано також дві суми, а саме: 1 226, 03 грн. та 122, 03 грн., що разом складає 1 348, 06 грн. та фактично відповідає тому кінцевому сальдо, яке вказано у розрахунковому листі за березень 2015 року (а.с. 24, 53). Крім цього, суд враховує, що відповідач не заперечував проти існування заборгованість підприємства перед його працівниками, зокрема й у відношенні позивача ОСОБА_1

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б могли свідчити про те, що з нього у березні 2015 року були стягнуті із заробітної плати кошти у сумі 1791, 91 грн., оскільки фактично ці кошти не були виплачені йому у лютому 2015 року, а тому не відраховувались з його заробітної плати й у березні 2015 року.

Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, виникнення моральної шкоди не можливо без наявності незаконних дій або бездіяльності інших осіб, незаконні дії або бездіяльність інших осіб та моральна шкода находяться у взаємозвязку між собою та мають причинно-наслідковий зв'язок.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Міськсвітло» про стягнення незаконно утриманих із заробітної плати коштів відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3