Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_3 та його представника на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 4 квітня 2013 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 8 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 66 745 доларів США зі сплатою 13, 8 % річних до 20 липня 2038 року з цільовим призначенням - для придбання трикімнатної квартири житловою площею 38,8 кв. м, загальною площею 72,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. На забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором 21 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира.

Крім того, 21 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язалася солідарно із позичальником відповідати перед банком за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань зі сплати кредиту, процентів за користування ним станом на 24 вересня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 625 912 грн 06 коп. та 654, 83 долари США.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка станом на березень 2013 року складає 625 912 грн 06 коп. та 654, 83 долари США, з яких: сума кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 486 808 грн 95 коп.; прострочена заборгованість за кредитом - 12 810 грн 80 коп.; заборгованість за процентами до реструктуризації - 654, 83 долари США; заборгованість за процентами - 124 907 грн 89 коп.; пеня за простроченими процентами - 1 384 грн 42 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 4 квітня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 625 912 грн 06 коп. та 654, 83 долари США. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штрафні санкції за невиконання обов'язків щодо страхування предмета іпотеки у розмірі 17 950 грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру житловою площею 38,8 кв. м, загальною площею 72,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання права ПАТ АБ «Укргазбанк» продати предмет іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08 квітня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та його представник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати зазначені рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині стягнення з них грошових коштів, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 21 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 66 745 доларів США зі сплатою 13, 8 % річних до 20 липня 2038 року з цільовим призначенням - для придбання трикімнатної квартири житловою площею 38,8 кв. м, загальною площею 72,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором 21 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира; договір поруки із ОСОБА_4, за умовами якого поручитель зобов'язалася солідарно із позичальником відповідати перед банком за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

16 серпня 2010 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої банком відкрито мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування: 66 745 доларів США на строк з 21 липня 2008 року по 17 липня 2010 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 13, 8% річних; у розмірі 0 доларів США на строк з 18 серпня 2010 року по 20 липня 2038 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 13, 8% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 14, 8% річних; у розмірі 499 619,75 грн на строк з 17 серпня 2010 року по 20 липня 2038 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 15, 8% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 16, 8 % річних.

У зв'язку зі змінами умов кредитування Додатки №№ 1, 2 до кредитного договору, які містять графіки погашення заборгованості кредитної лінії, викладено у новій редакції.

Відповідні зміни внесено й до забезпечувальних договорів іпотеки та поруки (Т. 1, а. с. 26-47).

Посилаючись на порушення строку та порядку погашення кредиту позичальником банк просив стягнути солідарно із відповідачів заборгованість, яка утворилася станом на березень 2013 року, у розмірі 625 912 грн 06 коп. та 654, 83 долари США, із яких: сума кредиту, що підлягає достроковому стягненню - 486 808 грн 95 коп.; прострочена заборгованість за кредитом - 12 810 грн 80 коп.; заборгованість за процентами до реструктуризації - 654, 83 долари США; заборгованість за процентами - 124 907 грн 89 коп.; пеня за простроченими процентами - 1 384 грн 42 коп.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

На суд апеляційної інстанції такі обов'язки покладаються в силу ст. 303 ЦПК України.

У зв'язку із незгодою відповідачів із розміром проведених банком нарахувань у межах розгляду справи судом апеляційної інстанції було призначено судову економічну експертизу.

Дослідивши питання щодо відповідності документального оформлення операцій банком за період із 21 липня 2008 року до дня звернення до суду 19 березня 2013 року щодо розміру нарахування процентів за користування кредитом, неустойки та комісії банку умовам кредитного договору та додаткової угоди до нього (питання № 4 експертизи), експерт встановив обставини завищення банком розміру боргу за процентами на 56 855, 63 грн. У висновку зазначено, що сума боргу за процентами включає в себе платежі, строк виконання яких не настав (Т. 2, а. с. 22).

Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Мотивуючи висновки щодо розміру боргового зобов'язання відповідачів, апеляційний суд не зазначив у своєму рішенні, із яких міркувань висновки експерта ним відхиляються.

Враховуючи те, що обставини про розмір заборгованості за кредитним договором (розмір виконання, на яке претендує позивач) встановлені із порушенням норм процесуального права, оскаржуване в частині стягнення боргу рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставними, оскільки досудову вимогу про дострокове повернення кредиту було направлено боржнику у серпні 2012 року (Т. 1, а. с. 53), а із позовом до поручителя про стягнення боргу за кредитом у солідарному порядку банк звернувся у жовтні 2012 року, тобто у строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У частині вирішення апеляційним судом вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, а тому в силу вимог ст. 335 ЦПК України не переглядається.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 та його представника задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 8 квітня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко