23.01.2015 Справа № 363/4826/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Підкурганного В.В.

при секретарі Подшибякіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воропаївської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визначення частки у спільній власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила визнати за нею право власності на 7/9 частин земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :28:128:0202, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 1 липня 2011 року остання склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповідала ОСОБА_1

14 липня 2014 року ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/9 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину відповідну частку земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер :28:128:0202 позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини частина земельної ділянки, що знаходилася у спільній сумісній власності померлої з ОСОБА_2 була невизначена.

В судове засіданні представник позивача не з'явилась, надала суду заяву в якій позов просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила про його задоволення з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та вирішити питання згідно чинного законодавства.

Третя особа в судове засідання не з'явилась про місце, день та час розгляду справи була повідомлений належним чином, надала суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності та проти позову не заперечувала.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, актовий запис від 1 вересня 2013 року за № 12(а.с. 4).

1 липня 2011 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано у реєстрі за № 3250, згідно якого все своє майно заповідала ОСОБА_1 (а.с. 5).

14 липня 2014 року ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/9 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :28:128:0202, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

14 липня 2014 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_5 позивачу надано Лист-роз'яснення, щодо не можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що право на земельну ділянку не було визначено пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, оскільки померлій ОСОБА_3 належало 7/9 часток будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Судом було витребувано копію спадкової справи № 2-2014 що до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має (а.с.28-74).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 1990 року ОСОБА_3 є власником 7/9 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу ).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 є власником 7/9 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 1990 року.

Судом встановлено, що померлій ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :28:128:0202, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно частини 4 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За таких обставин, судом зазначається про те, що спадкодавцю ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини належало право власності на 7/9 частин земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :28:128:0202, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і це право не припинено у зв'язку з її смертю і тому має входити до складу спадщини.

Враховуючи те, що позивачка не може оформити на себе право власності на частки земельної ділянки успадковані нею за заповітом, суд вважає, що право ОСОБА_6 на визнання права власності на 7/9 часток земельної ділянки підлягає захисту, а заявлений позов задоволенню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Воропаївської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визначення частки у спільній власності та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/9 частин земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :28:128:0202, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя