АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/922/2015 Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Категорія 21 Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 19 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,3-тя особа:реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, державний нотаріус першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності, скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності, скасування державної реєстрації, зазначаючи,що договір дарування квартири за адресою АДРЕСА_1, був укладений нею не в повному розумінні правового значення цього договору, вона не мала на меті подарувати квартиру онукові, вважала, що це був договір довічного утримання. У зв'язку з чим просила визнати недійсним договір дарування, визнати за нею права власності на спірну квартиру та скасувати державну реєстрацію.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, державний нотаріус першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності, скасування державної реєстрації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 24.10.2011 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1,який зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно 14.02.2013 року.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,відповідно до заяви від 04.10.2011 року ОСОБА_2 просила у голови Суворовської районої у м. Херсоні ради дозволити подарувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 її неповнолітньому онуку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням виконкому Суворовської у м.Херсоні ради № 231 від 13.10.2011 року дозволено ОСОБА_2 подарувати,за згодою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а неповнолітньому ОСОБА_3, 1995 року народження,прийняти в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та надано згоду на нотаріально посвідчення договору дарування зазначеної вище квартири на ім'я ОСОБА_3

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що двічі протягом 2011 року зверталась до нотаріальної контори для укладення заповіту та договору, не заперечувала, що нотаріусом було їй роз'яснено її права,підтвердила,що укладення цих договорів було проведено з інтервалом 4-5 місяців.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку ,що між сторонами було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений нотаріально та зареєстрований в реєстрі. Крім того, твердження позивачки про укладення нею договору дарування квартири, який не відповідає її внутрішній волі не підтверджуються жодними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,наявні в матеріалах справи звернення в адресу Суворовської районної ради особисто позивачкою (а.с.35) та наданий дозвіл на дарування неповнолітньому ОСОБА_7, який є онуком позивачки цієї квартири (а.с.35) спростовують твердження позивачки, щодо укладення нею договору дарування без розуміння правового значення цього договору.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про обізнаність позивача щодо правових наслідків правочину,укладеного між нею та відповідачем і обґрунтовано зазначив про відсутність підстав передбачених ст.229 ЦК України для визнання договору дарування недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді