Справа № 127/1164/15-ц
Провадження № 2/127/1634/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

при секретарі: Чінаровій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

В позовній заяві зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення №1238, ОСОБА_1 в приватну власність була передана квартира АДРЕСА_1. Право приватної власності на цю квартиру 20.07.2004 року було належним чином зареєстровано в КП ВООБТІ в реєстровій книзі за №623 за реєстровим №855/54608.

ОСОБА_1 зареєстрована в належній їй квартирі і на її ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру в приватному підприємстві «Бокуд».

З ОСОБА_2 сторони деякий час перебували у близьких відносинах і вирішили створити сім'ю. Зі згоди позивача відповідач поселився до неї в квартиру і був зареєстрований в ній 04.07.2012 року. Однак, сімейне життя не склалося, сторони припинили відносини і восени 2013 року відповідач пішов із квартири, забравши всі свої речі та пообіцявши добровільно знятись з реєстрації.

Тривалий час сторони не спілкуються, на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідає, місце його перебування невідоме.

Отже, відповідач, який не є членом сім'ї позивача, з листопада 2013 року, тобто вже понад 1 рік, в спірній квартирі не проживає, своїх речей в приміщенні квартири не зберігає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не бере. Всі обов'язки по утриманню цього приміщення покладені лише на ОСОБА_1, власника квартири.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та повинен бути знятий з паспортної реєстрації, що і стало підставою її звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали показання суду про те, що з жовтня 2013 року ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, його речей в цій квартирі немає.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів на підставі рішення №1238, ОСОБА_1 в приватну власність передана квартира АДРЕСА_1. Право приватної власності на цю квартиру 20.07.2004 року було належним чином зареєстровано в КП ВООБТІ в реєстровій книзі за №623 за реєстровим №855/54608.

ОСОБА_1 зареєстрована в належній їй квартирі і на її ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру в ПП «Бокуд».

З ОСОБА_2 сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Зі згоди позивача відповідач поселився до неї в квартиру і був зареєстрований в ній 04.07.2012 року. Однак, сімейне життя не склалося, сторони припинили відносини і восени 2013 року відповідач пішов із квартири, забравши всі свої речі та пообіцявши добровільно знятись з реєстрації.

З того часу сторони не спілкуються, місце перебування відповідача позивачу невідоме.

Відповідач, який не є членом сім'ї позивача, з листопада 2013 року, тобто вже понад 1 рік, в квартирі не проживає, своїх речей в приміщенні квартири не зберігає, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не бере. Всі обов'язки по утриманню цього житлового приміщення несе ОСОБА_1 як власник квартири.

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 СК України визначає сім'ю як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позивач є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.2004 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення №1238 та постійно проживає в зазначеному помешканні, а відповідач ОСОБА_2, був зареєстрований в цьому житловому приміщенні 04.07.2012 року та проживав до осені 2013 року. Відповідач понад рік в спірній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг не бере, відтак втратив право користування цим житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 319,321,391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належної їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням в зв»язку з його відсутністю в цьому житловому приміщенні понад один рік.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: