АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Чобіток А.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №756/1417/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1689/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ОСОБА_7 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6, Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після померлого діда, ОСОБА_9. За заявою позивача вказаний позов було залишено без розгляду.

ОСОБА_10 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_7, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік, ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 м. Києві, а також на садовий будинок АДРЕСА_2 м. Києва та земельну ділянку площею 0,0669 га для ведення садівництва, розташовану за цією ж адресою.

25 червня 2014 року позивачка отримала в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану вище квартиру, за законом - на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/4 частину садового будинку, що належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на садовий будинок, виданого Мінською районною державною адміністрацією м. Києва та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Київською міською радою 01 березня 2001 року.

Крім позивачки, спадкоємцем за заповітом на садовий будинок АДРЕСА_2 м. Києва, є онук

померлого, ОСОБА_7, який спадщину після померлого ОСОБА_9 прийняв шляхом подачі до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини

Позивачка зазначала, що за життя ОСОБА_9, відносини між дідом та онуком погіршилися, у зв'язку з чим між ними припинилося спілкування, У 2008 році ОСОБА_9 тяжко захворів, через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, потребував стороннього догляду та матеріальної допомоги. Відповідач ухилявся від надання спадкодавцю матеріальної допомоги та моральної підтримки, станом здоров'я спадкодавця не цікавився.

Вона постійно турбувалася про свого чоловіка, ОСОБА_9, запозичувала кошти на його лікування, матеріально утримувала його під час хвороби.

Зважаючи на те, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані, позивачка просила усунути ОСОБА_7 від права на спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_9; визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-КВ № 151946, виданого Київською міською радою від 01 березня 2001 року №199-5/1176 від 22 квітня 1999 року № 210-156/31 від 27 грудня 2001 року № 192-/1626, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 78-2-02055 та право власності на 3/4 частки садового будинку АДРЕСА_2 м. Києва, що належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на садовий будинок, виданого Мінською районною державною адміністрацією м. Києва 08 червня 2001 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 11 липня 2001 року № 3924.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засідання представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діють в інтересах ОСОБА_6, підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, що діють в інтересах ОСОБА_7, заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не довела, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік та тяжкі хвороби була у безпорадному стані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки, ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві, садовий будинок АДРЕСА_2 м. Києва, а також земельну ділянку для ведення садівництва, кадастровий номер: :78:386:0006, державний акт на право власності на землю серії IV-КВ № 151946, виданого Київською міською радою 01 березня 2001 року, зареєстрованого в книзі реєстрації № 78-2-02055, розташовану під вказаним вище садовим будинком.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві та спадкоємцем за законом на Ѕ частину земельної ділянки та 1/2частину садового будинку №2 «А» ( обов'язкову частку у спадщині), що розташовані по АДРЕСА_3

Крім позивачки, спадкоємцем за заповітом на садовий будинок АДРЕСА_2 Оболонського району м. Києва є ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_7 є спадкоємцем за законом на 1/2 частину земельної ділянки для ведення садівництва, розташованої під вказаним вище садовим будинком.

Також, ОСОБА_7 є спадкоємцем за правом представлення після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері, ОСОБА_11 на земельну ділянку для ведення садівництва, що розташована по АДРЕСА_3

Позивач ОСОБА_6 спадщину після померлого ОСОБА_9 прийняла шляхом постійного проживання зі своїм чоловіком до часу його смерті в одному житловому приміщенні.

ОСОБА_7 також спадщину після померлого ОСОБА_9 прийняв шляхом подачі до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 28 серпня 2013 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві, а також 25 червня 2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0669 га для ведення садівництва, та 26 червня 2014 року - на 1/4 частину садового будинку АДРЕСА_2

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 2008 року до часу смерті, ОСОБА_9 тяжко хворів, зі своїм онуком, ОСОБА_7 зустрічався рідко.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухиляються від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла.

Суд першої інстанції, дослідивши всі докази, які були надані позивачем, не встановив, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги дідові, який тяжко хворів.

Сам по собі факт хвороби померлого ОСОБА_9 та його похилий вік не свідчать про умисне ухилення відповідача від надання останньому допомоги.

Суд вірно оцінив всі докази, що були надані суду, в тому числі і покази свідків.

Крім того, стаття 1224 ЦК України не містить положення про можливість усунення від права на спадкування спадкоємця за заповітом чи за правом представлення.

Колегія суддів, вважає, що інші доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: