справа № 243/1137/15-ц
провадження № 2-о/243/53/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої-судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Ляшко О.О.,

за участю представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську справу за заявою ОСОБА_3 з участю заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області про встановлення факту проживання на території України в певний період часу,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою та просив, встановити факт, що він проживав на території України у період часу з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989 року. Встановлення вказаного факту йому необхідне у зв'язку з тим, що він, як громадянин РФ бажає отримати дозвіл на імміграцію та постійне проживання в України з підстав територіального походження, однак йому відмовили у видачі вказаного документа, оскільки відсутні необхідні документи, з яких вбачалось би його право на отримання дозволу на імміграцію та постійне проживання в Україні за територіальним походженням. Та обставина, що він проживав на території України в період часу з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989 року надає йому право на отримання дозволу на імміграцію та постійне проживання в Україні за територіальним походженням та підтверджується показаннями свідка та письмовими доказами. За вищенаведених обставин, він змушений звернутися до суду із вказаною заявою та просить суд встановити факт його постійного проживання в м. Словянську Донецької області в період з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989 року.

В судовому засіданні від 10 березня 2015 року представник заявника ОСОБА_2 заяву свого довірителя підтримав, з підстав, наведених у ній. У судове засідання, призначене на 19 березня 2015 року представник заявника не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, заяву підтримав з підстав, наведених у ній.

Заявник ОСОБА_3 судові засідання, призначені по справі, не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, за участю його представника, заяву підтримав з підстав, наведених у ній.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника заінтересованої особи. Вважає, що заяву слід задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що станом на 1988-1989 рік вона працювала у паспортисткою на підприємстві «Кераммаш» у м. Слов'янську. Дійсно до СЕС у 1988 році були прийняті на роботу працівники, серед яких був і ОСОБА_3. оскільки він та інші працівники були з інших міст, а у СЕС свого власного житла не було, то на клопотання СЕС, підприємством «Кераммаш» було виділено місця у кімнатах гуртожитків, видані ордери та здійснено реєстрацію місця проживання працівників СЕС та зокрема ОСОБА_3. Останній вселився у кімнату у відповідності до чинного на той час законодавства, проживав там майже рік, а потім звільнився з роботи та знявся з реєстрації у гуртожитку, та виїхав з міста. Зазначила, що після того, як відносно «Кераммаш» була відкрита ліквідаційна процедура, всі документи щодо реєстрації осіб у гуртожитках підприємства були у занедбаному стані.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду в судовому засіданні, свідків та дослідивши матеріали справи, суд задовольняє заяву з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

Згідно із паспортом, ОСОБА_3 є громадянином РФ(а.с.7-8).

У відповідності до довідки № 09/18 Слов'янської міжрайонної санітарно-епідеміологічної станції, ОСОБА_3 було прийнято на роботу до МРСЕС на посаду електрика з 10 грудня 1988 року по 10 жовтня 1989 року у відповідності до наказу № 15-к від 10 грудня 1988 року(а.с.5).

У відповідності до довідки № 09/3 від 17 березня 2015 року Слов'янської міжрайонної санітарно-епідеміологічної станції, ОСОБА_3 було прийнято на роботу до МРСЕС на посаду електрика з 10 грудня 1988 року по 10 жовтня 1989 року у відповідності до наказу № 15-к від 10 грудня 1988 року. ОСОБА_3 був звільнений із займаної посади 10 жовтня 1989 року згідно із наказом № 10-к.

За змістом картки реєстрації місця проживання , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: Татарська АРСР, Черемшанський район, с. Чорний ключ, паспорт серії НОМЕР_1, виданий ВВС Ленінського району м. Курська, 15 вересня 1984 року, був зареєстрований з 03 грудня 1988 року у АДРЕСА_1. Знятий з реєстрації 01 вересня 1989 року(а.с.6)

Згідно із відповіддю № 58-903 від 20 січня 2015 року, ГУ ДМС України в Донецькій області заявнику відмовлено у оформлені дозволу на імміграцію до України(а.с.9).

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.

У відповідності до ст.5 ЗУ «Про правонаступництво»,державний кордон Союзу РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, Республікою Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України.

За змістом ст.1 ЗУ «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства

на постійне проживання;

іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про імміграцію», правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та

прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ст.4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про громадянство України", право на набуття громадянства набувається за територіальним походженням.

У відповідності до ст. 8 ЗУ «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

В той же час, положення Закону України "Про громадянство України" та Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Про громадянство України", з урахуванням Указу Президента від 27.06.2006 року N5 588/2006 "Про внесення змін до Указу Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" передбачають як вичерпний перелік випадків, у яких до Комісії при Президентові України з питань громадянства подається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року, так і порядок розгляду заяв щодо набуття громадянства України, що встановлено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок) та положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства.

Тому, при ухваленні рішення суду про встановлення вказаного юридичного факту, суд враховував як Закон, так і акти Президента України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Аналізуючи норми ЗУ «Про імміграцію», які є відсильними, суд приходить до висновку, що заявнику з метою отримання дозволу на імміграцію в Україну необхідно довести ту обставину, що він є особою, яку можна віднести до категорії осіб, що мають право на отримання громадянства України за територіальним походженням.

Таким чином, у сенсі положень п. 8 Порядку, ст. 8 ЗУ «Про громадянство», юридичний факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" породжуватиме правові наслідки і тягнутиме за собою виникнення відповідного права - отримання дозволу на імміграцію до України за умов, визначених у ст. 8 ЗУ «Про громадянство», а саме:

- особа (заявник) повинен постійно проживати на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" у певний період часу до 24 серпня 1991 року;

- особа (заявник) повинна перебувати на 24 серпня 1991 року у громадянстві колишнього СРСР;

- відомості, що підтверджують факт постійного проживання на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" до 24 серпня 1991 року.

Тому, зважаючи на наведене, до юрисдикції загального суду питання про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" до 24 серпня 1991 року входить тільки за наявності вищенаведених умов.

Факт того, що ОСОБА_3 у період часу з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989, тобто до 24 серпня 1991 року постійно проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", а також мав паспорт громадянина СССР підтверджується довідками з місця роботи, довідкою про прописку, а також показаннями свідка ОСОБА_4.

Суд приймає до уваги показання свідка, оскільки вони дані під присягою, не мають внутрішніх протиріч та підтверджуються вище наведеними доказами.

Оцінивши представлені заявником у силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що слід встановити факт постійного проживання заявника на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" 24 серпня 1991 року у період часу з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989 року.

На підставі наведеного , керуючись, ст. ст. 3, 11, 60, 256 ЦПК України, Законом України "Про громадянство України", «Про імміграцію», ЗУ «Про правонаступництво», Указом Президента України "Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Про громадянство України", суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: Татарська АРСР, Черемшанський район, с. Чорний ключ, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" - м. Слов'янськ Донецької області, - у період часу з 03 грудня 1988 року по 10 вересня 1989 року, тобто до 24 серпня 1991 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 24 березня 2015 року.

Головуюча -суддя: О.В.Ільяшевич