Справа № 583/1653/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.

з участю прокурора ПАНЧЕНКО В.А.

осіб, що беруть участь у розгляді справи: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації ЗАЙЦЕВОЇ Н.Г., спеціаліста-психолога ОСОБА_4, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в:

27.04.2015 року до суду звернувся позивач з даним позовом. Вимоги мотивував тим, що з 06.09.1997 року по 20.03.2012 року перебував з відповідачкою у шлюбі, який розірваний. Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6. До розірвання шлюбу відповідачка виїхала до м. Харкова, залишивши сина ОСОБА_6 з позивачем. Відповідачка не спілкується з сином, взагалі не приймає участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться його життям та станом здоров'я. Посилаючись на ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини з боку відповідачки відносно до своєї неповнолітньої дитини, позивач просив позбавити її батьківських прав.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи, до суду не прибула, подала нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила розглядати справу у її відсутність.

Представник органу опіки і піклування Охтирської районної державної адміністрації підтримала позовні вимоги, про що надала висновок органу опіки.

Суд проаналізував матеріали справи, врахувавши думку осіб, що беруть участь у розгляді справи, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Стаття 150 СК України встановлює, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Пунктами 2-5 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. нехтування

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що 06.09.1997 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 /а.с. 8/.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2012 по справі № 2-345/2012 розірвано шлюб між позивачем і відповідачкою. /а.с. 10.

Згідно довідки Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області від 15.05.2015 року № 250 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, до складу його сім`ї входить син ОСОБА_6 /а.с. 12/

З довідок Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області від 15.05.2015 року № 251, № 252 вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично за вказаною адресою не проживає, за місцем реєстрації не приїздить. /а.с. 12-13/

З довідки від 20.05.2015 року, виданої Бугруватською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Охтирської районної ради Сумської області /далі - Бугруватська ЗОШ І-ІІІ ступенів/, вбачається, що ОСОБА_6 навчається в 10 класі у Бугруватської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Хлопчик проживає в родині батька, який приймає активну участь у вихованні дитини, цікавиться його успіхами, відвідує батьківські збори, відкриті виховні заходи, також утримує сина фінансово. Мати участі у вихованні дитини не бере. /а.с. 11/.

З висновку органу опіки і піклування від 15.06.2015 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає за місцем проживання батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1. Дитина навчається в Бугруватській ЗОШ І-ІІІ ступенів. Батько характеризується позитивно за місцем проживання. Ним створені належні умови для неповнолітньої дитини, він має стабільний заробіток, що сприяє матеріальному забезпеченню ОСОБА_6. ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні сина, цікавиться його успіхами, відвідує батьківські збори, відкриті виховні заходи.

Мати дитини ОСОБА_5 зареєстрована за адресою проживання позивача в АДРЕСА_1, однак за місцем реєстрації не проживає. Мати з неповнолітнім сином ОСОБА_6 спілкується рідко, не приймає участі у його вихованні, матеріально не допомагає, не цікавиться життям та здоров'ям дитини.

10.06.2015 року відбулося засідання комісії з питань захисту дитини Охтирської районної державної адміністрації, яка вирішила доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 - директор Бугруватської ЗОШ І-ІІІ ступенів Охтирського району пояснив, що ОСОБА_6 півтора роки навчається в очолюваній ним школі, на даний час є учнем 11 класу. Хлопчик характеризується як добросовісний та дружелюбний, має авторитет серед учнів у класі. Дитиною опікується батько, питання, що виникають у ході шкільного життя вирішуються або з батьком, або з бабусею. Протягом півторарічного періоду навчання хлопчика в Бугруватської ЗОШ І-ІІІ ступенів мати в селі не бачив.

Свідок ОСОБА_10, яка є класним керівником 11 класу Бугруватської ЗОШ І-ІІІ ступенів пояснила, що ОСОБА_6 півтора роки є учнем Бугруватської ЗОШ І-ІІІ ступенів, є лідером не тільки в класі, але й у школі. Він характеризується врівноваженим, відповідальний, не все встигає по навчанню, однак навчання не пропускає, тато про нього дбає матеріально. Школа має стосунки тільки з батьком. Якщо батько їде у відрядження, то дитиною опікується бабуся, цікавиться життям, відвідує збори, концерти. Маму бачила давно, за період навчання дитини в школі, мати жодного разу не приходила до школи. Позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, тісного зв'язку з матір'ю у хлопця немає, всі інтереси вирішуються з батьком та його родиною, він завжди поруч, дитини залишилася на відповідальності батька, у матері постійного місця роботи немає.

Опитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 розповів, що живе добре, всім необхідним забезпечений, про нього піклується батько, забезпечує коштами, він відвідує школу, вирішує всі проблеми. Мама проживає в Харкові, її бачив пів року тому, коли вона приїжджала в с. Сонячне до сестри. Один раз він їздив до мами до м. Харкова за її запрошенням. Мама дзвонить рідко, він сам їй дзвонить, коли хоче з нею поспілкуватися.

Спеціаліст-психолог відділу освіти, молоді та спорту Охтирської районної державної адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що хлопчику не вистачає матері, але її не змусиш його любити. Вважала за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав, що сприятиме інтересам дитини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

При розгляді справи «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) Європейський суд з прав людини наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

Отже, підтвердженням існування зазначених факторів суд визнав, що відповідачка свідомо допустила ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для навчання за місцем проживання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання сином самоосвіти, тощо.

За переконанням суду відповідачка свідомо нехтує своїми обов'язками, чим порушує права дитини, не займається її вихованням, не придає їй достатньої уваги, що свідчить про загрозу життю та здоров`ю дитини, протягом розгляду справи в суді становище не змінилося, а тому суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог, які знайшли підтвердження належними і допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні.

Враховуючи поведінку відповідачки, відомості про її особу, вік дитини та її думку по суті позовних вимог, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, оскільки це відповідає законним інтересам дитини і не порушує його законних прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі по 243,60 грн. в доход держави та на користь позивача за вирішення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Рішенням Європуйського суду з прав людини по справі «Савіни проти України», Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) від 20.11.1989 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» ст. ст. 6, 10, 11, 59-61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164 СК України, роз'ясненями за постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1) відносно дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення суду виготовлений 19.06.2015 року