Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1360/15 Головуючий у 1 інстанції: Гончар А.Л.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від «19» грудня 2014 р. у справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги по теплопостачанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги по теплопостачанню.

Позивач зазначав, що відповідачі проживають за адресою АДРЕСА_1 та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Однак за послуги сплачували не регулярно. Станом на 30 вересня 2013 року заборгованість становить 4250 грн. 33 коп. 27 листопада 2013 року було видано судовий наказ на цю суму, однак ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 березня 2014 року виданий наказ скасовано.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість в сумі 4250,33 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання 11 березня 2015 року апелянт і відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився. Від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, заперечення відповідача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як установлено судом, з 09 листопада 2004 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем комунальних послуг з опалення та гарячого водопостачання, які надаються ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (а.с. 34).

ОСОБА_3 в зазначеній квартирі проживає з 10 липня 2009 року, але власником квартири вона не являється.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі не звільняє відповідача від обов'язку оплачувати надані послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та мовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Такий обов'язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З особового рахунку №17221, вбачається, що за період з 2004 року по 30 вересня 2013 року заборгованість по цій квартирі за послуги теплопостачання становить 4250 грн. 33 коп. (а.с. 3-5)

За судовим наказом 27 листопада 2013 року зазначена сума була стягнута, однак ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 березня 2014 року зазначений наказ був скасований.

Відповідач як власник квартири, зобов'язаний оплачувати спожиті комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання, які надаються ВО «Дружківкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до ухвалення судом рішення заявив про застосування строків позовної давності (а.с. 31).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що з урахуванням строку позовної давності, позивач має право на стягнення заборгованості за період з 27 листопада 2010 року по 30 вересня 2013 року, але оскільки за цей період ОСОБА_2 заборгованості не має, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо переривання цього строку визнанням відповідачем боргу шляхом часткового погашення суми заборгованості, необґрунтовані.

З наданого позивачем особового рахунку №17221 вбачається, що з 27 листопада 2010 року суми оплати відповідача за спожиту теплову енергію не перевищують розміру щомісячних платежів, а переплата виникла за рахунок суми субсидій, які надходили на особистий рахунок відповідача, що не свідчить про визнання ним суми заборгованості, що виникла за минулий час.

Заяву про поновлення пропущеного строку позивач суду не подавав.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: