АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2341/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 липня 2014 року у справі № 823/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 15.07.2014 у справі № 823/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.07.2014 Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено частково, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту в сумі 292 401,47 грн. та третейський збір в сумі 3 324,01 грн.

Судом також установлено, що кредитним договором № 032/715250-КК від 01.09.2008, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, передбачено, що спори, які виникають з приводу укладених договорів, розглядає Третейський суд при Асоціації українських банків.

Виходячи з того, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.07.2014 ухвалено з дотриманням вимог закону, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування рішення третейського суду.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 15.07.2014 у справі № 823/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 48 - 50); подані повторно ОСОБА_5 та її представником ОСОБА_4 заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не є перешкодою участі у судовому засіданні її представника, який у заяві про відкладення розгляду справи не повідомив про причини своєї неявки. Зазначені обставини не є поважними, нічим не підтверджені і відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджають апеляційному розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення третейського суду від 15.07.2014, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи, та правильно застосував норми процесуального права.

В обґрунтування вимог за заявою ОСОБА_5 посилається на ст. 389-5 ЦПК України, якою передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, зокрема посилалась на те, що рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті.

Правильно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що п.п. 6.1. - 6.2. ст. 6 кредитного договору від 01.09.2008 № 032/715250-KR передбачене врегулювання спорів та непорозумінь між сторонами стосовно даного договору шляхом переговорів, а у випадку неможливості вирішення спору у такий спосіб, сторони у відповідності до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» домовились про вирішення спору третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків (а.с. 11).

Виходячи з наведеного, сторони на добровільних, узгоджених засадах домовилися про майбутнє вирішення можливого спору Постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що третейським застереженням, передбаченим умовами кредитного договору, відповідача ОСОБА_5 позбавлено можливості судового захисту своїх прав та інтересів в загальному порядку, не заслуговують на увагу, оскільки договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом (як це роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009).

Крім того, доводи представника відповідача про те, що даний спір не підлягає розгляду третейським судом, не заслуговують на увагу, адже відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» не підлягають розгляду третейськими судами справи щодо захисту прав споживачів, проте, у даній справі предметом спору є не захист прав споживачів, а стягнення коштів внаслідок неналежного виконання умов договору. Банк як позивач у справі не є споживачем.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки вони не доведені у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується наявними у матеріалах справи даказами.

Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 312 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна