Справа № 404/9559/14-ц
Номер провадження 2/404/531/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого - судді Галагана О.В.,

при секретарі - Домарецького Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, яким просила:стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь матеріальну шкоду в сумі 618,97 грн. і моральну шкоду в сумі 100000 грн.

На обґрунтування у позові зазначено, що з квітня 2012 року почала спільно проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_2.

02.06.2010 році позивачу стало відомо з лабораторного аналізу крові № 1703, що у відповідача виявлено ВІЛ-інфекцію та 13.05.2011 році в КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» відповідно до ЗУ «Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту людини (СНІД) та соціальний захист населення», був письмово ознайомлений з попередженням про зараження його вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ) і попереджений про необхідність дотримання профілактичних заходів з метою запобігання розповсюдженню ВІЛ-інфекції, а також про кримінальну відповідальність за завідоме поставлення в небезпеку зараження або зараження іншої особи (осіб) вірусом імунодефіциту людини.

Протягом спільного проживання позивача разом з відповідачем, останній, знаючи про свій позитивний ВІЛ-статус, неодноразово вступав з нею у статевий зв»язок, при якому засоби контрацепції - презервативи не використовував.

В липні 2013 року вона пройшла тест на ВІЛ-інфекцію та згідно висновку лабораторного аналізу крові № 1756 від 09-10.07.2013 року у неї було виявлено ВІЛ-інфекцію та 25.07.2013 року відповідно до ЗУ «Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту людини (СНІД) та соціальний захист населення», була письмово ознайомлена з попередженням про зараження її вірусом імунодефіциту людини (ВІЛ).

Дізнавшись про це, восени 2013 року звернулась до Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, на підставі якої було розпочате кримінальне провадження № 0005670 за ч. 2 ст. 130 КК України, а саме, за зараження іншої особи вірусом імунодефіциту людини особою, яка знала про те, що вона є носієм цього вірусу.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.. 471 КПК України, між сторонами було укладено угоду про примирення, відповідно до якої було узгоджено покарання для відповідача у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2014 року було затверджено.

14.05.2014 року сторони уклали шлюб. Проте, після одруження стосунки погіршились, в зв'язку з зловживанням відповідача алкогольними напоям, постійних сварок та скандалів, застосуванням фізичної сили, внаслідок чого вона постійно перебуває в стресовому стані, матеріальної та фізичної допомоги не надає, за місцем проживання характеризується негативно.

Всі вказані обставини призвели її до того, що стан здоров»я швидко погіршується так як наявний у неї вірус імунодефіциту зумовив появу та розвиток ряду захворювань, які потребують постійного та належного лікування, посиленого харчування. При цьому, відповідач є лише носієм вказаного вірусу та на даний час не страждає такими хворобами, які є у неї. Позивач є пенсіонером та її дохід складається лише із пенсії в мінімальному розмірі близько 900 грн. Так, як вона проживає разом з відповідачем, сплачує кожного місяця комунальні послуги, утримує житло, а тому розмір її пенсії є недостатнім для повноцінного лікування та проживання на необхідному та достатньому рівні.

За таких обставин вважає, що відповідач своїми протиправними злочинними діями та своєю поведінкою завдав їй як матеріальної так і моральної шкоди, а тому вимушена на даний час звертатись до суду з приводу відшкодування завданої їй шкоди в порядку цивільного судочинства.

Позивач в судовому засіданні позовні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідача в судовому засіданні вказав, що вважає себе винуватим, проте визначити в грошовому еквіваленті завдану позивачу моральної шкоди не в змозі. Визнав позов в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2014 року затвердженого угоду від 28.01.2014 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік (а.с. 8-10).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно до наданих чеків позивачем на придбання ліків витрачено 618,97 грн. (а.с. 23).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтований, кошти витрачені на ліки позивачем в сумі 618,97 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Ч. 3 вказаної статті ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Ч. 5 вищевказаної статті ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України вказано, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.

Згідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд вважає, що позивачу дійсно спричинена моральна шкода, яка виразилась в переживаннях та стражданнях пов'язаних із зміною звичайного ритму життя позивача, необхідності витрачати додаткові зусилля для підтримання свого існування. Однак сума моральної шкоди підлягає зменшенню до суми у 60000 грн., яка, на думку суду, відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивачка, є адекватною і такою, що відповідає вимогам розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі 487,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 618 грн. 97 коп. та 60000 грн. моральної шкоди

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда