Провадження №2/761/2153/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Вітріщаку Р.В., Калугіній М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 34 105,87 грн. втрат від інфляції та 5 108,77 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 грудня 2011 року укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю. Я., зареєстрованого в реєстрі № 4678. Згідно п.1 цього договору відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 159 786 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору складало 20 000 доларів США із зобов'язанням повернути таку ж суму до 01 лютого 2012 року включно. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заперечення, згідно яких у задоволенні позову просить відмовити з огляду на те, що іноземна валюта індексації не підлягає.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до цього договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 159 786 грн.

Факт прийому та передачі грошових коштів в сумі 159 786 грн. позики не заперечується відповідачем у письмових запереченнях, а тому свої зобов'язання за договором позики позивач виконав.

Відповідно до п. 1 Договору позики, відповідач зобов'язаний був повернути позику у строк до 01 лютого 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позику у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У поданих запереченнях представником відповідача не заперечується та обставина, що ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконала, тобто не повернула ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 159 786 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі N 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Так, із Договору позики від 26 грудня 2011 року вбачається, що позикодавцем передано у власність, а позичальником прийнято 159 786 грн., що за курсом НБУ на день складання цього договору є еквівалент 20 000 грн. з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 1 лютого 2012 року включно.

Таким чином, грошове зобов'язання в даному випадку є таким, що виражене в гривнях, а тому при простроченні його виконання підлягають застосуванню норми ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що сума боргу складає 159 786 грн., за період з 02 лютого 2012 року по 30 листопада 2014 року витрати від інфляції складають 34 105,87 грн.

Слід зазначити, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних за період прострочення з 02 лютого 2011 року по 14 листопада 2013 року у розмірі 8 562,78 грн.

Так, за період з 22 листопада 2013 року по 15 грудня 2014 року кількість днів прострочення становить 389 дні.

Отже, 3 % річних становлять: 159 786 грн. * 3 % річних / 100 % / 365 днів * 389 днів прострочення = 5 108,77 грн.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а отже зобов'язаний сплатити позивачу суму витрат від інфляції у розмірі 34 105,87 грн. та 3 % річних, що становлять 5 108,77 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 169, 208, 209, 212, 213, 215, 224 -228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 105,87 грн. - втрати від інфляції та 5 108,77 - 3 % річних.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: