АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитора таким, що прострочив зобов'язання за кредитним договором та застосування наслідків прострочення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Унікальний номер справи: 752/21925/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4875/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитора таким, що прострочив виконання зобов'язань за Кредитним договором № CL-013/320/2007 від 26.11.2007 р. внаслідок своєї недбалості та застосування наслідків прострочення кредитора. В обґрунтування позову зазначав, що 26.11.2007 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № CL-013/320/2007 від 26.11.2007 р., за умовами якого Банк надав кредит в сумі 27549,68 доларів США на придбання автомобіля строком до 26.11.2014 р. за умови сплати 15,08% від вартості автомобіля у вигляді першого внеску. 27.05.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі продажу кредитного портфелю, згідно з яким право вимоги за Кредитним договором № CL-013/320/2007 було передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Позивач посилається на те, що про зміну кредитора ПАТ «ОТП Банк» повідомило його листом від 14.07.2011 р., яке він отримав на початку серпня 2011 р., в якому зазначено, що умови Кредитного договору залишились незмінними, хоча зобов'язання за Кредитним договором визначені в іноземній валюті - доларах США, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має ліцензії на право здійснення операцій з валютою, і виконання зобов'язань на користь Товариства в гривнях є односторонньою зміною умов Кредитного договору. Позивач вважає, що факт прострочення кредитора і відмова приймати платежі на виконання зобов'язань підтверджується тим, що в період з 27.05.2011 р. по 12.08.2011 р. сплачені ним кошти в розмірі 2810,90 доларів США на виконання кредитних зобов'язань на рахунок, зазначений в Кредитному договорі, знаходились без руху на поточному рахунку і своєчасно не були зараховані на погашення тіла кредиту та відсотків, що призвело до неможливості виконання ним свого обов'язку за Кредитним договором саме з вини відповідача, а тому на підставі положень ст. 613 ЦК України просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі своєчасно не повідомили позичальника за Кредитним договором № CL-013/320/2007 про зміну кредитора у зобов'язанні, внесені позивачем кошти з 27.05.2011 р. по 12.08.2011 р. не зараховували в рахунок погашення зобов'язання, що призвело до застосування штрафних санкцій і стягнення заборгованості в судовому порядку, а крім того, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має ліцензії на право здійснення будь-яких операцій з валютою і не може приймати платежі у доларах США, в яких визначені зобов'язання за Кредитним договором № CL-013/320/2007, що призводить до фактичної зміни умов договору і унеможливлює виконання Позичальником своїх зобов'язань у спосіб, визначений Кредитним договором.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» про визнання кредитора таким, що прострочив та застосування наслідків прострочення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при ухваленні рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував того, що в порушення вимог кредитного договору, його повідомили про зміну кредитора не протягом 30-ти днів, а протягом 3-х місяців, що привело до того, що сплачені ним кошти не були зараховані на рахунок нового кредитора, та відбулося неправомірне нарахування пені за нібито невиконання умов договору.

Вказує, що судом в основу судового рішення покладено висновки ухвали апеляційного суду м. Києва від 23.05.2013 р., якою факт невиконання зобов'язань позичальником взагалі не досліджувався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-013/320/2007, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 27 549,68 доларів США на придбання автомобіля, з фіксованою процентною ставкою 9,99%. Датою остаточного повернення кредиту сторони визначили 26 листопада 2014 року.

Згідно з умовами Кредитного договору щомісячне погашення кредиту повинно відбуватися рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту.

Сторонами був погоджений Графік погашення заборгованості, що є невід'ємною частиною договору, відповідно до якого Позичальник зобов'язався вносити платежі в рахунок погашення суми боргу за Кредитним договором у визначені в Графіку дати та у визначеному розмірі.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.1.1 вказаного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Встановлено судом першої інстанції, що 27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі положень ст.ст.1081, 1082 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитних портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій.

За даним Договором купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» передав право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1

Крім того, 27.05.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Договір комісії, відповідно до якого Банк зобов'язався здійснювати управління Кредитним портфелем, у тому числі приймати платежі від Позичальників в національній та іноземній валюті. І у разі отримання платежів в іноземній валюті, конвертувати їх і перераховувати на користь Комітента в рахунок погашення заборгованості Позичальників за кредитними договорами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач посилається на те, що відповідачі в силу положень ст.613 ЦК України є кредиторами, які прострочили.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд керувався тим, що відповідно до ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства, чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

З огляду на вказану правову норму судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обґрунтування позовних вимог, а саме посилання Позивача, що в зв'язку з несвоєчасним повідомленням його про заміну кредитора та невиконанням з боку ПАТ «ОТП Банк» свого обов'язку щодо перерахування коштів, внесених ним в рахунок погашення заборгованості в період з 27.05.2011 р. по 12.08.2011 р., він належним чином не міг виконати свого обов'язку перед новим кредитором - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо своєчасного погашення відповідно до Графіку кредитної заборгованості.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що зазначені обставини спростовуються письмовими доказами у справі, а саме відомостей, які містяться в розрахунку заборгованості станом на 26.10.2011 р. та в виписці по особовому рахунку позичальника, відкритому для погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № CL-013/320/2007, з яких вбачається, що починаючи з березня 2011 р. позивач не дотримувався строків та порядку погашення заборгованості за Кредитним договором, які визначені умовами договору і відображені в Графіку погашення заборгованості, погодженому сторонами.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, судом було достеменно встановлено, що на момент передачі відповідачами права вимоги за Кредитним договором № CL-013/320/2007 заборгованість у позивача вже існувала і новий кредитор мав право відповідно до положень п. 3.1 Кредитного договору нарахувати та вимагати сплати пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Щодо посилань апеляційної скарги ОСОБА_1, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, порушення зобов'язань з боку Позичальника відбулось в червні 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2011 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в зв'язку з наявною у позивача заборгованістю звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10.12.2012 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2013 р., та додаткового рішення Деснянського районного суду від 30.01.2013 р., що змінено відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 23.05.2013 р. з ОСОБА_1 була стягнута сума боргу за Кредитним договором № CL-013/320/2007 та штрафні санкції.

Оскільки в ході розгляду Апеляційним судом м.Києва апеляційної скарги на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Києва від 30.01.2013 р. апеляційною інстанцією було встановлено, що невиконання зобов'язань позичальником не було наслідком несвоєчасного повідомлення боржника про зміну кредитора у зобов'язанні, а зазначені доводи позивача були визнані необґрунтованими, в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 відповідно до норм ст.516 ЦК України виконував свій обов'язок щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № CL-013/320/2007 у спосіб, передбачений договором, на рахунок старого кредитора, суду не надано, як не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів зазначає, що судом достеменно встановлено факт порушення Позичальником з березня 2011 року та в червні 2011 р. строків погашення заборгованості, визначених Графіком та факт наявності листа ПАТ «ОТП Банк» від 14.07.2011 року, яким повідомлено позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором та необхідність виконання кредитних зобов'язань на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» шляхом внесення коштів на рахунок, відкритий в банку.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: