У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Фонду цивільних досліджень «U.S. Civilian Research & Development Foundation», виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Державна акціонерна компанія «Хліб України», про визнання співавторами винаходів та стягнення авторської винагороди за винахідливість за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є авторами та співавторами винаходів, захищених патентом СРСР на винахід НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», патентом України на винахід НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_2», деклараційним патентом України на винахід НОМЕР_3 «ІНФОРМАЦІЯ_3» та патентом України на корисну модель НОМЕР_4 «ІНФОРМАЦІЯ_4». 22 квітня 2010 року відповідачами було надано грант колективному науково-виробничому підприємству «Марс», яке входить в Державну акціонерну компанію «Хліб України» на проект «Розробка аераційних технологій сушки та озонової дезінфекції зерна в умовах рециркуляції насипу» без їх відома та у їх відсутності, тобто не визнали їх автором та співавтором цих винаходів. Таким чином, відповідачами порушено належні їм права інтелектуальної власності.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд стягнути з відповідачів 660 тис. доларів США та 650 грн відповідно, 1 тис. грн з третьої особи, а також визнати їх співавторами винаходів, згідно авторського свідоцтва СРСР на винахід НОМЕР_1, свідоцтв України НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачі не знаходяться з відповідачами чи третьою особою в будь-яких цивільно-правових чи трудових відносинах, а інших порушень їхніх прав з боку відповідачів чи третьої особи суди не встановили.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта