У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_8, про визнання недійсним рішення, про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування витягу про державну реєстрацію прав, скасування запису, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 січня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_8, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 14 грудня 2010 року №118 «Про оформлення права приватної власності на садовий будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у АДРЕСА_1; скасування свідоцтва від 23 грудня 2010 року про право власності на нерухоме майно, видане на ім'я ОСОБА_7 на підставі згаданого рішення; скасування витягу про державну реєстрацію прав НОМЕР_4 від 23 грудня 2010 року; скасування запису № 28 в книзі 1. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та свідоцтвом про право власності, виданим на підставі цього рішення, порушуються її права як власника земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_1/НОМЕР_2.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 14 грудня 2010 року №118 «Про оформлення права приватної власності на садовий будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 в цілому на ОСОБА_7 Скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_7 на нерухоме майно серії НОМЕР_5, видане 23 грудня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області від 14 грудня 2010 року №118. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на садовий будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 реєстраційний номер НОМЕР_6 вчиненого реєстратором КП «Харківське районне БТІ». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з ненадання позивачем належних доказів про наявність на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності, спірного садового будинку та пояснень представника позивача щодо наявності садового будинку на земельній ділянці № НОМЕР_3.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з положень ч. 1 ст. 375 ЦК України, ст. 155 ЗК України, зауваживши, що судом першої інстанції не було надано оцінки доказам про оформлення права власності ОСОБА_7 на будинок сільською радою в порушення права власності позивача на її земельну ділянку на якій відсутні будівлі та те, що відповідачами не було спростовано відповідно до положень ст.ст. 60, 11 ЦК України доводи позивача, підтверджених належними та допустимими доказами.

Проте повністю погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 13 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Харківської райдержадміністрації від 27 липня 2007 року № 1563, виданий державний акт серії НОМЕР_7 на право власності на земельну ділянку, площею 0,0969 га на території Лизогубівської сільської ради, АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_1/НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення садівництва (а.с. 7).

13 серпня 2007 року на ім'я ОСОБА_8, на підставі розпорядження голови Харківської райдержадміністрації від 27 липня 2007 року № 1563, виданий державний акт серії НОМЕР_8 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1129 га на території Лизогубівської сільської ради, АДРЕСА_1, ділянка № НОМЕР_3, з цільовим призначенням для ведення садівництва (а.с. 23).

Рішенням Виконавчого комітету Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_7 за результатом розгляду її заяви, вирішено оформити право власності на садовий будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, що розташований на території Лизогубівської сільської ради в АДРЕСА_1 в цілому та видати свідоцтво про право приватної власності на садовий будинок, на підставі якого провести реєстрацію в КП «ХРБТІ» (а.с. 4).

23 грудня 2010 року виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області на підставі згаданого рішення видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - садовий будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2,НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7 (а.с. 5).

23 грудня 2010 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» відповідно до Витягу НОМЕР_4 про державну реєстрацію прав прийняло рішення про державну реєстрацію садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, будинок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_7 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації ̶ з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації ̶ з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 331 ЦК). З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для його вирішення, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, зазначаючи про порушене право позивача щодо визнання за відповідачем ОСОБА_7 права власності на спірний садовий будинок, апеляційний суд залишив поза увагою те, що матеріали справи не містять даних щодо розміщення цього будинку на земельній ділянці, яка належить позивачу, натомість з пояснень третьої особи, яка водночас представляє інтереси позивача за довіреністю вбачається, що цей будинок знаходиться на території земельної ділянки НОМЕР_9, та побудований у 1991 році, ще до оформлення права власності на земельні ділянки. Апеляційним судом не з'ясовано, яким чином порушено права позивача оспорюваним рішенням сільської ради. Апеляційним судом не перевірено чи вірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України. Скасовуючи державну реєстрацію права власності на спірний будинок апеляційний суд не перевірив чи підлягають такі вимоги розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук