Справа № 450/1250/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/844/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 197200 грн. основного боргу та 18282 грн. 3% річних, а всього 215482 грн. заборгованості.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_3, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що ним були повернуті грошові кошти частинами в присутності свідків у строк встановлений договором позики і факт повернення грошових коштів позивачці можуть підтвердити свідки.

Вирішуючи питання про розгляд справи без участі відповідача, колегія суддів виходить із того, що заява ОСОБА_3 про неналежне повідомлення про час і місце розгляду справи не відповідає матеріалам справи.

Так, заява ОСОБА_3 про вручення йому судової повістки 28.01.2015 р. суперечить розписці, із якої убачається, що повістка судом була направлена 20.01.2015 р. і вручена 21.01.2015 р. ОСОБА_4 та 23.01.2015 р. - ОСОБА_3, що відповідає термінам поштового обліку по Львівській області.

Отже, судові повістки вручені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дотриманням вимог Цивільно-процесуального Кодексу України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу безпідставною і тому її слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 29.01.2011 року 17000 доларів США та зобов'язався повернути кошти 15.05.2011 р., про що ним власноручно написано розписку (а.с. 6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли зобов"язальні відносини, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав у власність грошові кошти до 15.05.2011 р.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору ОСОБА_2, представила суду розписку ОСОБА_3 про позику ним 17000 доларів США,

Згідно ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконані грошові зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обгрунтовуючи позов, позивач просила стягнути суму боргу з відповідачів, оскільки вони є подружжям, і ОСОБА_3 позичав кошти на розвиток сімейного бізнесу.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, то з відповідачів підлягає стягненню сума, вказана у розписці та три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням суду покладення обов'язку повернення боргу за договором позики на подружжя відповідачі погодились і в цій частині не оскаржували.

Доводи апелянта про виконання ним зобов'язання повністю не ґрунтуються на нормах права.

Так, ч. 1 ст. 1051 ЦК України передбачено, що якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Ці ж вимоги стосуються і до підтвердження виконання грошового зобов'язання, тобто факт повернення коштів не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, і тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: