Справа № 584/137/15-ц
Провадження № 2/584/82/15
РІШЕННЯ

Іменем України

17.03.2015 року Путивльський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Данік Я.І.

з участю секретаря - Зікрати Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання подружжя та ведення окремого господарства,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що з 02 вересня 1995 року по 31 жовтня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Починаючи з 17 вересня 2012 року через погіршення відносин позивачка переїхала до батьків, фактично припинивши шлюбні відносини та ведення спільного господарства зі ОСОБА_2 У зв'язку з цим, позивачка просить встановити факт окремого проживання та окремого ведення господарства з відповідачем в період з 17 вересня 2012 року по 31 жовтня 2013 року.

Суд, заслухавши представника позивача, яка наполягала на задоволенні позову, відповідача та його представника, які заперечували проти задоволення позову, показання свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно з поважних причин.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

У судовому порядку, за змістом ст.256 ЦПК України, можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому за наявності спору про право справа розглядається у позовному провадженні.

Судом встановлено, що з 02 вересня 1995 року по 31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7, 9).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З рішення Путивльського районного суду від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вбачається, що позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони більше року спільно не проживають, не спілкуються та спільного господарства не ведуть. Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4, позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнав повністю, через фактичне створення позивачкою нової сім'ї збереження шлюбу вважав неможливим (а.с.9).

З акта про підтвердження фактичного проживання неповнолітньої дитини вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17 вересня 2012 року проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Представник позивачки стверджувала, що такий же акт був прийнятий судом як доказ при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Ні відповідач, ні його представник таких її стверджень

не заперечували. Рішення Путивльського районного суду від 28 листопада 2013 року, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, містить посилання на комісійний акт, яким підтверджується, що ОСОБА_1 разом з дитиною проживала окремо від ОСОБА_2 (а.с. 43). При цьому свідок ОСОБА_5, яка є квартальною і була у складі комісії, що підписала вищевказаний акт, показала, що у 2012 році ОСОБА_1 разом із сином, який на той час вступив на навчання до ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей», переїхала жити до батьків у АДРЕСА_1.

Дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 - мати позивачки, та ОСОБА_8 - сусідка по під'їзду в будинку АДРЕСА_1.

Як показав свідок ОСОБА_3, що є сином сторін, після істотного конфлікту між його батьками у вересні місяці 2012 року мати - ОСОБА_1, разом з ним стала проживати у квартирі своєї матері - ОСОБА_7, і більше до ОСОБА_2 не поверталась. Останній дійсно давав йому гроші, купував речі, дарував подарунки, однак ОСОБА_1 грошей не давав.

Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання учня ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_3 від 09 жовтня 2012 року, з якого вбачається, що місцем проживання учня є квартира АДРЕСА_1, а сім'я складається з чотирьох осіб: ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1, баба - ОСОБА_7, дід - ОСОБА_9 (а.с.55).

Зазначений акт підписано, крім заступника директора та майстра, класним керівником - ОСОБА_10, яка, будучи допитаною у якості свідка, підтвердила, що вона разом з майстром на початку навчального року на першому курсі перевіряла умови проживання учнів, зокрема, і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, і саме вона склала цей акт.

Що стосується показань свідків ОСОБА_11 - матері відповідача, ОСОБА_12 - його сестри та ОСОБА_13 - сусіда відповідача, про те що позивачка продовжувала спільно з відповідачем до розірвання шлюбу, то вони спростовуються іншими доказами, дослідженими судом.

Доводи представника відповідача - ОСОБА_14 про те, що сім'я між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично існувала до розірвання шлюбу, що, на його думку, підтверджується тим, що ОСОБА_1 мала ключі від будинку АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 давав гроші на утримання сина, є непереконливими, оскільки наявність у неї ключів від будинку, в якому вона раніше проживала, не свідчить про наявність у неї сімейних відносин з відповідачем, як і надання ним грошей на утримання дитини не свідчить про ведення спільного господарства, оскільки утримання дитини є його батьківським обов'язком відповідно до закону.

І посилання представника відповідача на те, що за спірний період позивачка окремо від відповідача ніякого майна не набула, не є підтвердженням ведення сторонами спільного господарства, оскільки доказів того, що вони разом придбавали будь-яке майно, суду також не надано.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує, що свідок ОСОБА_7 є матір'ю позивачки, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є відповідно матір'ю та сестрою відповідача, а свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_13 є сусідами сторін. Суд також критично оцінює і наданий представником позивачки акт про підтвердження фактичного проживання неповнолітньої дитини, датований 23 лютого 2015 року, оскільки хоча рішення Путивльського районного суду від 28 листопада 2013 року, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, і містить посилання на комісійний акт, яким підтверджується, що ОСОБА_1 разом з дитиною проживала окремо від ОСОБА_2, проте відсутні підстави вважати, що це один і той же акт, більше того у вищевказаному рішенні суду встановлено лише факт окремого проживання сторін на час розгляду справи за позовом про стягнення аліментів (а.с.42).

Не викликають сумнівів у суду показання свідка ОСОБА_3, який є сином сторін, у тій частині, що після того, як він з матір'ю став проживати по АДРЕСА_1, більше за місцем реєстрації вони не проживали. Ці показання об'єктивно підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання учня ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» ОСОБА_3 від 09 жовтня 2012 року, складеним класним керівником ОСОБА_10, яка як свідок підтвердила достовірність викладених в акті обставин.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами достовірно підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 09 жовтня 2012 року разом із сином - ОСОБА_3, проживала по АДРЕСА_1, окремо від свого чоловіка - ОСОБА_2, тому суд дійшов висновку про встановлення факту окремого проживання сторін саме з цієї дати. Будь-яких обставин, які б підтверджували, що сторони вели спільне господарство під час окремого проживання, судом не встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

У зв'язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.3 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживала окремо від свого чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та вела окреме від нього господарство в період з 09 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. повернення сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя

Путивльського районного суду Я.І.Данік