АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед», поданою через представника Глобу Віталію Вікторівну, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 року ТОВ «Інвестмент Проперті Протектед» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останньої страхове відшкодування в розмірі 20 952, 66 грн., посилаючись на те, що відповідач протягом трьох днів не повідомив страховика про ДТП, тому у нього виникло право регресної вимоги до відповідача.

Справа № 761/19999/14 Апеляційне провадження № 22-ц-796/1245/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не прийняв до уваги, що у страховому акті № 1672 від 07.07.2014 року зазначено про відсутність повідомлення про ДТП страховика. Пославшись на показання свідка ОСОБА_5, який є чоловіком відповідачки суд не врахував, що свідок є зацікавленою у вирішенні справи на користь відповідача, не надав належної оцінки страховому акту та не врахував відсутність письмових доказів (роздруківки телефонних розмов) про те, що з місця ДТП було повідомлено страховика про страховий випадок.

У судовому засіданні представник апелянта Боронило І.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку,причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2008 року на мосту Патона у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17.01.2008 року винниою у цій ДТП визнано ОСОБА_2, яку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів № ВА/1325346 від 08.01.2008 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Опель», д.н. НОМЕР_1, на час ДТП була застрахована у ЗАТ «Паливно-енергетична страхова компанія», правонаступником якого є ВАТ «СК «Нова», з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 25 000 грн. та франшизою - 500 грн.

15.10.2007 року між ОСОБА_9 та ЗАТ «Європейський страховий альянс» було укладено договір страхування транспортних засобів, який був чинним на час ДТП.

На виконання умов договору ЗАТ «Європейський страховий альянс» виплатило 13.03.2008 року власнику автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 страхове відшкодування у розмірі 21 463 грн. та звернулося до ВАТ «СК «Нова» з вимогою про виплату страхового відшкодування у порядку регресу.

Згідно платіжного доручення № 6053 від 07.07.2011 року ПрАТ «СК «Нова» було виплачено ПрАТ «Європейський страховий альянс» суму страхового відшкодування у розмірі 23 268, 94 грн.

02.01.2014 року між ПрАТ «СК «Нова» та ТОВ «Інвестмент Проперті Протектед» укладено договір купівлі-продажу боргових зобов'язань.

Відповідно до витягу з додатку № 1 до цього договору від 01.07.2014 року до позивача перейшло право регресної вимоги відповідно до страхового поліса № ВА/1325346 від 08.01.2008 року, укладеного з ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що на час ДТП цивільно - правова відповідальність відповідачки була застрахована та остання виконала вимоги умов договору про повідомлення страховика про настання страхового випадку у телефонному режимі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На час ДТП цивільна відповідальність відповідачки була застрахована з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну майну 25 000 грн.

Суд першої інстанції керуючись вимогами ст. 1194 ЦК України та виходячи з умов договору страхування дійшов правильних висновків про те, що розмір відшкодування не перевищує ліміту страхової суми, а відтак таке відшкодування має сплачувати ПрАТ «СК «Нова».

Згідно з п. п. 38.1.1, п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», в редакції яка діяла на час ДТП, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема згідно з п.ґ, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з п. п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

У роз'ясненнях, викладених у п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що з урахуванням змісту ст. 979 ЦК та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише у тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Суд керуючись вищезазначеними нормами та на підставі наданих сторонами доказів дійшов правильно висновку про те, що страховика було повідомлено у встановлені строки про ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Показання свідка є належним та допустим доказом у справі, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не повинен був брати до уваги такий доказ колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Фактично у апеляційній скарзі апелянт просить переоцінити докази, що не передбачено ст. 303 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що страховим актом, у якому міститься запис про те, що відсутня дата повідомлення про подію страхувальником спростовує факт такого повідомлення колегія суддів не приймає до уваги, оскільки страховий акт складено самим страховиком одноособово, без виклику учасників ДТП та він не містить даних про те, з яких джерел внесено такий запис.

Позивач на підтвердження своїх доводів щодо відсутності факту повідомлення про ДТП у телефонному режимі мав право надати роздруківку телефонних дзвінків за 16.01.2008 року, проте такі докази надані не були. А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок надання таких доказів покладено лише на відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді