Суддя Клименко А. М.
Провадження № 2/644/516/15
Рішення
Іменем України

20 березня 2015 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Харківській тракторний завод» про визнання дій протиправними і неправомірними, зобов`язання вчинити дії та виплатити заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківській тракторний завод» про видачу довідки про заробітну плату та стягнення недоплаченої заробітної плати і просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки форми № 3; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка у повному обсязі по формі № 3 за роботу у 1986 році; зобов`язати відповідача видати довідку про заробітну плату встановленої форми № 3 за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно норм чинного законодавства; зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплачені суми заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до норм чинного законодавства посилаючись на те, що він працював на ПАТ «ХТЗ» слюсарем і у період з 19 травня 1986 року по 28 червня 1986 року був призваний на військові збори, під час яких приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На теперішній час йому встановлена 3 група інвалідності внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він віднесений до 1-ї категорії учасника ліквідації наслідків аварії. З 2012 року Пенсійним фондом України для перерахунку пенсії враховується зарплата, отримана в період перебування в зоні відчуження, яка надається органу УПФУ у довідці встановленої форми № 3 з підприємства, на якому працювала особа, яка приймала участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В серпні та вересні 2014 року він звертався до відповідача з приводу видачі йому довідки форми № 3, але йому в цьому було незаконно відмовлено.

Під час розгляду справи на пропозицію суду позивач вточнив свої позовні вимоги і в остаточному їх варіанті з тих же підстав, що і в первісному позові, просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у видачі довідки форми № 3; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі йому довідки про заробітну плату встановленого зразка у повному обсязі по формі № 3 за роботу у 1986 році; зобов`язати відповідача видати йому довідку про заробітну плату встановленої форми № 3 за період його перебування в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно норм чинного законодавства; зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплачені суми заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 35 40).

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав і в судовому засіданні надав пояснення, які за своїм змістом цілком збігаються з письмовими запереченнями відповідача, згідно яких вимоги позивача щодо видачі йому довідки по формі № 3 з вказуванням і ній про роботу відповідача під час його участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні № 3 відчуження, здійснення перерахунку його заробітної плати зі збільшенням на 100 % тарифної ставки та виплати премію в розмірі 60% не відповідають законодавчим актам, діючим в період участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210. Пункт 7 цієї постанови передбачає, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці).
В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, яку позивач надав відповідачу, не вказано номер зони, в якій перебував позивач під час участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і конкретні дні його перебування у цій зоні відчуження.
10 червня 1986 року було прийнято постанову № 207-7, відповідно до якої оплата праці працівникам, відряджених в зону ЧАЕС і призваних на військові збори, за якими зберігалася у відповідності з діючими законодавством середня заробітна плата, проводилася згідно з абзацом 4 п. 1 вищевказаної постанови у третій, другій, першій зонах небезпеки відповідно до 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Постанова № 207-7 не передбачає проведення оплати в кратності до тарифної ставки, вже збільшеної на 100%.

Листом Міністерства праці та соціальної політики України за № 03-3/1652-018-2 від 13 квітня 2001 року «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» були надані роз`яснення, згідно яких відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. N 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна проводитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, І зонах небезпеки. На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії виходячи з підвищених до 100% тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 року № 168.

Таким чином, заробітна плата нараховувалась відповідно до зони відчуження, в якій знаходився працівник. Оскільки позивач не знаходився в зоні особливого контролю, то підстав для підвищення йому до 100% тарифної ставки, не має. Стосовно нарахування премії в розмірі 60%, то відповідно до Постанови Ради в СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 дійсно передбачена можливість керівників підприємств залучати працівників для роботи в зоні відчуження у вихідні та святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі, а також підвищувати максимальний розмір премії до 60%. Але, згідно Постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 премія за роботу працівника в зоні ЧАЕС виплачувалася відповідно до чинного на підприємстві положення про преміювання. Відповідно до Положення про преміювання АО „ХТЗ" від 1.12.1986 року премія в розмірі 60% не нараховувалася. Максимальний розмір премії встановлено 40%.

Крім того, відповідно до спільного листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без урахування урядових рішень, повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії. З огляду на вищевикладене представник відповідача вважав, що підстави для перерахунку заробітної плати та видачі довідки - відсутні.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, і не оспорюється відповідачем, що позивач працював на ПАТ «Харківський тракторний завод» слюсарем і у період з 19 травня 1986 року по 28 червня 1986 року був призваний на військові збори, під час яких приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На теперішній час йому встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і він віднесений до 1-ї категорії учасника ліквідації наслідків цієї аварії.

Після повернення з військових зборів на підприємство позивач передав до бухгалтерії Харківського тракторного заводу ім. С. Орджонікідзе, правонаступником якого є ПАТ «Харківський тракторний завод», довідку військової частини, в якій він проходив службу під час призову на військові збори, і приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ця довідка була встановленого зразка і містила в собі усі необхідні відомості про роботу позивача під час його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Даний висновок суду ґрунтується на відомостях, які містить в собі надана позивачем копія довідки, виданої йому Харківським тракторним заводом у 1992 році (а.с. 12). Факт видачі позивачу цієї довідки і відомості, які в ній містяться, представником відповідача в судовому засіданні не оспорюються. При цьому суд зазначає, що дана довідка була складена відповідачем на підставі розрахунку заробітної плати позивача, проведеної, в свою чергу, на підставі наданої ним підприємству довідки військової частини встановленого зразка, яка на теперішній час за спливом терміну зберігання підприємством знищена (а.с. 12).

Як вбачається з цієї довідки, виданої Харківським тракторним заводом, позивачу було проведено нарахування заробітної плати з її підвищенням у 2-х кратному розмірі за 9-ть робочих днів у травні 1986 року і у 3-х кратному розмірі за 20-ть днів роботи у червні 1986 року. Наведене свідчить про те, що первісна довідка військової частини містила в собі відомості про виконання позивачем під час його участі у військових зборах з 19 травня 1986 року по 28 червня 1986 року робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження № 1 протягом дев`яти днів і у зоні відчуження № 2 протягом 20 днів, і саме відповідно до цих відомостей підприємством було нараховано і виплачено позивачу заробітну плату у повній відповідності до діючого на той час законодавства в сфері оплати праці.

На теперішній час Пенсійним фондом України позивачу призначена пенсія по інвалідності в мінімальному розмірів. Для здійснення перерахунку пенсії органу Пенсійного фонду України необхідно надати довідку встановленої форми № 3, яка видається підприємством, на якому працювала особа, що приймала участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В серпні та вересні 2014 року позивач звертався до відповідача з приводу видачі йому довідки форми № 3, але йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці).
Надані позивачем відповідачу, а потім і суду копії архівної довідки № б/н Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (а.с. 9) з доданою до неї копією наказу командира військової частини № 83279 № 6 від 03 червня 1986 року (а.с. 10), довідки архіву Київського військового округу № 51/2463 від 29 вересня 1992 року (а.с. 49), довідки Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/685 від 02 лютого 1993 року (а.с. 50), не містять в собі відомостей про конкретні дні перебування позивача і виконання ним робіт в конкретних зонах відчуження, тривалість його роботи в ці дні і фактично відпрацьований позивачем час, а тому факт виконання позивачем робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 19 травня 1986 року по 28 червня 1986 рокув зоні відчуження № 3 суд вважає не доведеним.
Оскільки видача підприємством довідки про заробітну плату встановленої форми № 3, необхідної органу Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії позивача, можлива лише на підставі первинних документів, а саме: довідки військової частини, у складі якої працівник проходив службу під час призову з підприємства на військові збори, і приймав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, котра у відповідача на теперішній час відсутня, так як була знищена по закінченню терміну зберігання, то відмову відповідача у видачі позивачу довідки форми № 3 слід вважати цілком законною і обґрунтованою, а тому підстави для визнання дій відповідача щодо відмови у її видачі позивачу неправомірними та незаконними, як і для зобов`язання видати таку довідку, відсутні.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

На підставі наданих сторонами доказів суд вважає не доведеним, що відповідачем нарахування та виплата заробітної за час участі позивача у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС були здійснені не правильно, а тому підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату заробітної плати за період з 19 травня 1986 року по 28 червня 1986 року не вбачає.

Судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок держави.

Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Харківській тракторний завод» про визнання дій протиправними і неправомірними, зобов`язання вчинити дії та виплатити заробітну плату відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: