Справа № 367/2441/14-ц Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/39/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 58 15.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1 про витребування майна та скасування державної реєстрації,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась із зазначеним, в обґрунтування якого зазначила, що 06.07.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач передав їй гроші у сумі 135 830 грн., що на день укладення договору було еквівалентно 17 000 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 06.07.2012 року було також укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600га та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок загальною площею 188,1кв.м.

27.11.2013 року на її ім'я поштою було направлено нотаріальну заяву відповідача ОСОБА_3 з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням пені та 3% річних, витрати на послуги нотаріуса та гонорар адвоката, а всього 162 250,55 грн. з пропозицією не пізніше 28 грудня 2013 року сплатити вказану суму.

20.12.2013 року вона направила листа, в якому зазначала, що сума, вказана у вимозі про виконання зобов'язання не є безспірною, оскільки до неї включено гонорар адвокату 8 000 грн., що не передбачено ані законом, ані договором.

13.12.2013 року Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/7743/13-ц було накладено арешт та заборонено відчужувати у будь-який спосіб будинок АДРЕСА_1.

28.12.2013 року, на підставі дублікату іпотечного договору, виданого 27.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області було здійснено переоформлення права власності предмету іпотеки на ОСОБА_3

При цьому, як вважав позивач, ОСОБА_3 не було здійснено оцінку майна, яке він як іпотекодержатель придбавав на свою користь та при переоформленні права власності на предмет іпотеки не було відшкодовано їй суму перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром основного зобов'язання.

Після цього відповідач здійснив його подальше відчуження.

15.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договори: позики на суму 1 300 000,00 грн. до 20.03.2014 року, та іпотеки в якості забезпечення виконання зобов'язання позики. Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 та житловий будинок розташований на цій ділянці. При цьому ОСОБА_3 було здійснено оцінку переданого в іпотеку ОСОБА_2, майна, згідно якої вартість земельної ділянки та будинку за адресою АДРЕСА_1 становить 1 300 000, 00 грн.

В подальшому, 21.03.2014 року, на підставі договору про задоволення вимог ОСОБА_2 як іпотекодержателя, було здійснено переоформлення права власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600 га та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок загальною площею 188,1 кв.м.

Просив визнати недійсним правочин з оформлення на ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки: земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок; Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок; Визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпоткодержателя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 21.03.2014 року; Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що 15.03.2014 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір безпроцентної позики, згідно якого він передав, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти у розмірі 1 300 000 грн. та зобов'язався повернути позику у строк до двадцятого березня дві тисячі чотирнадцятого року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Боржником за договором безпроцентної позики між вищевказаними ними було укладено договір іпотеки від 15.03.2014 року, в силу чого Іпотекодержатель (ОСОБА_2.) має право в разі невиконання Іпотекодавцем (ОСОБА_3.) зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця. ОСОБА_3 позику в строк до 20.03.2014 року не повернув.

20.04.2014 року ним було направлено телеграму ОСОБА_3 про необхідність повернення суми позики у розмірі 1 300 000 грн. .Однак позику так й не було повернуто, як пояснив ОСОБА_3, внаслідок відсутності коштів.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», зважаючи на відсутність коштів для повернення позики, між ним та ОСОБА_3 21.03.2014 року було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, згідно якого Іпотекодавець - ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель ОСОБА_2 набув у власність, в рахунок погашення боргу Боржника за договором безпроцентної позики (Основним зобов'язанням) та в рахунок виконання зобов'язань Іпотекодавцем за Іпотечним договором нерухоме майно: Житловий будинок АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору. Земельну ділянку площею 0,0600га яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року.

Поскільки він набув право власності на спірний будинок на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки від 21.03.2014 року, тобто за оплатним договором, оскільки предмет іпотеки було передано йому у власність в рахунок погашення грошового зобов'язання, в забезпечення виконання якого був укладений іпотечний договір спірне майно не може бути витребуване у нього.

Вважав, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених Законом, а ОСОБА_1 не визначено підстав, передбачених ст.ст. 203. 215 ЦК України для визнання недійсним правочину з оформлення на ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки: земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та розташований за зазначеній ділянці житловий будинок та Договору про задоволення вимог іпотеко держателя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 21.03.20134 року.

Поскільки позивач за первісним позовом оспорює його право власності, шляхом визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ним та ОСОБА_3 від 21.03.2014 року, який є підставою виникнення права власності на спірний будинок за ним, вважає за необхідним пред'явити зустрічний позов про визнання права власності на спірне майно.

Позивач просив визнати за ОСОБА_2 право власності на спірний Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_6 подав до суду позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 20.02.1998 року по 24.10.2013 року.

В період шлюбу з ОСОБА_1 було набуто у власність будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0600 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. Вказане нерухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю.

06.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші у сумі 135830 гривень, що на день укладання договору було еквівалентно 17 000 доларів США.

Він, на той період часу як чоловік ОСОБА_1 надав їй згоду на укладення даного правочину у формі нотаріально посвідченої заяви.

З метою забезпечення виконання зобов'язання, 06.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Позивач зазначив, що його колишня дружина - ОСОБА_1 не укладала з ОСОБА_3 договору задоволення вимог іпотекодержателя, який нібито 06.07.2012 року було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.06.2014 року, остання повідомила. що не посвідчувала договір задоволення вимог іпотекодержателя, серії та № 3624 від 06.07.2012 року.

Договір фактично не міг бути посвідчений нотаріусом - 06.07.2012 року, оскільки 06.07.2012 року було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір позики грошей та договір іпотеки.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.01.2014 року власником земельної ділянки: АДРЕСА_1, площею 0.06 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вказаний - ОСОБА_3 Підстава виникнення права власності - Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: 86, виданий 18.05.2010 року. Дата реєстрації - 28.12.2013 року.

Однак, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.05.2010 року, власником земельної ділянки АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, а не ОСОБА_3

Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції були зареєстровані речові права на вказане нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі не існуючого договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.07.2012 року та на підставі правоустановлюючого документу, де власником зазначена ОСОБА_1 Крім того, вказана служба незаконно зареєструвала за ОСОБА_3 вказані речові права, оскільки на момент державної реєстрації - 28.12.2013 року, дане майно було арештоване ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2013 року.

Тому позивач вважає, що його та ОСОБА_1 майно - домоволодіння та земельна ділянка АДРЕСА_1, вибуло з спільного володіння без їхнього волевиявлення і незаконно було зареєстроване реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції за відповідачем - ОСОБА_3

15.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів на суму 13000000 гривень (строком на 5 діб) до 20.03.2014 року та договір іпотеки. Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_3 передав з іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку та житловий будинок АДРЕСА_1.

21.03.2014 року між відповідачами було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Згідно п.1.1 умов даного Договору іпотеко держатель - ОСОБА_2 набув право предмет іпотеки. В той самий день, приватний нотаріус ОСОБА_5 зареєструвала право власності на предмет іпотеки за відповідачем ОСОБА_2

Хоча, станом на 21.03.2014 року спірне майно перебувало під обтяженням (арештом), який був накладений ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2013 року. Наведені обставини стверджуються ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2013 року.

Крім того, на даний час в провадженні слідчого відділу Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київської області знаходяться матеріали кримінального провадження порушеного за фактом заволодіння майном ОСОБА_1, - будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах (ч.4 ст.190 КК України) та матеріали кримінального провадження щодо службової недбалості (ст.367 КК України) службових осіб реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції.

Просив витребувати земельну ділянку, площею 0,06 га, кадастровий номер: :01:031:0160, яка розташована за адресою Київська область, АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_2. Витребувати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 із незаконного володіння ОСОБА_2 Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,06 га, яка розташована за адресою Київська область, АДРЕСА_1.Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,06 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з апеляційними скаргами в яких посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та задоволити їх позовні вимоги.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволені позову в цій частині суд першої інстанції виходив з того, що доводи позову не відповідають вимогам законодавства та наданим доказам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач передав позивачці гроші у сумі 135 830грн., що на день укладення договору було еквівалентно 17 000доларів США.

Відповідно до п.2 зазначеного договору розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійсненим не пізніше 01.02.2013 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 06.07.2012 року було також укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивачка передала в іпотеку ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме - земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600га та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок загальною площею 188,1кв.м.Наведені обставини справи стверджуються копією договору позики та договору іпотеки (а.с.7-12)

27.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на ім'я позивачки поштою було направлено заяву відповідача ОСОБА_3 з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням пені та 3% річних, витрати на послуги нотаріуса та гонорар адвоката, а всього 162250,55 грн. з пропозицією не пізніше 28 грудня 2013 року сплатити вказану суму,що стверджується копією листа (а.с.13-14).

На підставі рішення державного реєстратора Заболотного А.В реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 06.01.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке було прийнято на підставі дублікату іпотечного договору № 3024, виданого 27.11.2013 року за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600га та житловий будинок АДРЕСА_1,що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав та копією зазначеного рішення (а.с.35-36,51).

15.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики, згідно якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти у розмірі 1 300 000 грн. та зобов'язався повернути позику у строк до двадцятого березня дві тисячі чотирнадцятого року,що стверджується копією договору позики (а.с.169-170)

Зазначений договір було укладено в письмовій формі та нотаріально засвідчено.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Боржником за договором безпроцентної позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 15.03.2014 року, відповідно до умов якого Іпотекодержатель ОСОБА_2 має право в разі невиконання Іпотекодавцем ОСОБА_3 зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Предметом іпотеки є:

Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 09, номер запису про право власності 4173694.

Земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року, номер запису про право власності 4173686.Наведені обставини справи стверджуються копією договору іпотеки (а.с.171-174)

21.03.2014р року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, згідно якого Іпотекодавець - ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель ОСОБА_2 набув у власність, в рахунок погашення боргу Боржника за договором безпроцентної позики (Основним зобов'язанням) та в рахунок виконання зобов'язань Іпотекодавцем за Іпотечним договором нерухоме майно:Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року.Земельну ділянку площею 0,0600га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року. Наведені обставини справи стверджуються копією зазначеного договору (а.с.175-178).

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач передав позивачці гроші у сумі 135 830грн., що на день укладення договору було еквівалентно 17 000доларів США.

Відповідно до п.2 зазначеного договору розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійсненим не пізніше 01.02.2013 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 06.07.2012 року було також укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивачка передала в іпотеку ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме - земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600га та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок загальною площею 188,1кв.м.Наведені обставини справи стверджуються копією договору позики та договору іпотеки (а.с.7-12)

27.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на ім'я позивачки поштою було направлено заяву відповідача ОСОБА_3 з вимогою сплатити суму боргу з урахуванням пені та 3% річних, витрати на послуги нотаріуса та гонорар адвоката, а всього 162250,55 грн. з пропозицією не пізніше 28 грудня 2013 року сплатити вказану суму,що стверджується копією листа (а.с.13-14).

На підставі рішення державного реєстратора Заболотного А.В реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 06.01.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке було прийнято на підставі дублікату іпотечного договору № 3024, виданого 27.11.2013 року за відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,0600га та житловий будинок АДРЕСА_1,що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав та копією зазначеного рішення (а.с.35-36,51).

15.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики, згідно якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти у розмірі 1 300 000 грн. та зобов'язався повернути позику у строк до двадцятого березня дві тисячі чотирнадцятого року,що стверджується копією договору позики (а.с.169-170)

Зазначений договір було укладено в письмовій формі та нотаріально засвідчено.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Боржником за договором безпроцентної позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 15.03.2014 року, відповідно до умов якого Іпотекодержатель ОСОБА_2 має право в разі невиконання Іпотекодавцем ОСОБА_3 зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Предметом іпотеки є:

Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 09, номер запису про право власності 4173694.

Земельна ділянка площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року, номер запису про право власності 4173686.Наведені обставини справи стверджуються копією договору іпотеки (а.с.171-174)

21.03.2014р року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, згідно якого Іпотекодавець - ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель ОСОБА_2 набув у власність, в рахунок погашення боргу Боржника за договором безпроцентної позики (Основним зобов'язанням) та в рахунок виконання зобов'язань Іпотекодавцем за Іпотечним договором нерухоме майно:Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року.Земельну ділянку площею 0,0600га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року.Наведені обставини справи стверджуються копією зазначеного договору (а.с.175-178).

Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншім актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Позивачка ОСОБА_1 просила визнати недійсним правочин з оформлення на ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки: земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1 та розташований на зазначеній ділянці житловий будинок та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказане майно.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції правильно вважав, що оскільки за ОСОБА_3 право власності на будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 було зареєстровано не на підставі правочину, а на підставі рішення державного реєстратора Заболотного А.В реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 06.01.2014 рок, яке та відповідно дії реєстратора позивачкою у передбаченому законом порядку не було оскаржено та рішення від 06.01.2014 року не було скасовано.

Посилання позивачки на ті обставини, що на час перереєстрації права власності на майно на ОСОБА_3 ухвалою Ірпінського суду від 13.12.2013 року було накладено арешт на будинок та земельну ділянку (а.с.17) не заслуговують на увагу оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що на час прийняття реєстратором рішення 06.01.2014 р. та переоформлення права власності на будинок та земельну ділянку на ОСОБА_3 зазначена ухвала суду була прийнята до виконання реєстраційною службою та відповідно до Реєстру було внесено відомості про арешт даного майна.

Посилання позивачки на ті обставини, що при переоформленні права власності на майно на ОСОБА_3 були порушені вимоги ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», місцевий суд також правильно не прийняв до уваги, оскільки цими нормами передбачено порядок укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а з матеріалів справи вбачається, що право власності на спірний за ОСОБА_3 було зареєстровано не на підставі договору про задоволення вимог іпотекодаржателя, а на підставі рішення державного реєстратора від 06.01.2014 року та дублікату договору іпотеки, які у передбаченому законом порядку оскаржені не були. Тому місцевий суд правильно відмовив в частині вимог про визнання недійсним правочину з оформлення на ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки.

Доводи ОСОБА_1 в частині визнання недійсним Договіру про задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 21.03.2014 року та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірне майно правильно не було взято до уваги місцевим судом з наступних підстав.

Місцевим судом встановлено, що 21.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, згідно якого Іпотекодавець - ОСОБА_3 передав, а Іпотекодержатель ОСОБА_2 набув у власність, в рахунок погашення боргу Боржника за договором безпроцентної позики (Основним зобов'язанням) та в рахунок виконання зобов'язань Іпотекодавцем за Іпотечним договором нерухоме майно:Житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа - 188,1 кв.м., житлова - 67,6 та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року. Земельну ділянку площею 0,0600га, кадастровий номер :01:031:0160, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить Іпотекодавцеві на праві власності, згідно Дублікату іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 27 листопада 2013 року.

Оскільки Договір про задоволення вимог іпотеко держателя між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 21.03.2014 року був укладений відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», якою визначено порядок передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Так, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Також в матеріалах справи відсутні підстави передбачені ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України для визнання даного договору недійсним, тому місцевий суд правильно відмовив в частині вимог про визнання його недійсним та про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірний будинок та земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 є власником зазначеного будинку та земельної ділянки, його вимоги не підлягають до задоволення.

З таким висновками суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності, у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

За змістом ст. 392 ЦК України право власності може бути визнано на підставі рішення суду за умови наявності правових підстав для підтвердження позивачем права власності на спірне майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом. Судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно, про витребування майна з чужого незаконного володіння (а в передбачених законом випадках - і від добросовісного набувача) чи відшкодування його вартості, про усунення інших порушень прав власника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відмовляючи в задоволені вимог, суд першої інстанції правильно вважав, що ОСОБА_2 не надав докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1, ОСОБА_3 та реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції дій щодо невизнання за ним права власності на спірне приміщення та його оспорення.

Вказані обставини підтверджуються встановленими вище матеріалами справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга і в цій частині не підлягає до задоволення.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: