У Х В А Л А

Справа № 2-1075/11

№ 4-с/183/15/15

02.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та заступника начальника відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції при виконанні рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та заступника начальника ВДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції, в якій, з урахуванням доповнень, просить:

· визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 при вирішенні питання за заявою боржника ОСОБА_1 від 19.11.2014 року щодо повідомлення правоохоронних органів про ознаки злочину з боку зберігача арештованого та описаного майна;

· визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 при вирішенні питання за заявою боржника ОСОБА_1 від 20.11.2014 року щодо заміни зберігача арештованого майна, передачі майна, повідомлення правоохоронних органів про ознаки злочину з боку зберігача арештованого та описаного майна;

· зобовязати заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 та державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 звернутися до правоохоронних органів для притягнення до кримінальної відповідальності працівника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_4 за ознакою ст..ст. 15, 388 КК України;

· зобовязати старшого державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 в присутності працівників санітарно-епідеміологічної служби, пожежного нагляду служби з надзвичайних ситуацій, власника автомобіля скласти акт державного виконавця щодо перевірки зберігачем ОСОБА_4 умов зберігання, комплектності арештованого майна, відповідних правил, вилучити у відповідального зберігача арештоване майно, а саме автомобіль марки ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1, та передати його на зберігання власнику за місцем його проживання. Так само заявник просить передати йому майно, що знаходилося в автомобілі за місцем його проживання.

Свою заяву скаржник мотивує тим, що в провадженні ВДВС Новомосковського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 30961215 з примусового стягнення суми заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» за виконавчим листом № 2-1075, виданим Новомосковським міськрайонним судом 13.09.2011 року, та на користь стягувача ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» за виконавчим листом № 2-868, виданим Новомосковським міськрайонним судом 04.11.2011 року.

19 листопада 2014 року боржник звернувся до заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 з письмовою заявою, в якій повідомив про те, що визначений постановою від 22.07.2014 року відповідальний зберігач арештованого майна автомобіля ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування та підміну вказаного майна, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 388 КК України, оскільки з офіційного інтернет - сайту ПАТ «Державний Ощадний банк України» йому стало відомо, що автомобіль ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1, продається працівниками банку за 35000 грн..

ОСОБА_1 вважає, що відповідальний зберігач ОСОБА_4 разом з посібниками намагалися отримати неправомірну вигоду, їх дії слід кваліфікувати, як замах на незаконне відчуження арештованого та описаного майна.

Крім того, 20.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 з заявою, в якій також повідомляв про порушення зберігачем ОСОБА_7 умов зберігання арештованого майна та проханням повідомити правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..ст. 15, 388 КК України.

Обидві заяви боржника залишилися поза увагою державного виконавця та заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ, тому боржник звернувся до суду з захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, надавши пояснення стосовно обставин, викладених у скарзі. При цьому заявник надав суду пояснення про те, що він особисто звертався до правоохоронних органів з заявою про вчинення зберігачем кримінального правопорушення, однак до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені не були, бездіяльність слідчого Прокопенком О.В. не оскаржувалася.

В судовому засіданні представник ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 надала суду пояснення про те, що дійсно в провадженні ВДВС Новомосковського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь зазначених ним юридичних осіб суми заборгованості на загальну суму 229795, 66 грн. (ЗВП № 30961215). Після отримання обох заяв боржника ними були прийняті заходи щодо встановлення достовірності відомостей, викладених у заявах. В діях зберігача не виявлено ознак жодного кримінального правопорушення, тому державний виконавець, відповідно до ст.90 Закону України «Про виконавче провадження» не звертався з поданням до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження. За письмовим повідомленням зберігача, поданим в ході судового розгляду скарги, державною виконавчою службою було встановлено, що арештоване майно знаходиться на автомобільній стоянці філії «Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Клари Цеткін, 9А. крім того, представник ВДВС Новомосковського МРУЮ повідомила суду, що Новомосковським міськрайонним судом при вирішення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, їх зобовязано передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику. Ця ухвала суду ними оскаржується.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні ВДВС Новомосковського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 30961215 з примусового виконання рішень Новомосковського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь двох юридичних осіб: ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «ОСОБА_6 аваль України» заборгованості на загальну суму 229795,66 грн.

Суду надано копії звернень боржника від 19.11.2014 року та від 20.11.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_1 звертався до заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 та старшого державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 з заявами, в яких повідомляв, що відповідальним зберігачем рухомого майна автомобіля ОСОБА_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, який визначений таким зберігачем на підставі постанови заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_2 (а.с. 26), порушуються умови зберігання арештованого майна (а.с. 3,4), в звязку з чим ОСОБА_1 просив вирішити питання про негайне повідомлення правоохоронних органів про притягнення до кримінальної відповідальності відповідних осіб, а також вирішити питання про передачу арештованого майна іншому зберігачу.

На підтвердження своєї позиції про те, що відповідальною особою вчиняється замах на злочин, передбачений ст. 388 КК України, заявником подано витяг з інтернет-сайту ПАТ «Ощадний банк України», в якому йдеться про продаж автомобіля марки ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 5,6).

У відповідності до ч.1 ст. 214 Кримінального процесуального Кодексу України виключно слідчий та прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобовязані внести відповідні відомості до ЄРДР.

У відповідності до ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, аналіз наведених норм закону, свідчить про те, що підставою для порушення кримінального провадження, є в тому числі, відповідне подання державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження.

Передумовою для винесення такого подання є акт державного виконавця про виявлення такого порушення.

В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем вжито заходів для встановлення місця зберігання арештованого майна та виявлення порушень умов зберігання такого майна.

Відповідальним зберігачем ОСОБА_4 повідомлено, що арештований автомобіль станом на 23.01.2015 року буде зберігатись на автомобільній стоянці філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Клари Цеткін, 9- А.

Однак вимоги ч.2 ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» містять чітке формулювання дії державного виконавця при виявленні ознак кримінального правопорушення, а також при виконанні обовязків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В даному випадку, єдиним способом виявлення ознак кримінального правопорушення в діях осіб, які залучені до виконавчого провадження, є складення відповідного акту державним виконавцем.

Такої дії державним виконавцем вчинено не було, що унеможливлює суд при розгляді цієї скарги вирішити питання про зобовязання державного виконавця чи заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ внести подання до відповідного правоохоронного органу про вчинення кримінального правопорушення відповідальним зберігачем.

Між тим, сама по собі відсутність належного реагування на заяву боржника та власника арештованого майна, є підставою для оскарження, в порядку ст.383 ЦПК України, бездіяльності державного виконавця та заступника начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ.

При вирішенні скарги ОСОБА_1 в частині зобовязання державного виконавця вилучити у зберігача та передати власнику арештоване майно, а також майно, що знаходилося в автомобілі ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1, слід звернути увагу винесену Новомосковським міськрайонним судом ухвалу від 14 січня 2015 року (а.с. 31-35). Цією ухвалою ВДВС Новомосковського МРУЮ зобовязано повернути транспортний засіб ОСОБА_5, державний номер НОМЕР_1, на відповідальне зберігання ОСОБА_1.

Дана ухвала не набрала законної сили, однак подана ОСОБА_1 скарга з урахуванням уточнень, розцінюється судом, як дублювання вимог та визначення більш детального способу передачі автомобіля, за умови набрання ухвали законної сили, що в даному випадку є неприпустимим, оскільки встановлює наперед не виконану дію державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця та заступника начальника відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції при виконанні рішення задовольнити частково

Зобовязати державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ скласти акт щодо перевірки зберігачем ОСОБА_4 умов зберігання та комплектності арештованого майна автомобіля марки ОСОБА_5, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Іншу частину скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.