Справа № 367/8086/14 Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/1738/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 1 23.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Химинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

25 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 корпус В ( будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) у м. Ірпінь Київської області.

В той же час, позивач подав до Ірпінського міського суду Київської області заяву про забезпечення позову, де просив накласти арешт на зазначене житло та заборонити приватному підприємству "Білдгрупменеджмент" та третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу права власності та/або майнових прав на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 корпус В ( будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) у м. Ірпінь Київської області, до розгляду справи по суті і набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, корпус В ( будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) у м. Ірпінь Київської області.

В решті заяви відмовлено.

На обгрунтування постановленої ухвали зазначено, що застосований спосіб забезпечення, на відміну від іншого, у задовленні якого відмовлено, є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам закону, зокрема, ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням суду, приватне підприємство "Білдгрупменеджмент" подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати ухвалу суду від 26 грудня 2014 року про забезпечення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 15 липня 2013 року між приватним підприємством "Білдгрупменеджмент" та ОСОБА_1 укладений договір №КМ2/1-5-107 резервування квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 9-10 ).

В якості оплати за квартиру, згідно договору-купівлі продажу від 17 липня 2013 року, позивач придбав пакет іменних дисконтних звичайних облігацій серії Е у кількості 557 штук за ціною 774,53 грн. без ПДВ за штуку, на суму 431 413,21 грн. з порядковими номерами 98, включно, емітентом яких є приватне підприємство "Білдгрупменеджмент" ( а.с. 12-13, 14 ).

Позивач 03 грудня 2014 року звернувся до відповідача з вимогою про їх погашення, підписання пакету документів, необхідних для оформлення права власності на спірне житло ( а.с. 20-21 ), а 25 грудня 2014 року - із позовом та заявою про його забезпечення - до суду ( а.с. 2-6, 7-8 ).

За таких обставин місцевий суд, на переконання суду апеляційної інстанції, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність застосування зазначеного способу забезпечення позову.

При цьому, ним дотримані вимоги процесуального права, зокрема, ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно якого суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 151, 153, 209 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження у суді другої інстанції.

Інші мотиви, викладені у скарзі, зокрема, про нез'ясування питання чи є в наявності спір між сторонами, чи є загроза невиконання судового рішення, відмову позивача підписати договір про участь у будівництві, неналежність обраного позивачем способу захисту своїх прав, перешкоджання господарській діяльності застосованим способом забезпечення позову, відсутність в ухвалі обґрунтування необхідності накладення арешту, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог про забезпечення позову і положенням ст.ст. 151-152 ЦПК України не суперечать.

Окрім цього, доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту судом позбавляє відповідача можливості передати спірну квартиру іншим власникам цінних паперів свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову з підстав можливого розпорядження спірним майном відповідачем.

Накладання арешту на спірне майно, на думку суду не порушує права відповідача, а вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки судом забезпечено позов майнового характеру про визнання права на майно, шляхом накладення арешту на нього.

Відтак, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" відхилити. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Білдгрупменеджмент" про визнання права власності на квартиру залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба