РІШЕННЯ

Іменем України

Заочне

Справа № 336/2636/15-ц

Провад. 2/336/1617/2015

19 червня 2015 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд у складі головуючого - судді Іжевської Н.Г., при секретарі Сіненко С.М.., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 25 березня 2014 р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала 400 доларів США, що еквівалентно 9404 гр., та зобов'язалася повернути з урахуванням відсотків протягом 4-х місяців.

У зв'язку з тим, що відповідачка у встановлений договором строк суму боргу не повернула, позивач просить стягнути борг -8228,5 гр., суму втрат від інфляції 972,69 гр., 3% річних за час прострочки - 90,63 гр., а разом 9291,82 гр. Позивач просить розглядати справу за його відсутності

Відповідачка повторно не з'явилась в судове засідання, позов не оспорила. Про час розгляду справи повідомлена своєчасно, про що її розписки.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно наданому судові договору від 25.03.2014р. року відповідачка отримала у позивача в позику 400 доларів США., дану суму зобов'язалась повернути протягом 4-х місяців. (а.с.4) , що об'єктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами.

Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до форми договору позики при його укладенні.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікованої ставки НБУ.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачка не надала суду ніяких доказів, які б спростовували доводи позивача.

Розрахунок суми заборгованості (а.с.5) не суперечить договору та закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача сума сплаченого ним судового збору в сумі 243,6 гр.

Керуючись ст. ст. 10,60,88, 209-215 ЦПК України, ст. ст. 530,625, 1949 ЦК України, суд

В и р і ш и в:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9291 гр. 82 коп. і судові витрати 243 гр. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заява подається до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів.

Суддя