АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/994/15 Головуючий 1 інст. - Олійник В.М.
Справа №2-70/11 Доповідач - Шаповал Н.М.
РІ Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиці Юлії Михайлівни, ОСОБА_2, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, третя особа - Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним права власності на квартиру, визнання недійсним дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, анулювання реєстраційних записів дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, визнання недійсними договорів купівлі - продажу, визнання недійсним права власності на квартиру та витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на квартиру та грошові внески, зобов"язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення, посилаючись на те, що за договором купівлі - продажу від 23 липня 2008 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 Його вимогу як власника звільнити квартиру ОСОБА_5 не виконує.

Ухвалою Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 05 жовтня 2012 року вказаний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду з тих підстав, що право власності на спірну квартиру за договором від 21 травня 2009 року перейшло до ОСОБА_3

У вересні 2008 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом і просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири та грошові внески, видані на ім"я ОСОБА_10, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, та право власності на грошовий вклад, який належав спадкодавцеві, визнати недійсними дублікати свідоцтв про право власності на правовстановлюючі документі на квартиру, анулювати реєстраційні записи дублікатів свідоцтв про право власності; визнати недійсною об"яву в газеті, визнати недійсним рішення виконавчого комітету Розкішнянської сільської ради від 19 червня 2008 року, стягнути із Розкішнянської сільської ради та ОСОБА_2 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, визнати недійсними договори купівлі - продажу квартири, анулювати реєстрацію права власності на квартиру на ім"я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду у розмірі 1 500 грн. та 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, зобов"язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди щодо оплати комунальних послуг; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька - ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_3, належала його батькам - ОСОБА_11 та ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06 грудня 1994 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. 05 березня 1998 року позивач зареєструвався у спірній квартирі, тому, в силу положень ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину разом із матір"ю, яка проживала із спадкоємцем на момент його смерті.

25 липня 2003 року ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку квартири АДРЕСА_1, після смерті чоловіка.

Рішенням Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 18 лютого 2008 року ОСОБА_10 визнано недієздатною та призначено опікуном його сестру - ОСОБА_7 За договором купівлі - продажу від 23 липня 2008 року ОСОБА_7, як опікун ОСОБА_10,. здійснила відчуження спірної квартири на користь ОСОБА_2, а останній на підставі договору від 21 травня 2009 року продав квартиру ОСОБА_3

Посилаючись на те, що його матері неправомірно видано свідоцтво про право на спадщину з урахуванням його частки у спадковій квартирі, його сестра як опікун матері визнала правовстановлюючі документи на квартиру, які знаходилися у нього, втраченими, на підставі дублікатів здійснила відчуження спірної частки квартири із порушенням його права на спадкування, ОСОБА_5 просив задовольнити вказаний позов.

Справа розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_5 - задоволено частково, рішення Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 липня 2013 року у частині позову про встановлення факту прийняття спадщини; визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на ? частку квартири, виданого 03 червня 2008 року замість втраченого; визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири; анулювання реєстраційних записів дублікатів свідоцтв про право власності; визнання недійсною об"яви в газеті про те, що втрачені свідоцтва є недійсними; визнання недійсним рішення виконавчого комітету Розкішнянської сільської ради №44 від 19 червня 2008 року про надання дозволу на відчуження квартири ОСОБА_7 як опікуном ОСОБА_10; стягнення з Розкішнянської сільської ради та ОСОБА_2 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 1 500 грн. та 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; зобов"язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди щодо оплати комунальних послуг - залишено без змін. В іншій частині рішення Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 09 липня 2013 року - скасовано та передано на новий розгляд до суду першої інстанції. ( а.с. 46 - 49 т. 4)

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_1, на ім"я ОСОБА_10,

- визнати недійсним право власності на квартиру на ім"я ОСОБА_10, зареєстрованого 08.07.2008 року Комунальним підприємством "Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації" в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі: дублікату свідоцтва про право власності на ? частку квартири, виданого 03.06.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства міської ради замість зіпсованого від 06.12.1994 року,; дублікату свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири на ім"я ОСОБА_10, зареєстрованого 08.07.2008 року Комунальним підприємством "Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації" в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, виданого 20.05.2008 року Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою замість втраченого від 25.07.2003 року ; дублікату свідоцтва про право власності на ? частку квартири на ім"я ОСОБА_10 виданого 03.06.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства міської ради замість зіпсованого від 06.12.1994 року; дублікату свідоцтва на право на спадщину на ? частку квартири, на ім."я ОСОБА_10,

- визнати недійсним свідоцтво від 25.07.2003 року про право на спадщину за законом на грошові внески у філії Сєвєродонецького відділення № 7854/01 Акціонерного товариства "Ощадбанк" на рахунках: № НОМЕР_3, № 05718410 та № НОМЕР_5 на ім"я ОСОБА_10, виданого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиця Ю. М.;

- визнати недійсним право власності на грошові внески на ім"я ОСОБА_10 у філії Сєвєродонецького відділення № 7854 "Ощадбанк" на рахунку № НОМЕР_2 з залишком 1 178,25 грн., переоформленого на ім."я ОСОБА_10 з рахунків ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, про що свідчить відповідь філії Сєвєродонецького відділення № 7854 Акціонерного товариства "Ощадбанк" № 70/01-14/86 від 08.02.2013 року з моменту переоформлення рахунку;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу від 23.07.2008 року квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідчений 23.07.2008 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, з моменту посвідчення;

- визнати недійсним право власності на квартиру на ім"я ОСОБА_2, зареєстрованого 30.07.2008 року Комунальним підприємством "Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації" в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.,

- визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 21.05.2009 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_9 з моменту посвідчення; визнання недійсним права власності на квартиру на ім"я ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_5 права власності на квартиру, яка належала на прав спільної сумісної власності померлому батьку - ОСОБА_11 та померлій матері - ОСОБА_10 яку він прийняв фактично;

- зобов"язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні квартирою;

- визнати за ОСОБА_5 права власності на грошові внески у філії Сєвєродонецького відділення № 7854 Акціонерного товариства "Ощодбанк" на рахунку № НОМЕР_2 з залишком 1 178,25 грн., переоформленого на ім."я ОСОБА_10 з рахунків ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом .

- стягнути з ОСОБА_2 судовий збір - 51,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення - 30,00 грн.

Рішенням Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 18 грудня 2014 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволено.

З таким рішенням суду не погодився представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позивач в уточнених позовних вимогах не визначився зі способом захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України та просив визнати договори купівлі - продажу квартири недійсними, безпідставно суд визнав за позивачем право власності на всю квартиру.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 та його представник апеляційну скаргу не визнали, просили рішення суду залишити без змін.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3. - ОСОБА_4 звернувся з заявою про слухання справи у його відсутність.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_10, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 06 грудня 1994 року. ( т. 1 а.с. 143)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11

Після його смерті залишалося спадкове майно у вигляді 1/2 частки спірної квартири, спадкоємцями першої черги на яке є дружина померлого, ОСОБА_10 та син, ОСОБА_5, які у строки, передбачені ст. 549 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, прийняли спадщину фактично, оскільки були зареєстровані і проживали у спірній квартирі.

Вказаний висновок суду першої інстанції від 25 березня 2013 року та апеляційного суду Луганської області від 09 липня 2013 року залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року. ( том 4 а.с. 46 - 49)

Між тим, державною нотаріальною контрою Луганської області 25 липня 2003 року було видано на 1/2 частину спірної квартири свідоцтво про право на спадщину лише на им"я ОСОБА_10, після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 без врахування позивача по справі, який також мав право на 1/4 частину спадкового майна, як спадкоємець першої черги. ( 1/2 частка : 2 спадкоємців = 1/4 частка кожному)

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10.

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини спірної квартири, яка їй належала на підставі свідоцтва про право власності від 06. 12. 1994 року та 1/4 частина квартири, яку вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка, ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ( 1/2 + 1/4= 3/4 )

Спадкоємцями на вказане майно є діти померлої, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, про що свідчить відповідь з Луганської державної нотаріальної контори від 27 листопада 2012 року № 1499/ 01 - 16. Свідоцтво на право на спадщину їм не видано.( 3/4 : 2 = спадкоємців = 3/8 кожному спадкоємцю. а.с 144 т. 3)

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадщину після смерті ОСОБА_10 є помилковим.

А тому, вимоги позивача про визнання за ним права власності на квартиру підлягають частковому задоволенню у 5/8 частині. (1/2 + 1/4 = 3/4 - частка матері; 3/4 : 2 спадкоємців = 3/8 ; 3/8 + 1/4 = 5/8 частин ОСОБА_5.) При цьому, 3/8 частини залишається відкритою за донькою спадкодавців, ОСОБА_7

Доводи ОСОБА_5 про те, що частки спадкодавців на спірну квартири не встановлювалися при їх житті не спростовують висновки суду про те, що кожному з них належало по 1/2 частці квартири.

Так, із свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 1994 року, виданого Сєвєродонецьким ГПП об'єднанням "АЗОТ" Луганської області 09 листопада 1994 року вбачається, що квартира АДРЕСА_6 належить ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності, квартира приватизована.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між подружжям.

Даних про те, що частки між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 були встановлені у іншому порядку, матеріали справи не містять

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав недійсним дублікат свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири, виданого 03 червня 2008 року замість втраченого, визнав недійсним дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири і анулював реєстраційні записи дублікатів свідоцтв про право власності.

Вказані обставини також свідчать про недійсність свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спірної квартири, виданого на ім'я ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_11 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 25 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки договір купівлі - продажу квартири суперечить вищевказаним нормам цивільного права, то він вважається недійсним.

Матеріали справи свідчать про те, що 23 липня 2008 року ОСОБА_7, яка діяла від імені недієздатної ОСОБА_10 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5.

З урахуванням відсутності згоди на продаж квартири позивача, який мав право на квартиру як спадкоємець померлого ОСОБА_11, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказаний договір купівлі - продажу квартири недійсним.

Верховний Суд України у своїй постанові №6-164 цс 12 від 23 січня 2013 року, ухваленої з підстав, передбачених ч.1 ст.355 ЦПК України, зазначив, що у разі, коли спадкове майно було відчужене поза волею спадкоємця, то він може вимагати права відновлення на нього. Прийнявши у встановленому порядку спадщину, спадкоємець, з часу її відкриття, набуває речові права на неї - право володіння та право користування. Право розпорядження нерухомим спадковим майном виникає у спадкоємця з часу державної реєстрації такого майна.

Відповідно приписів ч.1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої воли іншим шляхом.

Частиною 3 цієї статті також закріплено, що, якщо майно було набуто безвідплатно і особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як вбачається з договору купівлі - продажу від 21 травня 2009 року, спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 22 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.

У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Пунктом 23 Пленуму зазначено, що , відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Судом були перевірені ці обставини та з"ясовано, що майно від власника (позивача) вибуло у спосіб, зазначений статтею 388 ЦК України, спочатку за договором купівлі - продажу від 23. 07. 2008 року, потім за договором купівлі - продажу від 21. 05. 2009 р., при цьому ОСОБА_5 своєї згоди на відчуження квартири не давав.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Оскільки між позивачем та нинішнім володільцем квартири, ОСОБА_3 існують речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру, позивач правильно обрав спосіб захисту свого порушенного праварава шляхом пред'явлення позову про витребування майна у добросовісного набувача.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не посилався на норми ст. 388 ЦК України є безпідставними.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 9-11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" від 18 грудня 2009 року, предмет позовних вимог зазначається виходячи з вимог закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та підстав заявленої вимоги. В рішенні слід навести дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано послався в мотивувальної частини рішення на положення ст. 388 ЦК України яка розповсюджується на спірні правовідносини. Позивач просив поновити його порушене право та визнати право власності на спірну квартиру.

Суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин, дав їм юридичну оцінку.

При цьому безпідставно визнав договір купівлі - продажу квартири від 21 травня 2009 року недійсним, оскільки при застосуванні ст. 388 ЦК України, визнання недійсним наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 03. 10. 2011 р., 10. 10. 2011 р. 25. 04. 2012 р. № 6 - 95 цс 13 від 18 вересня 2013 року, які згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковими для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

У частині визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири від 21. 05. 2009 року рішення суду підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні позову .

Судова колегія не погоджується з висновками районного суду про визнання за позивачем права власності на грошові внески вцілому, скасовує рішення суду у цій частині за таких підстав.

Після смерті ОСОБА_11 залишились грошові заощадження, які прийняли фактично дружина померлого, ОСОБА_10 та син, ОСОБА_5 по 1/2 частині кожному.

ОСОБА_10 померла і після її смерті звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини її діти, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ( 1/2 : 2 = 1/4 )

Отже, позивач має право на 3/4 частин грошових внесків у філії ощадного банку № 7854/01 м. Сєвєродонецька Луганської області на рахунках № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 з усіма відсотками та компенсаціями, ощадна книжка на які видана на ім'я ОСОБА_11 ( 1/2 + 1/4 = 3/4)

1/4 частка залишається відкритою за ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького районного суду Луганської області від 18 грудня 2014 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом право на спадщину на 1/4 частину АДРЕСА_7 після смерті батька, ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 3/8 частин цієї квартири після смерті матері, ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на 1/2 частину грошових внесків та на 1/4 частину грошових внесків після смерті ОСОБА_10, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_11 і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у філії ощадного банку № 7854/01 м. Сєвєродонецька Луганської області на рахунках № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 з усіма відсотками та компенсаціями на підставі ощадної книжки.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_3 5/8 частин квартири АДРЕСА_8, які належать ОСОБА_5.

У частині визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_8, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 21 травня 2009 року, визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру в цілому та визнання за ОСОБА_5 право власності на всі грошові внески у філії Сєвєродонецького відділення № НОМЕР_1 "Ощадбанк" на рахунку № НОМЕР_2, переоформлені ОСОБА_10 з рахунків ОСОБА_11, рішення суду скасувати та у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: