У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», подану представником Шулікою А.В., на рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 жовтня 2007 року між ними та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № KIVVGA00000029, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 150 тис. доларів США зі сплатою 11,04% річних та кінцевим терміном повернення цих коштів до 19 жовтня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ними та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 313 кв. м., житловою площею 135 кв. м., та розташовані біля нього: госпблок літ. «Б», навіс літ. «В», альтанка літ. «Г», басейн літ. «Д», огорожа № 1-4, свердловина ІІ, каналізаційна яма, вимощення І, погріб літ. «Б», підпірна стінка ІІІ, що належать на праві власності ОСОБА_6

ОСОБА_8 не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з цим у березні 2011 року вони звернулися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року, у справі № 2-1866/2012 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIVVGA00000029 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 287 647 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/52 від 15 лютого 2012 року, було еквівалентно 2 297 757 грн 30 коп., звернуто стягнення на будинок загальною площею 313 кв. м. та всі об'єкти, що розташовані біля будинку, а також земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком.

Позивач зазначав, що після ухвалення вищезазначеного судового рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вони направили на адресу ОСОБА_6 письмове повідомлення, однак останнє виконано не було.

У зв'язку з цим позивач просив виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_8 про виселення закрито з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Виселено ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Місцевим судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № KIVVGA00000029, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_8 кредит у розмірі 150 тис. доларів США зі сплатою 11,04% річних та кінцевим терміном повернення цих коштів до 19 жовтня 2027 року.

Виконання грошових зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором іпотеки нерухомого майна, укладеним 19 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6, предметом якого є належне на праві власності останній нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 313 кв. м., житловою площею 135 кв. м., та розташовані біля нього: госпблок літ. «Б», навіс літ. «В», альтанка літ. «Г», басейн літ. «Д», огорожа № 1-4, свердловина ІІ, каналізаційна яма, вимощення І, погріб літ. «Б», підпірна стінка ІІІ.

Позичальник ОСОБА_8 всупереч умов договору та закону свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 287 647 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/52 від 15 лютого 2012 року, було еквівалентно 2 297 757 грн 30 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року, у справі № 2-1866/2012 року, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6, відділення у справах громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області про звернення стягнення, виселення, зняття з реєстрації, позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIVVGA00000029 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 287 647 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/52 від 15 лютого 2012 року складало 2 297 757 грн 30 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 313 кв. м., житловою площею 135 кв. м., та на всі об'єкти, що розташовані біля будинку: госпблок літ. «Б», навіс літ. «В», альтанка літ. «Г», басейн літ. «Д», огорожа № 1-4, свердловина ІІ, каналізаційна яма, вимощення І, погріб літ. «Б», підпірна стінка ІІІ, а також земельну ділянку за цією ж адресою, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 липня 2013 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року змінено та викладено абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIVVGA00000029 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 287 647 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ № 205/52 від 15 лютого 2012 року складало 2 297 757 грн 30 коп., яка складається із: 151 397 доларів США 32 центи - заборгованості за кредитом, 58 827 доларів США 25 центи - заборгованості за процентами за користування кредитом, 8 446 доларів США 19 центи - заборгованості з комісії за користування кредитом, 55 249 доларів США 47 центи - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31 доларів США 30 центи - штрафу (фіксована частина), 13 696 доларів США 01 центи - штрафу (процентна складова), та відповідно договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя і передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 313 кв. м. та на всі об'єкти, що розташовані біля будинку: госпблок літ. «Б», навіс літ. «В», альтанка літ. «Г», басейн літ. «Д», огорожа № 1-4, свердловина ІІ, каналізаційна яма, вимощення І, погріб літ. «Б», підпірна стінка ІІІ та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою-продавцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за ціною, яка має бути визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно довідки від 27 травня 2014 року № 86, виданої виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_6 та ОСОБА_8, з 2010 року.

25 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило на адресу ОСОБА_6 вимогу про необхідність у тридцятиденний термін з дня отримання даної вимоги, згідно із ст. 40 Закону України «Про іпотеку», добровільно звільнити нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1, разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями.

Суд встановив, що ОСОБА_6 отримала дану вимогу банку, але всупереч вимогам Закону України «Про іпотеку» у тридцятиденний строк у добровільному порядку не звільнила житловий будинок.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та виходячи із цього дійшов правильного висновку, що у даній справі права ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя порушуються ОСОБА_6, оскільки остання без належних на те підстав зареєстрована у АДРЕСА_1, тим самим обмежені права позивача, визначені Законом України «Про іпотеку».

Такий висновок місцевого суду відповідає вимогам Закону та ґрунтується на доказах, яким надано правильну оцінку.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом й не досліджуючи нових доказів у справі дійшов до помилкового висновку про передчасність задоволення позовних вимог щодо виселення відповідача. При цьому апеляційний суд ґрунтував своє рішення на тому, що позивачем не було дотримано місячного строку щодо добровільного звільнення іпотечного майна, а саме повідомлення про виселення датовано 28 березня 2014 року, копії повідомлень про вручення поштових відправлень датовані 5 березня 2014 року та 27 лютого 2014 року, а позовна заява подана до суду 15 квітня 2014 року, копія вимоги про виселення від 25 лютого 2014 року в матеріалах справи відсутня і судом першої інстанції не досліджувалася.

Однак дійшовши такого висновку, апеляційний суд не перевірив належним чином доводів позивача та доказів, які були надані останнім на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, висновки суду апеляційної інстанції суперечать ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку», вимоги яких щодо направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосується виселення мешканців на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням мешканців, а стосується позасудового врегулювання такого виду спорів.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», подану представником Шулікою А.В., задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2014 року скасувати, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана