справа № 208/8934/14-ц
№ провадження 4-с/208/3/15
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

встановив:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 29 травня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, ОСОБА_3 підприємства Дорожник про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі. Вказаним рішенням суд зобовязав Комунальне підприємство Дорожник нарахувати та сплатити до бюджету єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в розмірах встановлених Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI.

18.06.2014 року на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 квітня 2014 року видано виконавчий лист.

24.10.2014 року від ОСОБА_1 (далі - Скаржник) до суду надійшла скарга у якій боржник просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2014 року за ВП № 43858361, винесену заступником начальника Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2

Скарга обґрунтована тим, що зазначена постанова винесена державним виконавцем всупереч Закону України "Про виконавче провадження" при неповному виконанні судового рішення боржником ОСОБА_3 підприємством Дорожник (далі - Боржник), що в свою чергу завдало шкоди інтересам та свободам Скаржника, позбавляючи його права на соціальний захист, яке передбачає право на отримання пенсії в старості, на підставі ст.46 Конституції України.

18.11.2014 року від Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції (далі - орган державної виконавчої служби) до суду надійшли заперечення проти скарги з проханням відмовити у її задоволенні в повному обсязі з огляду на необгрутованість скарги. При цьому орган державної виконавчої служби зазначає, що державний виконавець вжив всі заходи з примусового виконання рішення суду та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на обєктивні причини, які передбачені зокрема Законом України "Про виконавче провадження". Разом із цим орган державної виконавчої служби зазначає, що 18.07.2014 на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з наданням Боржнику строку для самостійного виконання рішення суду, а саме до 25.07.2014 року. По спливу вказаного строку боржник документів, довідок або пояснень з привожу виконання рішення або неможливість його виконання виконавцю не надав. В подальшому Боржник надавав державному виконавцю листи, відповідно до якого, нарахування здійснено, проте сплата коштів не проведена з причин, на думку державного виконавця, наявності відносно боржника зведеного виконавчого провадження про стягнення з Боржника на користь фізичних та юридичних осіб, держави. Рахунки Боржника арештовані, розпорядження грошовими коштами підприємство не повинно здійснювати. У той же час орган державної виконавчої служби зазначає, що керівником підприємства всупереч наявності рішення суду не вживаються заходи щодо зарахування коштів на рахунки підприємства для проведення операції по сплаті єдиного внеску по застрахованій особі Скаржника до бюджету та підтверджує, що рішення суду не виконано у повному обсязі.

Від боржника ОСОБА_3 підприємства Дорожник заперечень на скаргу до суду не надходило.

29.01.2015 року від представника Скаржника адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд скарги без участі Скаржника та його представника.

Орган державної виконавчої служби та Боржник в судове засідання не зявилися, хоча про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 29 травня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської ради, ОСОБА_3 підприємства Дорожник про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі. Вказаним рішенням суд зобовязав Комунальне підприємство Дорожник нарахувати та сплатити до бюджету єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на застраховану особу ОСОБА_1 за період з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в розмірах встановлених Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI.

18 червня 2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська видано виконавчий лист № 208/10261/13 на примусове виконання рішення суду.

01 липня 2014 року Скаржником до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було подано заяву про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2014 року з примусового виконання рішення суду.

18 липня 2014 року заступником відділу Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43858361, надавши боржнику строк на самостійне виконання рішення суду до 25 липня 2014 року.

Заявами від 29.07.2014 року, 22.08.2014 року Стягувач звертався до Боржника ОСОБА_3 підприємства Дорожник, в яких просив виконати рішення суду.

15.09.2014 року Скаржник звернувся до Органу державної виконавчої служби з заявою про повторне накладення штрафу та притягнення керівництва КП Дорожник до кримінальної відповідальності.

В звязку з невиконанням Боржником рішення суду, ненадання пояснень чи документів з приводу невиконання чи неможливості виконання, невжиття керівником Боржника заходів щодо зарахування коштів на рахунки підприємства для проведення операції по сплаті єдиного внеску по застрахованій особі Скаржника до бюджету, Органом державної виконавчої служби складено акти від 28.07.2014,25.09.2014 року та винесено постанови про накладення штрафу від 28 липня 2014, 25 вересня 2014 року у розмірі 680,00 грн. та у подвійному розмірі у сумі 1360,00 грн.

Рішення суду Боржник не виконав, надавши листи від 12.08.2014 р. № 233, 16.09.2014 р. № 287, якими повідомив Стягувача, що виконав рішення суду шляхом проведення нарахування в період з 10.08.2009 року по 01.01.2011 року заробітної плати застрахованої особи ОСОБА_1 3207,00 грн. нарахуванням єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за даний період складає 1181,78 грн. (36,85 %).

18 вересня 2014 року Органом державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 43858361на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" з наведенням державним виконавцем підстав для закінчення виконавчого провадження ідентичних поданому запереченню на скаргу, зазначаючи про застосування до директора КП Дорожник гр.. ОСОБА_5 штрафних санкцій у подвійному розмірі у сумі 1360 грн., хоча вказаний штраф накладений постановою про накладення штрафу від 25 вересня 2014 року ВП № 43858361.

27 вересня 2014 року простою кореспонденцією на адресу Стягувача була направлена постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2014 року з супроводжуючим листом від 18.09.2014 № 16398/07, яку Стягувач отримав 14 жовтня 2014 року, звернувшись з скаргою до суду у десятиденний строк встановлений ч.1 ст. 385 ЦПК України.

До вказаної постанови на адресу Стягувача Органом державної виконавчої служби направлено копії листів Боржника від 12.08.2014 № 236, 20.08.2014 № 251, якими КП Дорожник повідомив, що на виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.04.2014 року по справі №2/10261/13, яке набрало законної сили 29.05.2014 року, бухгалтерією підприємства проведено нарахування в період з 10.08.2009 року по 01.01.2011 року заробітної плати застрахованій особі ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) 3207,00 грн., нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за даний період складає 1181.78 грн. (36,85 %).

Суд критично оцінює дії керівника КП Дорожник по виконанню рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.04.2014 року, оскільки вказаним рішення суд стягнув з КП Дорожник на користь ОСОБА_1М, середній заробіток за час затримки виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2010 року по справі № 2-578/10 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КП Дорожник з 10 серпня 2009 року, в якій було допущено негайне виконання, тобто з моменту його проголошення, в розмірі 3207 грн.

У той же час, вказаним судовим рішенням, зобовязано КП Дорожник нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-УІ за період з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року, оскільки це є виключним обовязком роботодавця.

Відповідно до статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

Згідно статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно п.11 ч. 1 ст. 49 ЗУ Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЗУ Закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

При цьому слід також зазначити, що за змістом частини першої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно з статтею 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням того що, Боржник - КП Дорожник невірно провів нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування відносно Стягувача за період з 10.08.2009 року по 01.01.2011 року та не сплатив суми нарахованого внеску до бюджету рішення суду не було виконано в повному обсязі.

З огляду на викладене є незаконною і постанова державного виконавця Кривенького Є.В. від 18.09.2014 року, який закінчив виконавче провадження керуючись п. 11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", а скарга Стягувача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10.11,210,386-388 ЦПК України, -

ухвалив

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 вересня 2014 року ВП № 43858361, винесену заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 208/10261/13 виданого 18.06.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ізотов В. М.