Номер провадження: 22-ц/785/2205/15
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

встановила:

Представник позивача звернувся до суду із позовом, який був уточнений, до відповідачів та просив стягнути заборгованість за електроенергію у розмірі 17 145,24 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а. с. 2-4, 86-87).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є споживачами електричної енергії, за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору найму житла, укладеного між власником квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 Згідно із цим договором наймачі житла сплачують комунальні послуги самостійно.

Оскільки відповідачі ухиляються від сплати послуг за спожиту електроенергію, за період з 16.03.2009 року по 18.05.2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 17 145,24 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року позов ПАТ "ЕК "Одесаобленерго" задоволено. Стягнено заборгованість з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "ЕК "Одесаобленерго" у розмірі 17 145,24 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а. с. 190-192).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права (а. с. 210-214).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з боку відповідача було допущено порушення Правил користування електроенергією і вказане порушення було доказано в суді.

Такий висновок відповідає нормам закону та зібраним доказам.

Судом встановлено, що ПАТ "ЕК Одесаобленерго" забезпечує енергопостачання в приміщення квартири АДРЕСА_1, особовий рахунок НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2005 року.

15.01.2009 року між власником житла - ОСОБА_4 та відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір найму житла, відповідно якого власник надає, а користувачі приймають в безстрокове користування житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 3.1, 3.2. розділу 3 вказаного договору, передбачено порядок та умови сплати комунальних та інших послуг, а саме, що комунальні послуги оплачуються користувачами житла самостійно.

Відповідно до показань електролічильника № 09666 з особового рахунку споживача НОМЕР_1 за розрахунковий період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року кількість спожитої енергії відповідача складає 18810 кВт./год., відповідно до тарифу 0,2436 до сплати підлягає сума - 4 582,12 гривень; за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року кількість спожитої енергії складає (1200+5224+1264 кВт./год = 7688 кВт./год.), із застосуванням різних тарифів за різні періоди (0,2802; 0,3648; 0,9576), з врахуванням частково сплаченої відповідачами суми за цей період у розмірі - 366,52 гривні, загальна сума заборгованості за період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року та за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року становить - 7 385,89 гривень. Проаналізувавши розрахунок заборгованості за період з 12.11.2010 року по 15.09.2013 року, згідно з яким відповідачами було використано електричну енергію в загальній кількості 27827 кВт./год. на суму 9 759,35 гривень та з врахуванням дослідженого вище розрахунку складеного за період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року, та за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів за використання електричної енергії за період з 16.03.2009 року по 18.05.2014 року складає суму - 17 145,24 гривні (9 759,53 гривень + 7 385,89 гривень).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електроенергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року (далі - Правила), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року за № 562.

Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них уразі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України "Про електроенергетику" та Правилами.

Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині четвертій статті 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність заборгованості у ОСОБА_2 по сплаті за спожиту електроенергію в сумі 17 145,24 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача у судовому порядку.

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що в судовому наказі від 27.04.2012 року по справі № 1519/7373/2012 була допущена помилка, яка в подальшому не була виправлена судом, оскільки йдеться про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію, а не електричну. Так, зі змісту наказу вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ВАТ "Одесаобленерго" в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж стягнута заборгованість у сумі 8 071,66 гривень. Посилання на описку у вступної частині наказу не має правового значення для правильного вирішення справи. Крім того, за заявою ОСОБА_2, 10.10.2012 року судовий наказ Малиновського районного суду м. Одеси від 27.04.2012 року був скасований.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 працював суддею Іванівського районного суду Одеської області і за ним, як носієм судової влади, закріплено ряд соціально-правових гарантій, зокрема, ст. 44 Закону України "Про статус суддів" передбачено право на 50-відсоткову знижку плати за комунальні послуги. Пільговий період складає з 25.07.2006 року по 25.07.2011 року, якій необхідно враховувати при визначенні суми заборгованості.

Так, у ст. 6 Конституції України зазначається, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження в установлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Діяльність судової системи визначається Конституцією України та на час виникнення спірних правовідносин Законом України від 15 грудня 1992 року N 2862-XII "Про статус суддів" та Законом України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України".

Статтею 130 Конституції України закріплюється обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів як складову конституційних гарантій їх незалежності та недоторканості (частина перша статті 126 Конституції України).

Закріплені в частині третій статті 11 Закону N 2862-XII гарантії незалежності суддів полягають в заходах правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані чи зменшені іншими правовими актами.

Тобто, зважаючи на особливий статус суддів як носіїв судової влади, за ними законодавчо було закріплено ряд соціально-правових гарантій, що спрямовані на забезпечення належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження й забезпечення яких є головним обов'язком держави. Указана пільга є однією з державних гарантій, спрямованих на реалізацію цього принципу.

Відповідно до вимог абзацу другому частини дев'ятої статті 44 Закону N 2862-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) позивач мав право на 50-відсоткову знижку на оплату за займане ним та членами його сім'ї житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування домашнім телефоном). Пільги зазначені в абзаці другому цієї частини надаються: суддям за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом судді за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Проте, матеріали справи не містять таких відомостей, що унеможливлює застосування вказаних приписів закону.

Питання про застосування пільг регулюються Положенням про єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року, № 1117. Відповідно цього положення, пільги відшкодовуються виконавцю комунальних послуг за рахунок Державного бюджету на підставі щомісячних звірок інформації від підприємств та організацій, що надають пільги, з інформацією, що значиться в Реєстрі. Підприємства та організації не можуть відхилятись від даних, що значаться в Реєстрі. Внесення до реєстру та ведення обліку пільговиків покладено на управління праці та соціального захисту населення.

Крім того, у відповідності до п. 31 Правил користування електричною енергією для населення, споживач, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати споживчої електричної енергії, повідомляє у письмовій заяві енергопостачальника про своє право на пільгу з посиланням на відповідний законодавчий акт. Пільги подаються тільки за місцем постійного проживання.

Відомостей про те, що ОСОБА_2, в період роботи суддею - з 27.07.2006 року до 22 червня 2011 року, звертався із письмовою заявою про застосування до нього пільг по оплаті за спожиту електроенергію матеріали справи не містять. Крім того, відповідач визначив зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання адресу: АДРЕСА_2, яка, в сенсі приписів ст. ст. 3, 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", є місцем його постійного проживання, про що містяться відмітки в паспорті, що також унеможливлює застосування пільг по іншій адресі.

Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.