Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні житловим приміщенням, треті особи комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 31", Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою, у якій просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом та ставлять питання про зняття останнього з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, являється квартиронаймачем, згідно рішення виконкому з 2008 року . Крім відповідача у квартирі зареєстровані та проживають п'ятеро неповнолітніх дітей , одна повнолітня дочка з онукою ОСОБА_5 , 2014 року народження. З 20 травня 2014 року відповідач у квартирі не проживає, не сплачує кошти по утриманню майна та житлово- комунальні послуги, у зв'язку з чим позивачі сплачують заборгованість, яка виникла у зв'язку з реєстрацією у вказаній квартирі відповідача та поточні нарахування по комунальним послугам.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали , просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що зареєстрована у квартира АДРЕСА_1 з 1993 року, проте проживає у цьому помешканні фактично з квітня 2014 року. У зв'язку з не проживанням відповідача без поважних на те причин змушена сплачувати усі комунальні послуги, які нараховані у зв'язку з реєстрацією восьми осіб за вказаною адресою, та затрачає значні кошти по ремонту та утриманню цієї квартири.

Відповідач ОСОБА_3 з позовними вимогами не погодився, уважає їх безпідставними, оскільки він дійсно був тимчасово відсутній деякий час у квартирі , наймачем якої він являється, оскільки перебував на дачі, яка знаходиться у садовому товаристві "Агломератник" по вулиці Туринській у м. Кривому Розі, при цьому періодично навідувався до квартири, незважаючи на те, що позивачка намагалася знищити його майно.

Заслухавши сторони у справі, свідка, який допитаний за клопотанням позивачів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Так, ч.3 ст.9 ЖК передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку , передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачається з абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 71 ЖК України визначено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Встановлення поважності причин відсутності понад установлені законом строки має відбуватися тільки після встановлення факту відсутності відповідача в шестимісячний строк.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", - у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, за вказаною справою відповідно до вимог вищевказаних норм закону необхідно з'ясувати: належність спірної квартири, статус квартири та зареєстрованих в ній осіб, на якій підставі користуються сторони квартирою (ордер) та з якого часу, факт не проживання відповідача та конкретно з якого часу, неповажність причини його не проживання в спірній квартирі, наявність чинення перешкод йому у користуванні спірною квартирою.

Суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрований та проживає з 1986 року. Згідно довідки КП "ЖЕО № 31" № 1070 від 30.10.2014 року у спірній квартирі зареєстровані також позивач ОСОБА_1, 1977 року народження з 1994 року, та її неповнолітні діти: ОСОБА_6, 2000 року народження з 2000 року , ОСОБА_7, 2010 року народження з 2010 року, ОСОБА_6, 2011 року народження з 2011 року, ОСОБА_8, 2014 року народження з 2014 року, та повнолітня дочка ОСОБА_9, 1993 року народження з 2009 року з малолітньою дочкою ОСОБА_5, 2014 року народження з 2014 року.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з квітня 2014 року по листопад 2014 року відповідач ОСОБА_3 тимчасово проживав на дачі. Суд дійшов висновку, що дана обставина , яка підтверджує перебування особи на дачі у період виконання господарських робіт на дачній дільниці, не може слугувати підставою для визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач суду не надав. Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_10 на підтвердження не проживання відповідача у спірній квартирі , оскільки свідок у суді вказала, що з відповідачем взагалі не знайома, ніколи його не бачила, у квартирі АДРЕСА_3 мешкає з середини липня 2014 року, про не проживання відповідача у квартирі їй повідомила подруга - позивач ОСОБА_1 Суд критично оцінює акт про не проживання відповідача у спірній квартирі з червня 2014 року, який складений 24.11.2014 року , оскільки покази свідка ОСОБА_10 повністю спростовують його зміст.

Суд дійшов висновку, що відсутні обставини, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги, оскільки вони не підтверджуються належними доказами.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав непроживання його в спірній квартирі понад шести місяців без поважних причин, що не знаходить підтвердження у судовому засіданні.

Квитанції про сплату комунальних послуг за період з червня 2014 року по січень 2015 року , надані позивачем, та світлини, з зображеннями кімнати, не можуть бути підтвердженням не проживання відповідача у спірній квартирі.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За вказаною справою відповідно до вимог вищевказаних норм закону позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більш ніж шість місяців.

З матеріалів справи не вбачається, що зазначені обставини доведені позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин не проживання відповідача в спірній квартирі та з якого часу та за якою причиною, з цих обставин не було складено актів про непроживання, відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з наведено позовні вимоги задоволенню не підлягають.Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 212,214-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 29 ЦК України, ст..ст. 71,72 Житлового Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні житловим приміщенням, треті особи комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 31", Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис