Справа № 676/9440/14-ц
Номер провадження 2/676/381/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року

Кам"янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Шевцової Л. М.

при секретарі - Білоус Л.В.

з участю представника позивача - Балли М.Л.

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам 'янець-Подільський цивільну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кам'янець-Подільському, Хмельницької області до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

17.12.2014 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат в сумі 75874 грн. 91 коп.

В обгрунтування вимог представник позивача Балла М.Л. вказує, що в серпні 2004 року на автодорозі Кам'янець-Подільський - Стара Ушиця сталася дорожно-транспортна пригода за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В результаті якої останній отримав тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до середніх. Вироком суду від 09.12.2004 року ОСОБА_4 визнано винним і засуджено до 2-х років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки. При цьому з власника транспортного засобу ОСОБА_3 стягнено на користь ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду. Даний випадок визнаний нещасним випадком, який пов'язаний з виробництвом, про що складено акт за формою Н-1. На підставі якого ОСОБА_5 було призначено та виплачено 75874 грн. 91 коп. з яких: одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності; щомісячні відшкодування частини втраченого заробітку; ортопедичне взуття; палиця; путівка на санаторно-курортне лікування; проїзд до санаторію. Згідно чинного законодавства, особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Власником джерела підвищеної небезпеки була ОСОБА_3 Цивільним кодексом України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що в позивача відсутні правові підстави на звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідно до чинного законодавства до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. В разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування, таке право вимоги страховика до особи, відповідальної за заповідання шкоди, не передбачено.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи. суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 16 серпня 2004 року на автодорозі Кам'янець-Подільський - Стара Ушиця, поблизу села Княжпіль, керуючи автомобілем ЗІЛ державний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105 під керуванням ОСОБА_5

В результаті зіткнення ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до копії вироку Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 09.12.2004 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України та стягнено з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5-8729грн.66 коп. матеріальної шкоди ,та 4000 грн.моральної шкоди.

В зв»язку із тим,що ОСОБА_5 отримав вказані тілесні ушкодження під час виконання трудових обов»язків,працюючи у сільськогосподарському кооперативі «Рункошівський»,03 листопада 2011 року за висновками комісії з спеціального розслідування,даний випадок визнаний нещасним випадком,пов»язаним з виробництвом,про що складений відповідний акт за формою Н-1,який затверджено начальником управління Держгірпромнагляду по Хмельницькій області,копія якого приєднана до матеріалів справи.

На підставі даного акта ОСОБА_5 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кам»янець-Подільському відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ, Постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001 року «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» станом на 01.12.2014 року було призначено та виплачено 75874 грн. 91 коп. Із них: одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності - 39820.00 грн.; щомісячні відшкодування частини втраченого заробітку - 20797 грн. 93 коп.

Згідно довідки МСЕК відшкодовано: палиця - 28.00 грн., ортопедичне взуття - 4326 грн. 38 коп.; путівка на санаторно-курортне лікування - 10680.00 грн.; проїзд до санаторію - 222 грн. 60 коп. Таким чином, загальна сума, яка відшкодована відділенням потерпілому ОСОБА_5 станом на 01.12.2014 року становить - 75874 грн 91 коп.

Пунктом 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси,які не суперечать закону і пов»язані з:1/життям,здоров»ям,працездатністю та пенсійним забезпеченням/майнове страхування/;2/володінням,користуванням і розпорядженням майном/майнове страхування/;3/відшкодуванням шкоди,завдної страхувальником /страхування відповідальності/.

Статтею 999 ЦК України передбачено,що законом може бути встановлений обов»язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя,здоров»я,

майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи/обов»язкове страхування/.

Стаття 993 ЦК України передбачає,що до страховика,який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,в межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за завдані збитки.

В разі проведення страхових виплат за договором особистого страхування /життя,здоров»я,працездатності,пенсійного забезпечення/ таке право вимоги страховика до особи,відповідальної за заподіяння шкоди,не передбачено.

Відповідно до ст.ст.6,20 Основ законодавства України про загальнообов»язкове державне соціальне страхування,страховиками є цільові страхові фонди,які беруть на себе зобов»язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків,основними джерелами коштів яких є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання є самостійним видом загальнообов»язкового державного соціального страхування,за допомогою якого здійснюється соціальний захист,охорона життя та здоров»я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Згідно ст.6 Закону «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності …» суб»єктом страхування є страховик-Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.Об»єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого,його здоров»я та працездатність.

Основи, Закон,і норми глави 67 ЦК України не передбачають право страховика,який сплатив страхове відшкодування потерпілій особі,застрахованій за договором загальнообов»язкового державного соціального страхування згідно із Законом,на звернення з вимогою до винної особи про відшкодування сплачених застрахованому страхових сум.

Крім того,задоволення таких вимог означало б заміну сторін зобов»язанні,в якому права застрахованої особи на отримання відшкодування перейшли б до страховика,у той час як відповідно до статті 515 ЦК України не допускається заміна кредитора в зобов»язаннях,нерозривно пов»язаних з особою кредитора,зокрема про відшкодування шкоди,завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоров»я.

Оскільки сфера дії Закону поширюється виключно на застрахованих осіб,страхувальників та страховика й цим Законом ,а також іншими нормативно-правовими актами не врегульований правовий механізм відносин Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України як страховика з іншими особами відповідальними за шкоду,завдану життю і здоров»ю застрахованої особи,то до таких правовідносин підлягають застосуванню загальні положення ЦК України щодо страхування.

З урахуванням наведеного та з огляду на положення ст.ст.993,999 ЦК України ,Закону та Основ ,можна дійти висновку,що позивач,як страховик за обов»язковим особистим страхуванням не має права вимоги до особи відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому.

Дана правова позиція викладена безпосередньо в Рішенні Верховного Суду України від 08.04.2009 року,ухвалах ВСУ від 12.03.2009 року,25.03.2009 року ,20.05.2009 року,рішеннях ВСУ від 26.05.2010 року,09.02.2011 року ,25.05.2011року.

Оскільки відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі /право власності,інше речове право,договір підряду,оренди тощо/ володіє транспортним засобом,а винним в скоєнні ДТП був ОСОБА_4,який експлуатував на правових підставах транспортний засіб,який належав ОСОБА_3,то він повинен відповідати за завдану шкоду.

Зазначена норма міситься в главі 82 ЦК України й регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди,передбачає право регресу особи в разі,якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду,заподіяну іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Разом з тим,правовідносини,пов»язані зі страхуванням різних видів,регулюються нормами глави 67 ЦК України.

З урахуванням наведеного здійснення Відділенням виплат у разі настання страхового випадку є його обов»язком,а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є шкодою в розумінні статті 1166 ЦК України та відповідно відділення не є особою,яка відшкодувала шкоду,завдану іншою особою,і не набуває права зворотної вимоги до винної особи згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України.

А тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кам'янець-Подільському Хмельницької області до ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат в сумі 75874 грн. 91 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Л.М. Шевцова