Справа № 263/4585/14-ц
Провадження № 2/263/20/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Кулика С.В.,

при секретарі - Грачової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.08.2001 року, його донька уклала шлюб з відповідачем.

На весні 2009 року, відповідач запропанував позивачу придбати належне йому домоволодіння розташоване за адресою :АДРЕСА_2. Вказане домоволодіння розташоване неподалік від будинку де мешкав відповідач разом з сім'єю. Він погодився продати будинок за 25000 доларів США. За домовленістю сторін, вказані кошти повинні виплачуватися частинами. Після виплати половини вказаної суми відповідач повинен був дати зоду на реєстрацію позивача у вказаному будинку, а після повного розрахунку нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Попереднього письмового договору не було укладено, оскільки позивач вважав відповідача членом своєї родини, а тому довіряв йому. Відповідно до досягнутих домовленостей, відповідач передав домоволодіння АДРЕСА_2 в повне користування позивачу і останній з квітня 2009 року почав там мешкати.

З метою виконання досягнутих домовленостей, позивач разом з дружиною продали дачну ділянку з незареєстрованим дачним будиночком, гараж в кооперативі «Автолюбитель-24» та квартиру АДРЕСА_1. Отримані грошові кошти в сумі 24100 доларів США позивач, частками віддав відповідачу. Однак відповідач не став особисто отримувати грошові кошти, а направив його до свого кассира ОСОБА_4, якій потрібно було передавати грошові кошти. 16.04.2010 року позивач через ОСОБА_4 передав відповідачу 5300 доларів США., 27.02.2012 року, ще 12000 доларів США, про що остання видала відповідні розписки про отриманні грошових коштів. Виконуючи свої зобов'язання відповідач звернувся в грудні 2011 року, з заявою до Приморського районного сектору міграційної служби в м. Маріуполі про реєстрацію дружини позивача ОСОБА_3 в домоволодінні АДРЕСА_2. Після її реєстрації він передав позивачу будинкову книгу на домоволодіння. В лютому 2013 року, у відповідача з його дружиною, донькою позивача погіршились стосунки, в судах розглядаються позови про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ сумісно нажитого майна. В наслідок цих обставин, відповідач ОСОБА_2 відмовився виконувати свої зобов'язання по нотаріальному оформленню договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 та повертати отримані грошові кошти. Вважає, що відповідач без достатньої правової підстави отримав грошові кошти в сумі 24100 доларів США, які повинен повернути.

В подальшому позивач збільшив та уточнив позовні вимоги вказавши, що фактично він передав відповідачу 24100 доларів США, що на момент подачі позову складало 206055 грн. Однак на теперішній час ця сума еквівалентна 380057 грн., в зв"язку зі змінами курсу долара США до гривні. Вважає, що між позивачем та відповідачем склались відносини за договором купівлі-продажу житлового будинку. При укладанні вказаного договору відповідач передав позивачу ключі та документи на будинок. Позивач виплатив відповідачу більшу частину обумовленої вартості будинку в сумі 24100 доларів США. Відповідач отримав грошові кошти, однак в подальшому оформити договір купівлі-продажу відмовився висиливши позивача та його дружину з будинку. Вважає, що оскільки між ним та відповідачем не було укладено в нотаріальній формі договір купівлі-продажу будинку, ця угода є нікчемною в силу закону. Згідно вимог закону до недійсної угоди застосовуються наслідки передбачені законом, а саме сторони такої угоди повинні бути приведені в попереднє становище та відповідач повинен повернути всі отримані кошти від позивача. Тому просить стягнути з відповідача на косить позивача 380057 грн., отримані грошові кошти та понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні надав поясненні аналогічні викладеним у позовній та уточненій позовних заявах. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що 16.04.2010 року, він вніс касиру ОСОБА_4 42030 грн., що еквівалентно 5300 доларів США. 09.08.2010 року, він продав гараж, який перебував у нього у власності та вніс касиру ОСОБА_4 ще 53856 грн., що еквівалентно 6800 доларів США. 27.02.2012 року, повернув 12000 доларів США, які отримав від продажу квартири. ОСОБА_4 розписалась про отримання цих грошових коштів та внесла данні про це до відповідної книги обліку. Вказав, що в період роботи у відповідача він за родом роботи виконував звірки, по витраті коштів ОСОБА_5, який приймав участь у будівництві об'єктів нерухомості для відповідача. Вказав, що у підписаних відповідачем ОСОБА_4 розписках він вказував, за реалізацію якого майна, він віддає кошти. Відповідач кожен день перевіряв книгу обліку та ставив в ній свій підпис, а тому отримав ці кошти. У лютому 2012 року позивач просив ОСОБА_2 або оформити нотаріально договір купівлі-продажу будинку, або повернути гроші, але відповідач під різними приводами відмовлявся.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та вказала, що між позивачем та відповідачем були фінансові взаємовідносини. Вони домовились про купівлю будинку за 25000 доларів США. В підтвердження своїх намірів відповідач передав технічний паспорт на будинок. Позивач разом з родиною вселились до будинку провели заміну котла опалювання. Договорів у письмовому вигляді не укладалось. Потім протягом часу, позивач провадив сплату коштів за будинок частками по мірі реалізації свого майна. Вказала, що саме відповідач наполягав на подібному варіанті оплати через касира ОСОБА_4, яка в подальшому передавала їх відповідачу.

Відповідач в судовому засіданні присутнім не був надав суду заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що дійсно відповідач був одружений на доньці позивача та останній тривалий час працював у нього в Торгівельній мережі «Наталі». З урахуванням їх сімейних стосунків він, дозволив позивачу та його родині переїхати в будинок його батьків, розташований за адресою: АДРЕСА_2. У вказаному будинку позивач мешкав до тих пір поки у них не погіршились стосунки з донькою позивача. Стосовно грошових коштів, то відповідач не визнає, що отримував грошові кошти від позивача. Представник відповідача допускає, що можливо грошові кошти в сумі 53000 грн. і вносились позивачем до каси підприємства, проте не за купівлю будинку. Оскільки позивач в тому числі займався питаннями будівництва певних об'єктів то йому видавались грошові кошти під звіт. Якщо він їх не витрачав, то він повертав їх у касу підприємства. Можливо, що це як раз не витрачені кошти передані під звіт позивачу. На будівництво йшли великі кошти то відповідач не пам'ятає на що саме видавались кошти під звіт позивачу. Крім того, ОСОБА_1 брав у борг гроші у відповідача для придбання автомобілю. Ці кошти повертав у той же час, коли були складені розписки. Документів, які підтверджують, що особисто відповідач отримував кошти від позивача не мається. Всі документи про рух грошових коштів за вказаний позивачем період часу зберіглись тільки у ОСОБА_6, з якою у позивача неприязні стосунки. Наголосила, що ніяких домовленостей у нього з позивачем про продаж будинку не малось. Підтверджує, що відповідач надавав в борг позивачу грошові кошти у сумі 16000 доларів США для купівлі автомобілю, які позивач повернув. Звернула увагу, що позивач під час своїх пояснень відмовився давати свідчення за які кошти позивач придбав автомобіль «Дача Логан». Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, вказала, що дійсно працювала у відповідача. В її обов'язки зокрема входило виконання роботи касира. Вона не може підтвердити факт внесення позивачем коштів за придбаний будинок в касу. Зазначила, що якби вона отримувала від позивача гроші, які він повертав до каси, вона б складала з приводу цього розписки. Вказала, що в розписці від 16.04.2010 року, мається запис виконаний її рукою про внесення коштів та стоїть її підпис, проте сказати, про які саме кошти йде мова, вона не може, оскільки з того моменту пройшло багато часу. В розписці від 09.01.2010 року, слова «дача» та «гараж» написані не її рукою та стоїть тільки її підпис без визначення внесено чи отримано. Стосовно розписки від 27.02.2012 року, вказала, що в ній дійсно мається її підпис, проте, скоріш за все цей лист було вирвано з журналу обліку. Якби вона писала розписку то взяла відповідний форматний аркуш, а не писала б на клаптиках паперу. На підприємстві дійсно мався обліковий журнал, куди вносились всі розходи грошових коштів. На банківський рахунок вносились кошти особисто відповідачем. ОСОБА_1 часто отримував з каси підприємства кошти на облік і потім повертав не витрачені кошти. Всі ці випадки вона не пам'ятає. Також позивач брав кошти у борг, які згодом також повертав до каси. Вказала, що на підприємстві велись чорнетки з приводу руху грошових коштів. Вони складались її рукою для ОСОБА_2 Періодично останній їх перевіряв. Проте ці документи не були суворої звітності і були виключно для відповідача. Оглянувши надані позивачем розписки свідок вказала, що якби вона й приймала грошові кошти то тільки би ставила свій підпис та вказівку про внесення коштів до каси але не підтверджувала б за що саме вносяться вказані кошти. Нічого з приводу продажу відповідачем будинку позивачу вона сказати не може оскільки не знає.

Допитана свідок ОСОБА_6 вказала, що відповідач є її колишнім чоловіком. Саме від відповідача виходила ініціатива продажу її батьку будинку АДРЕСА_2. Позивач погодився придбати вказаний будинок за 25000 доларів США. При цьому оскільки всієї суми у позивача не було він вказав, що буде частками сплачувати ці кошти реалізовуючи майно яке перебувало у нього у власності. Відповідач погодився на ці умови. Він підтверджував, що як тільки будуть слачені йому кошти за будинок, він відразу оформить договір купівлі-продажу будинку на позивача. Однак, коли вони розлучились з відповідачем він відмовився від своїх зобов'язань. Крім того зазначила, що в торгівельній мережі «Наталі» кожна торгівельна точка передає виручку за день у запечатаному вигляді. Як правила ці кошти отримує водій. Потім їх передають ОСОБА_4, як касиру. Остання вказує у відповідному консолідованому звіті ці кошти. Потім вона вказує, всі надходження до каси підприємства коштів, а також витрати з каси. Після цього виводиться підсумкова сума, яка переходе на наступний день. Ці консолідовані звіти за кожен день підшиваються, їх перевіряв відповідач та ставив на них свій підпис. Вказує, що консолідовані звіти за ті дні, коли позивач вносив кошти до каси підприємства зберіглися у неї. У вказаних звітах міститься інформація про внесення позивачем коштів в касу підприємства відповідача. Після того, як сторони домовились про купівлю будинка, відповідач передав позивачу ключі від будинку, домову книгу, технічний паспорт, оригінал договору дарування на будинок. Батьки провели частково ремонтні роботи у будинку, поміняли труби. Вказує, що батьки передали відповідачу кошти за будинок в сумі близько 24000 доларів США, але точно скільки сказати не може. Оскільки відповідач відмовився нотаріально укласти договір купівлі-продажу будинку то він повинен повернути отримані кошти від позивача.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що продаж будинку АДРЕСА_2 був саме ініціативою відповідача, щоб його батьки жили ближче та могли допомагати з онуками. Позивач погодився придбати будинок за 25000 доларів США, після чого почав реалізовувати майно, яке було в нього та частками сплачувати кошти. Відповідач віддав домову книгу позивачу та ключі від будинку. Однак після того, як відносини між відповідачем та його сестрою погіршились, відповідач відмовився повернути отримані кошти або оформити належним чином договір купівлі-продажу будинку. Зазначав, що він також працював у відповідача. Коли йому були потрібні кошти він брав їх в борг у відповідача і повертав їх так саме передаючи касиру ОСОБА_4, яка вносила їх до каси підприємства та вказувала про це у відповідних консолідованих звітах. Відомо, що позивач займавс адміністративно-господарськими функціями у відповідача.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що він також був працівником у відповідача. ОСОБА_4 була касиром у відповідача. Вона займалась прийомом та видачею грошових коштів. Він безпосередньо також у ОСОБА_4 отримував грошові кошти під звіт. Позивач контролював роботу прорабів та отримував кошти для закупки матеріалів та в подальшому звітував за них. Вказав, що на підприємстві існувала практика, що постійні та надійні працівники могли отримати в касі кошти у борг. Це оформлювалось розпискою. Зі слів позивача йому було відомо, що він отримував з каси у борг кошти для купівлі автомобілю. Потім він вказав, що продав дачу та повернув отримані кошти. Яку суму позивач брав у борг йому невідомо. Вказав, що про повернення боргу ОСОБА_4 робила відповідний запис у книзі. Про продаж квартири та гаражу позивача свідку нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_9, вказала, що позивач виконував доручення відповідача пов"язані з будівництвом на правах родича. Позивач для будівництва купляв відповідні матеріали та для цих цілей отримуючи гроші у касі. Видавала гроші ОСОБА_4, як касир. В 2009 році, їй відомо що відповідач запропонував позивачу переїхати в його колишній будинок на правах родича, проте він не продавав цей будинок. Крім того, позивач брав гроші в борг у відповідача для придбання автомобілю. Вона зазначила, що була присутня при ромові з ОСОБА_6 і остання вказувала, що її батько продав дачу, щоб розрахуватися за придбаний автомобіль. Крім того зазначила, що вона також особисто брала в борг гроші у відповідача для придбання будинку. Коли вона брала гроші в борг то писала розписку. Коли віддавала грші то їй повертали раніше написану розписку. Інколи вона повертала борг особисто ОСОБА_2 інколи ОСОБА_4, жорстких умов щодо цього не було. Коли вона повертала гроші ОСОБА_4 то остання писала їй розписку.

Суд, вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6.

Згідно відповіді на запіт з Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області за адресою АДРЕСА_2 зареєстрвана ОСОБА_3

З розсписки від 09.08.2010 року ОСОБА_1 для ОСОБА_2 за купівлю будинку АДРЕСА_2 вніс 16.04 42030 грн х 7, 93, що дорівнює 5300 доларів США, дача; 09.08. 53856 грн Х 7,92 дорівнює 6800 доларів США гараж, нижче мається підпис ОСОБА_4

Згідно розписки від 27.02.12 року ОСОБА_1 внес до каси 12000 доларів США за купівлю будинку по АДРЕСА_2 Нижче мається підпис прйняла ОСОБА_4 27.02.12 року.

Згідно розписки від 15.04.2010 року, ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_11 52000 грн., в якості плати за продажу дачної ділянки.

З витягу державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.03.2013 року вбачається, що власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2.

Відповідно розрахунку від 31.01.2012 року, позивач ОСОБА_1 провадив розрахунок грошових коштів отриманих під облік для придбання будівельних матеріалів. Зазначено, що ним було витрачено 2229 грн. та повернення до каси склало 97771 грн.

Згідно посадової інструкції економіста з якою була ознайомлена ОСОБА_4, остання зокрема здійснює приймання та відпускання переданих товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до трудового договору від 01.04.2010 року ОСОБА_4 за трудовим договором у фізичної особи ОСОБА_2

З наданих суду копій касової книги суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за 16.04.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 було внесено в касу підприємства 42030 грн., погашення боргу. Крім того міститься запис про те, що ОСОБА_1 вніс кошти в сумі 8250 грн., також з формулюванням погашення боргу. На аркуші книги за 09.08.2010 року мається запис, що позивач ОСОБА_1 вніс в касу 53856 грн. ці кошти були прийняті ОСОБА_4 З вказаних листів вбачається, що вони заповнювались касиром ОСОБА_4 та на зворотній стороні мається, підпис відповідача ОСОБА_2

Відповідно до будинкової книги на будинок АДРЕСА_2, власником вказаного домоволодіння є ОСОБА_2

З акту комісійного обстеження від 14.02.2014 року будинку АДРЕСА_2 у вказаному будинку відсутнє електропостачання, не працює опалювальний котел та розмерзлась система опалення.

Згідно договору дарування житлового будинку від 06.08.1998 року, будинок АДРЕСА_2 був подарований ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2

З трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що остання з 13.06.2008 року працює у приватного підприємця ОСОБА_2

Відповідно довідки з Жовтневої ОДПІ Мінестерства доходів України в Донецькій області за період 2-3 кварталу 2010 року ОСОБА_2 був платником єдиного податку. Згідно наданих звітів його дохід за 2 квартал 2010 року склав 183690 грн, за 3 квартал 2010 року 343157 грн. За 1 квартал 2012 року, валовий дохід склав 958665 грн., чистий дохід 63950 грн.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи №757 від 11.11.2014 року, визначити за ознаками почерку факт дописки рукописного тексту «за покупку дома по АДРЕСА_2» розписки від імені ОСОБА_1 від 27.02.2012 року не є можливим. Однак дослідженням встановлено, що спірні рукописні записи виконані приладами з наконечниками кулькового типу різними барвниками.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у випадку не дотримання сторонами вимог закону про нотаріальне оформлення договору такий договір є нікчемним.

Зі змісту ст. 215 ЦК України, випливає, що підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину сторонами вимог встановлених законом. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна сторона зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно бо зберігла його у себе за рахунок за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Зі змісту ст. 1214 ЦК України, випливає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи , які вона одержала або могла б одержати від цього майна з часу , коли ця особа дізналась або могла б дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Ч.4 ст. 1214 ЦК України зазначає, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Проаналізувавши докази по справі суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, в передбаченому законом порядку, що між ним та відповідачем існувала домовленість про продаж будинку АДРЕСА_2. Факт проживання позивача у вказаному будинку, реєстрація в ньому дружини позивача та наявність на руках правовстановлюючих документів на будинок, не свідчить одностайно про наявність подібної домовленості. Суд враховує, що позивач на той час був членом сім"ї відповідача і міг за його згоди мешкати у будинку, та зареєструватися у домоволодінні. Окрім слів позивача, про існування такої домовленості вказують свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Однак суд враховує, що ці свідки є дітьми позивача, а окрім цього раніше працювали у відповідача. Свідок ОСОБА_6, була дружиною відповідача. На час розгляду справи існують судові спори між нею та відповідачем з приводу розділу майна. З урахуванням наведеного суд вважає, що вказані свідки можуть бути зацікавлені в результатах розгляду справи. Будь яких інших об'єктивних доказів, зокрема письмових документів, стосовно наявності домовленості про продаж будинку АДРЕСА_2 суду не представлено. Стосовно отриманих грошових коштів, суд враховує, що особисто ОСОБА_2 не отримував грошові кошти від позивача та суду не надано будь яких письмових документів з цього приводу, зокрема розписки. Згідно свідчень позивача він віддавав кошти касиру відповідача ОСОБА_4 Проте позовні вимоги до останньої були залишені без розгляду та по справі вона є свідком.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи надані позивачем розписки, зокрема від 09.08.2010 року, суд враховує, що в ній міститься тільки підпис ОСОБА_4 з зазначенням її прізвища та ініціалів. При цьому не вказано, що кошти вказані у розписці отримані ОСОБА_4 Нею тільки проведено відповідний розрахунок по вирахування суми доларів США по відношенню до гривні. Пояснювальний текст вище що ці кошти для ОСОБА_2 за купівлю будинка АДРЕСА_2 виконаний самим позивачем. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала той факт, що вона поставила підпис під всім текстом, а вказала, що вона поставила свій підпис тільки під написаним особисто нею розрахунком. Стосовно розписки від 16.04.2010 року, суд враховує, що вона складена позивачем та в ній міститься тільки підпис ОСОБА_4 з зазначенням її фамілії та дати внесення 16.04. Проте з неї незрозуміло за що саме вносяться вказані кошти. При аналізі розписки від 27.02.2012 року, суд враховує, що вона складена на аркуші паперу обрізаного з верху та з низу. Вказана розписка складена позивачем, відповідно до його пояснень та тільки в кінці міститься запис прийняла ОСОБА_4 27.02.2012 року та міститься її підпис. Крім того відповідно до проведеної експертизи пояснювальний текст у розписці виконаний ОСОБА_1 кульковими ручками різними барвниками. Позивачем не надано суду лист з якого було вирізано фрагмент представлений суду. Надані позивачем розписки складені на різних фрагментах паперу та заповнювались кількома особами. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вказані розписки надані позивачем одностайно не підтверджують факт внесення позивачем коштів в касу відповідача саме за придбаний будинок. При цьому суд враховує, пояснення ОСОБА_4, яка вказала, що якби вона й приймала грошові кошти то тільки би ставила свій підпис, про внесення коштів до каси але не підтверджувала б за що саме вносяться вказані кошти.

Аналізуючи надані позивачем записи з касової книги відповідача, суд враховує, що вказані записи складені рукою ОСОБА_4 та на зворотньому аркуші міститься підпис відповідача. Цей факт визнано представником відповідача та самою ОСОБА_4 Однак суд враховує, що у вказаних записах міститься тільки інформація про внесення грошових коштів без конкретного зазначення підстави внесення. Аналізуючи лист за 16.04.2010 року, суд враховує, що у вказаному листі містяться 2 записи про повернення боргу позивачем в сумі 8250 грн та 42030 грн. При цьому не конкретизовано, за що саме цей борг, та чи ці кошти отримувались позивачем чи повертались ним до каси. Крім того з підпису на звороті відповідача не вбачається, що останній отримав кошти які були вказані вище, а тільки зазначено, що він перевірив. Суд вважає, що перевірив та отримав не є тотожніми поняттями. Суд також враховує, що між сторонами існували на той час тривалі стосунки. Позивач брав у борг кошти у відповідача, які потім повертав. Крім того, виконуючи адміністративно-господарські функції приймав гроші в підзвіт, частину з яких також повертав. При цьому ці суми могли перевищувати 100000 грн., як видно з наданого розрахунку від 31.01.2012 року. Тому записи з касової книги не можуть одностайно підтверджувати факт сплати позивачем коштів за будинок у відповідних розмірах зазначених ним. Також суд враховує, що позивач на час нібито внесення грошових коштів в касу відповідача був у доброзичливих стосунках з останнім, тому не зрозуміло, що саме завадило позивачу у разі внесення коштів за будинок оформити це належним чином в передбаченому законом порядку, а не фіксувати на різних фрагментах паперу.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено ті обставини на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 216, 657, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.15, 30, 88, 174, 197 ч.2, 209, 212-215, 294, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_13 про стягнення безпідставно отриманих коштів, третя особа ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2015 року.

Суддя С.В. Кулик