Номер провадження: 22-ц/785/1240/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року за заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и л а:

29 вересня 2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 21 вересня 1991 року та зареєстрована з ним за адресою: АДРЕСА_1. 13 січня 2014 року ОСОБА_6 уклав з ТОВ "Укрферрі-шипменеджмент" договір № 221 про надання послуг із посередництва у працевлаштуванні на роботу за кодоном, за яким ТОВ "Укрферрі-шипменеджмент" зобов'язалось надати йому послуги з працевлаштування на посаді старшого механіка морського судна. 16 січня 2014 року ОСОБА_6 уклав угоду про найм з іноземною компанією, зареєстрованою у м. Гамбург Німеччини, яка діяла в якості роботодавця та судновласника, за якою він був працевлаштований з 20 січня 2014 року на посаду старшого механіка судна т/х "ВІСЕНТЕ". 22 січня 2014 року ОСОБА_6 прибув на судно в м. Коломбо, о. Шрі-Ланка та приступив до виконання своїх трудових обов'язків за контрактом. 28 січня 2014 року о 14.45 год. (за місцевим часом о. Шрі-Ланка), коли судно знаходилось у Індійському океані ОСОБА_6 зник з борту судна. Капітаном судна були організовані та проведені необхідні пошуково-рятувальні роботи, які не принесли результату. Після чого протягом більш шести місяців за місцем його постійного проживання немає відомостей. Служба на судні під час перебування у відкритому морі завжди пов'язана з ризиком для життя моряків та загрожує загибеллю за відповідних обставин. Оголошення померлим необхідно заявнику для прийняття спадщини, як спадкоємцем першої черги за законом.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 46, 47 ЦК України, представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, просив суд заяву задовольнити.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення заяви, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, документи, надані заявником суду апеляційної інстанції, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника заявника підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із ч. 1 та 3 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 21 вересня 1991 року, вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

13 січня 2014 року ОСОБА_6 уклав з ТОВ "Укрферрі-шипменеджмент" договір № 221 про надання послуг із посередництва у працевлаштуванні на роботу за кодоном, за яким ТОВ "Укрферрі-шипменеджмент" зобов'язалось надати йому послуги з працевлаштування на посаді старшого механіка морського судна (а.с. 5-6).

16 січня 2014 року ОСОБА_6 уклав угоду про найм з іноземною компанією, зареєстрованою у м. Гамбург Німеччини, яка діяла в якості роботодавця та судновласника, за якою він був працевлаштований з 20 січня 2014 року на посаду старшого механіка судна т/х "ВІСЕНТЕ" (а.с. 7-9, 11). 22 січня 2014 року ОСОБА_6 прибув на судно в м. Коломбо, о. Шрі-Ланка та приступив до виконання своїх трудових обов'язків за контрактом.

28 січня 2014 року о 14.45 год. (за місцевим часом о. Шрі-Ланка), коли судно знаходилось у Індійському океані ОСОБА_6 зник з борту судна.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_6 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підставу припускати його загибель від нещасного випадку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Частиною 1 ст. 249 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Однак в порушення положень ст. ст. 10, 60, 179, 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не надав правильної оцінки наявним у справі доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Так, в обґрунтування заяви про оголошення фізичної особи померлою надано суду першої інстанції попередній звіт: зникнення ОСОБА_6 в морі з т/х ВІСЕНТЕ" 28 січня 2014 року від 06 лютого 2014 року (а.с. 12-19, 20-27) та письмові свідчення членів екіпажу судна: старшого помічника капітана, громадянина Латвії, ОСОБА_8 (а.с. 55-57, 58-61), суднового слюсаря, громадянина Румунії ОСОБА_9 (а.с. 49-50, 51-54), суднового старшого кухаря, громадянина Філіппіни ОСОБА_10 (а.с. 46, 47-48), моториста, громадянина Філіппіни, ОСОБА_11 (а.с. 42-43, 44-45), другого механіка, громадянина Румунії, ОСОБА_12 (а.с. 38-39, 4-41).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції надані письмові свідчення членів екіпажу щодо зникнення старшого механіка ОСОБА_6 в морі з т/х ВІСЕНТЕ" 28 січня 2014 року, а також заяву капітана судна ОСОБА_13 від 05 лютого 2014 року за його підписом та засвічену печаткою компанії роботодавця щодо обставин зникнення старшого механіка ОСОБА_6 в морі з т/х ВІСЕНТЕ" 28 січня 2014 року та проведення необхідних пошуково-рятувальних робіт "Людина за бортом" з 28 січня 2014 року по 31 січня 2014 року, які не принесли результату.

Аналізуючи зазначені норми права, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, а також доказів наданих суду апеляційної інстанції, кожний окремо й у їх сукупності, колегія суддів приймає їх до уваги й вважає, що вони з достовірності підтверджують, що служба на судні під час перебування у відкритому морі завжди пов'язана з ризиком для життя моряків та загрожує загибеллю за відповідних обставин й старший механік ОСОБА_6 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підставу припускати його загибель від нещасного випадку.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що старший механік ОСОБА_6 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підставу припускати його загибель від нещасного випадку, після чого протягом більш шести місяців за місцем його постійного проживання відносно нього немає ніяких відомостей, що є законною підставою для оголошення його померлим.

Отже, заява ОСОБА_3 є законною, обґрунтованою й підлягає задоволенню.

Порушення судом норм процесуального права, а саме, ст. ст. 10, 60, 179, 212, 213, 214 ЦПК України, та норм матеріального права, а саме, ст. 46 ЦК України, у відповідності до ч. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: с. Ліснівка Лакського району Кримської АРСР, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, померлим.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік