Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8636/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в подальшому змінений) до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.04.2009р. з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2009р. до її повноліття. Крім того, за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.08.2011р. позивач сплачує по 200грн. щомісячно на утримання дочки в зв»язку з її хворобою.

На даний час матеріальний стан позивача сильно змінився. Він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 відповідно до актового запису №1331 від 29.08.2013р. і від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і крім того, має дочку ОСОБА_6, 2003р. народження, яка також проживає з ними і, яку він також утримує. Дані обставини впливають на його матеріальне становище.

Також зазначає, що має випадкові, нерегулярні заробітки; збільшилась вартість комунальних послуг, що тягне за собою збільшені фінансові зобов»язання на утримання житла, де мешкає його родина.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_2, за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.04.2009р. до розміру 400грн.00коп. щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_7 підтримали змінені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю ОСОБА_8 змінені позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 погодилась із зміненими позовними вимогами та просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 16.04.2009р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2009р. до її повноліття.

Крім того, за рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.08.2011р. ОСОБА_1 сплачує по 200грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дочки в зв»язку з хворобою дитини. Під час розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що незважаючи на наявність хвороб, що підтверджується медданими, які досліджувались судом, ОСОБА_4 не встановлено група інвалідності. Сама ж відповідач є інвалідом 3 групи безтерміново. Відповідно до даних довідки МСЕК від 30.10.2008р. їй протипоказано: перевантаження фізичні та психоемоційні, робота з тривалою ходьбою та стоянням, тривалим вимушеним положенням тулуба. За даними довідки Управління ПФУ в м. Черкасах Черкаської області від 22.10.2014р. отримує пенсію в розмірі 979грн. 00коп. щомісяця.

Також, як вбачається із свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 28.09.2013р. перебувають у шлюбі (актовий запис №1441) і мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

За даними розрахунку заборгованості, наданої органами ДВС станом на 01.12.2014р. боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 у розмірі 2918грн. 20коп.

При цьому, доводи позивача про те, що на час розгляду справи заборгованість зменшилась, не знайшли свого підтвердження.

В судовому засіданні досліджувались дані довідки ДПІ у м. Черкасах від 12.12.2014р. про те, що за період з 01.01.2013р. по 30.09.2014р. в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України, інформації про доходи ОСОБА_1 немає. Крім того, позивач зазначив, що він є працездатним, не є інвалідом, не є пенсіонером і має нестабільні, одноразові заробітки, оскільки працює на «шабашах»; на обліку в у Центрі зайнятості не перебуває. Також беззаперечним є факт, що ОСОБА_3 - дружина позивача, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182СК, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184СК).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, доводи відповідача та його представника про те, що спосіб присудження аліментів у частках від заробітку (доходу) батька, розмір яких встановлено в рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2009р., зміна якого, як на їхню думку, відповідно до ст. 192 СК України не допускається, спростовуються правовими позиціями Верховного Суду України (постанова від 05.02.2014р. №6-143цс13).

Виходячи із обставин справи та положень ч.1 ст. 192 СК України, суд вважає встановленими обставини, які свідчать про зміну сімейного стану позивача і дають підстави для зменшення розміру аліментів, але не до 400грн.00коп. щомісяця, як просить позивач, а до 500грн. 00коп. щомісяця, а це: народження та перебування на утриманні ОСОБА_1, крім дочки ОСОБА_9, - малолітньої дитини - сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, за даними розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого органами ДВС, і дослідженого під час розгляду справи, вбачається, що ОСОБА_1 сплачує аліменти з невизначеного місця роботи і сума заробітку становить 2946грн. 00коп. Відповідно, на дитину ОСОБА_4 нараховується розмір аліментів 736грн. 50коп. щомісяця, тобто ? частина заробітку. При цьому, перебування на утриманні платника аліментів двох неповнолітніх дітей при визначеній сумі заробітку та доходів у рівних частинах по 1/6 на кожну дитину (загалом 1/3 частина) становить по 486грн. 09коп. (2946 х 33% : 100 : 2).

Таким чином, на думку суду, залишення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 у раніше встановленому розмірі (рішення Придніпровського райсуду від 16.04.2009р.) призведе до порушення прав іншої дитини ОСОБА_5, який буде менш забезпеченим, ніж дитина, яка вже утримується батьком і одержує аліменти.

Посилання позивача на те, що він утримує дочку своєї дружини - ОСОБА_6, 2003р. народження, не знайшли свого підтвердження.

Отже, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: необхіднозменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2009р. з ? частини доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до 500грн. 00коп. щомісяця по день повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цього рішення суду; в іншій частині позову слід відмовити.

На підстав викладеного та, керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 88, 57 - 60, 174, 209 - 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2009р. з ? частини доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - до 500грн. 00коп. щомісяця по день повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили цього рішення суду.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С. М. Позарецька