№ 336/9606/14-ц
пр. № 2/336/399/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 березня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що 17.12.2013 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту ДТП) за участю ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ2104, реєстраційний номер НОМЕР_3, та ОСОБА_1, яка керувала автомобілем Geely, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль, належний позивачеві, був пошкоджений. Вартість відновлювального ремонту автомобілю позивача складає 6335 гривень. Скориставшись передбаченим чинним законодавством право скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, учасники пригоди склали таке повідомлення, зважаючи на наданий відповідачем страховий поліс. Однак, на цей час позивач позбавлена можливості розшукати страхову компанію, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю достовірних відомостей щодо місця розташування страхової компанії, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 6335 гривень, а також моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

У судовому засіданні 26.01.2015 року позивач на заявлених вимогах наполягала, посилаючись, що на цей час вона доклала усіх зусиль для встановлення місця знаходження офісу страхової компанії, однак, наразі це неможливо. Також позивач вказувала, що є інвалідом 2 групи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнала моральних страждань через пошкодження майна, а також у зв'язку з тривалим періодом часу, протягом якого не може отримати відшкодування, тому просить стягнути на свою користь також і моральну шкоду. В судове засідання 16.03.2015 року позивач подала заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся судовими повістками, направленими за зареєстрованим місцем проживання, а також місцем проживання, зазначеним ним в якості фактичного у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником автомобілю Geely MR7151A, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 5).

17.12.2013 року водієм ОСОБА_1 та водієм ОСОБА_2 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого 17.12.2013 року о 15.55 годині при русі по вул. Іванова у м. Запоріжжя водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ2104, реєстраційний номер НОМЕР_3, рухаючись в спільному напрямку з автомобілем Geely, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, не дотримав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з задньою частиною автомобілю позивача, в результаті чого було пошкоджено задній бампер, кришка багажника та задні фари автомобілю позивача.

Відповідно до рахунку-фактури № 69 від 27.12.2013 року вартість ремонт автомобілю Geely, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 6335 гривень.

Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди повідомив ОСОБА_3 про наявність у нього страхового полісу, учасники пригоди не мали суперечностей щодо її обставин, тож суд ґрунтується на відомостях, зазначених у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

Натомість, як повідомила позивач, та це також не суперечить отриманим в ході розгляду справи відомостей, ПАТ «СК «Статус», де, за повідомленням ОСОБА_2, було застраховано його цивільно-правову відповідальність, відсутня як за юридичною адресою, зазначеної в ЄДРПО України, так і за адресою, вказаною в Державному реєстрі фінансових установ, що фактично позбавило позивача можливості отримати страхове відшкодування у визначеному чинним законодавством порядку. Суд також враховує, що за відсутності страхового поліса, не виявляється можливим визначити умови договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Статус», та в повній мірі встановити підстави та можливість отримання страхового відшкодування від страхової компанії.

Стаття 1166 ЦК України зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Оскільки діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки, як то зазначає ст. 1187 ч. 1 ЦК України, відповідно до ч. 5 тієї ж статті ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для покладення обов'язку щодо відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди саме на відповідача в сумі, зазначеній в рахунку.

При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з положень статті 23 ЦК України, яка вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи пояснення позивача в сукупності з вивченими письмовими доказами, суд дійшов висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 безумовно зазнала моральних страждань внаслідок пошкодження належного їй автомобілю, а також вимушена була витратити багато часу для захисту своїх прав, тож суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру завданої моральної шкоди та наявність підстав для задоволення таких вимог у повному обсягу.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнена від сплати судового збору, суд вбачає підстави для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6335 (шість тисяч триста тридцять п'ять) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 гривні (двісті сорок три гривні 6о коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк