22-ц/775/275/2015(м)
264/4230/14-ц

Головуючий в 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Доповідач Попова С.А.

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого Попової С.А.,
суддів Ігнатоля Т.Г., Кочегарової Л.М..,
при секретарі Берліній Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» та Публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» та Публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування», третя особа: Управління Пенсійного Фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя, про спонукання здійснити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначав, що підприємство-правонаступник колишнього роботодавця видало йому довідку для пред`явлення до Пенсійного фонду, але в якій невірно вказано заробітну плату з заниженням її розміру, що потягло виплату йому пенсії в меншому, аніж належить розмірі. Іншу довідку в порядку ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підприємство відмовляється видати з причини відсутності первісних документів, необґрунтовано вимагаючи надати довідку про відповідні зони небезпеки, кратність, що має бути підписана командиром і начальником фінансової служби військової частини. Але ж відомостей у архівній довідці, де відзначено період і місце знаходження, вважає за достатнє для призведення скорегованого заробітку за період виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Замість витребуваної довідки зі скорегованою зарплатою ПАТ "МЗВМ" йому видало іншу довідку, на підставі якої Пенсійний Фонд нараховує пенсію по інвалідності: про фактично нараховану і виплачену заробітну плату а ні по формі, що введена в дію з 15.03.1996р., ні по формі № 122.
Вважає, що в витребуваній довідці має бути розрахунок його зарплати тільки за дні виїзду в зону відчуження, а не за всі дні перебування на військових зборах в місці дислокації військової частини. Підприємство має перерахувати тарифну ставку на 6-годинний робочий день за роз`ясненнями Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 05.10.1973р. № 13/30 і Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів і ВЦРПС від 07.05.1986р. № 524-156. Оплата має бути розрахована в кратному розмірі за певну кількість днів (годин) перебування в кожній із зон небезпеки. За роботу у вихідні і святкові дні оплата праці має призводитись в подвійному розмірі згідно КЗпП, розпорядження Ради Міністрів СРРС від 23.05.1986р. № 1031-рс (п. 1б). В довідці не виведена окремо премія, що має становити на розсуд керівництва до 60% тарифної ставки (посадового окладу). Невідображення у довідці цих даних ущемляє права позивача на призведення перерахунку пенсії.
В кінцевій редакції позовних вимог (а.с. 49-57, 85-91) просив: визнати неправомірними дії відповідачів з непроведення розрахунку при видачі довідки, необхідної для призначення пенсії, скорегованого заробітку за період роботи з 09.05.1986р. по 07.06.1986р., який був здійснений відповідачем без урахування всіх вимог нормативних актів та урядових рішень; зобов`язати відповідача провести перерахунок заробітку з 09.05.1986р. по 07.06.1986р. з урахуванням всіх вимог діючого законодавства та урядових рішень, в тому числі колишнього Союзу РСР, РМ УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради; зобов`язати видати за вказаний період роботи довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження по формі, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України.
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період роботи з 09.05.1986р. по 07.06.1986р. з урахуванням зон небезпеки у кратному розмірі та встановленого 6-ти годинного робочого дня (36-тигодинного тижня) та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 09.05.1986р. по 07.06.1986р. для пред`явлення в Пенсійний Фонд України. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання з розподілом судових витрат.

В апеляційних скаргах ПАТ "МЗВМ" і ПАТ «Азовзагальмаш», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просили рішення в частині задоволення вимог про зобов`язання вчинити перерахунок заробітної плати позивача за час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за цей період для пред`явлення в Пенсійний Фонд України скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в даній частині.

Рішення в решті позовних вимог ОСОБА_1 , по яких судом першої інстанції відмовлено, не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "МЗВМ" Майської А.В., представників третьої особи УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя Шафорост І.В. і Демура О.А, які підтримали доводи скарг, заперечення проти скарг представника позивача - Пазій О.І., розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи позивача ОСОБА_1 і представника ПАТ «Азовзагальмаш», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами цивільної справи, дослідженими в судовому засіданні матеріалами пенсійної справи позивача, даними галузевого державного архіву Міноборони України, оглянутих відомостей військового білету НОМЕР_1 : ОСОБА_1 , перебуваючи у 1986 році у трудових відносинах із ВО «Ждановважмаш» (Ждановський завод важкого машинобудування), в період з 09.05.1986р. (наказ № 01) по 07.06.1986р. (наказ № 32) знаходився на спеціальних зборах і приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; згідно експертного висновку отримав захворювання, пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

В теперішній час позивач за своїм соціальним статусом є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, визнаний інвалідом 3 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що втілено в посвідченні серії НОМЕР_2 ; отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позов в частині зобов`язання вчинити перерахунок заробітної плати і видати позивачеві довідку для пред`явленні до Пенсійного Фонду України, суд виходив з того, що позивач працював на забрудненій території, виконуючи роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і йому відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 49 КЗпП України має бути видана довідка правонаступником колишнього роботодавця - ПАТ «МЗВМ». Суд врахував, що позивач для цього має необхідні документи, що замінюють довідку форми № 122: архівна довідка, розрахункові листи, і це не створює позивачеві перешкод для оформлення (перерахунку) його пенсії. На підставі цього суд встановив обов`язок роботодавця розрахувати заробітну плату працівника за час виконання ним робот з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в кратному розмірі і відповідно до зон небезпеки.

З такими висновками в оскаржуваній частині погодитись не можна з огляду на наступне.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (спеціальний закон) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Таким чином, пенсії зазначеним особам призначаються виходячи із заробітної плати, розрахованої на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня.

Із заперечень ПАТ «МЗВМ» (а.с. 64) проти позову та пояснень представника підприємства в судовому засіданні вбачається, що зазначені первинні документи у товариства відсутні і позивачем не надані як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Надані позивачем суду першої інстанції довідки, які проаналізовані нижче, не є тими первинними документами з яких можна встановити фактично відпрацьований час у зоні відчуження, місце і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки.

Інші наведені у змісті позовної заяви нормативні акти (Постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. № 153/10-43, де в п. 2 встановлюється шестигодинний робочий день, підвищені до 100% тарифні ставки; Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 06.01.1988р. № 12-р, де оплата праці по всій зоні відчуження підприємства мають призводити в подвійному розмірі тарифних ставок і окладів - з 01.03.1988р.; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. N 1031 рс, де у п. «б» зазначено, що порядок оплати праці і виплати одноразової винагороди за місцем постійної роботи поширено на військовозобов`язаних, що призвані на збори і безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації аварії на ЧАЕС тощо) - не усувають необхідності надання первісних документів у підтвердження даних, які використовує роботодавець при зведенні довідки працівника для надання до управління Пенсійного Фонду України для перерахунку пенсії як ліквідатора Чорнобильської катастрофи в порядку ст. 15 спеціального закону.

Порушені представником позивача в суді апеляційної інстанції доводи щодо направлення ОСОБА_1 на спеціальні збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС через воєнкомат і регулювання, у зв`язку з цим, дещо іншим порядком спірного питання з видання довідки і перерахунку заробітної плати, також, з огляду на командирування ОСОБА_1 з підприємства, не усуває необхідності підтвердження необхідних реквізитів цієї довідки (зокрема, кратність) первісними документами, зазначеними у постанові КМУ № 1210.

В матеріалах справи маються особові розрахункові листи (а.с. 65), згідно яких бухгалтерією ПАТ «МЗВМ» була надана довідка про фактично нараховану і виплачену заробітну плату у спірний період травень-червень 1986 року (а.с. 80, 94, 135).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати заробітну плату із її чисельним донарахуванням та видати відповідну довідку про скорегований заробіток з певними реквізитами, в т.ч. кратністю, по суті прагнучи внесення інших відомостей, в порівнянні з попередньою довідкою підприємства.

У змісті позовної заяви позивач зазначає, що витребувана довідка про заробітну плату для перерахунку пенсії йому, як інваліду-ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, має відповідати формі, введеній в дію з 15.03.1996р., що є додатком до листа Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996р. № 01-3/244-013-2 (а.с. 64) або по формі № 122, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 9.03.1988р.

Колегія суддів погоджується з наведенням судом першої інстанції мотивів про відсутність підстав для зобов`язання видати довідку за формою № 122, що не є обов`язковою для підприємства, оскільки період роботи в зоні відчуження вказано в довідці про заробіток права позивача через відсутність в нього довідки саме такої форми не порушуються.

Матеріали цивільної і дослідженої пенсійної справи позивача містять низку архівних документів, в яких різняться дані щодо періоду перебування позивача в зоні відчуження, щодо сумарної кратності, відсутність даних щодо зонування.

Так, довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 51/1/536 від 17.01.2001р. у вигляді її дубліката за № 82661 від 19.06.2012р., містить зазначення участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕс у складі військової частини № НОМЕР_3 і його виїзду в період 09.05.1986р.-07.06.1986р. в м. Припять на АЕС: червень 7 (один день); відрядження в м. Припять на АЕС: з 21.05.1986р. (пр. № 14) по 24.005.1986р. (пр. № 17) та з 30.05.1986р. (пр. № 23) по 01.06.1986р. (пр. № 25); отримання дози опромінення 25.036; місце дислокації частини за вказаний період м. Донецьк, з 11.05.1986р. м. Воровичи,з 14.05.1986р. м. Діброва; підстава ф 1918, оп 8210, д1 л 9, оп 8207 д1 л 28 оп 8209 д1.

Характер виконуваних позивачем робіт в архівній довідці не зазначено; є посилання, що тривалість робочого часу і номер зони в наказах не вказані, кратність не відображена.

Разом з тим, отримана на звернення позивача у липні 2014 року повторна довідка Галузевого державного архіву Міноборони № 179/1/9370 (а.с. 78), містить в додаток до попередньої довідки № 51/1/536 від 17.01.2001р. визначення: отримання позивачем добових грошей за період по 04.06.1986р. 2,60 на добу, а з 05.06.1986р. 3,50 на добу за весь період перебування на зборах; маршрутні листи, розпорядження в/ч НОМЕР_3 на зберігання до архіву не надходили.

Отже, відсутні докази щодо застосування кратності і визначення однозначності періоду виконання робіт, що є необхідним для учинення перерахунку зарплати за період робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При прийнятті рішення територіальний органа Пенсійного фонду України у відповідності зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має учиняти дії з перевірки обґрунтованості виданих підприємствами документів.

За положеннями у підпункті 3 пункту 2.1 постанови Правління Пенсійного Фонду України «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті 27.12.2005р. за № 1566/11846 (в редакції чинній з 29.08.2014р., актуальній на момент звернення позивача до підприємства за необхідної довідкою, що є аналогічною підпункту "ґ" пункту 7 в минулій редакції цієї постанови) до заяви про призначення пенсії надаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Матеріали пенсійної справи позивача свідчать про підвергнення кожної наданої довідки підприємства перевірці УПФУ у вищенаведеному порядку, в тому числі проведення зустрічних перевірок, призваних впевнитись в обґрунтованості включення в розрахунок сум, що відображені в особистих листах і інших документах.

Так, ГУ ПФУ в Донецькій області в порядку перевірки визначило відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачеві за його заявою з урахуванням виданої підприємством довідки про зарплату від 21.11.2006р., з посиланням у своїй відповіді № 153/03-2 від 05.01.2007р. (а.с. 81) на відзначення здійснення оплати праці без урахування первинних документів, а також різні дані в архівній довідці Міноборони від 17.01.2005р. (робота в зоні відчуження 2 дні в червні та 6 днів в травні 1986р.) і довідці про заробіток підприємства (оплата роботи за 26 днів травня та 24 дні червня), та відзначення, що кількість днів, оплачених в кратному розмірі не відповідає і довідці в/ч № 73413 від 19.09.1987р. № 217.

Позивач у липні 2014р. звернувся на підприємство із заявою про видачу довідки за роботу в зоні відчуження, за наслідками розгляду звернення ПАТ «МЗВМ» 11.08.2014р. надало позивачу повторну довідку від 24.07.2014р. про фактично нараховану і виплачену йому заробітну плату за період роботи в зоні відчуження (а.с. 94, 135).

Враховуючи те, що ця повторна довідка Міноборони не є первісним документом, зокрема, не є довідкою з підписом командира і начальника фінансової служби військової частини, а є похідним джерелом, яке має відмінності від первісно наданих архівними структурами Міноборони даними, то підстав для видачі довідки із зведенням проревізованих даних, на відміну від минулих довідок, з відзначенням кратності та інших реквізитів, яких прагне позивач, як погоджується колегія суддів, у підприємства не було.

Зважаючи на наведене, колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції, за відсутності первісних документів, що надають змогу достовірно відзначити всі потрібні позивачеві реквізити, зокрема сумарну кратність оплати праці, встановлені у відповідні періоди зони небезпеки, необґрунтовано встановив обов`язок правонаступника роботодавця ПАТ «МЗВМ» розрахувати заробітну плату працівника за час виконання ним робот з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в кратному розмірі відповідно до зон небезпеки і видати відповідну довідку для пред`явлення до Пенсійного Фонду України встановленої форми (згідно листа Міністерства соціальної політики України від 27.02.1996р. № 01-3/244-013-2).

Оскільки позивач не просить надати довідку іншого змісту, безвідносно до кратності та розмежування по зонах, то відсутні підстави для зобов`язання підприємства донарахувати заробітну плату і видати довідку із скорегованим заробітком загального змісту, регламентованого ст. 49 КЗпП України (із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати).

При цьому суд сформуював у рішенні дії зобов`язального характеру перерахувати заробітну плату і видати довідку, в якій незрозуміло, яку конкретно зону небезпеки треба враховувати роботодавцю і яку тривалість роботи використати (із урахуванням різних даних в наявних у справі довідках по відзначенню зон і періодів), яку кратність застосувати, якщо вони не відзначені в первісних архівних даних і не підтверджені, як йшлось раніше, первісними документами військової частини. Рішення з такою резолютивною частиною є неоднозначним для його виконання, як обгрунтовано в апеляційній скарзі посилається відповідач.

Крім того, позивачем не надавалися докази неповноти і неправильності нарахування і виплати заробітної плати, що зазначені у виданій довідці ПАТ «МЗВМ» від 24.07.2014р.

Крім того, ухвалюючи рішення із зобо`вязанням видати довідку, до якої необхідно ввести показник кратності (без певного числового значення), суд не в повній мірі врахував зміст розпорядження від 17.05.1986р. № 964рс.

Так, застосування кратності до заробітної плати ліквідаторів здійснювалося лише у виключних випадках згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986р. № 964рс, за яким було дозволено керівникам міністерств і відомств, за погодженням із головою урядової комісії здійснювати у виключних випадках оплату праці працівників в п`ятикратному розмірі порівняно зі встановленими діючими законодавством нормами, по ІІ зоні в чотирьохкратному розмірі, по І зоні - в трьохкратному.

Але в рішенні суд навів витяг з цього розпорядження, не зваживши на акцент «у виключних випадках» і процедуру погодження, при цьому помилково вбачивши в цьому обов`язок роботодавця, а не можливість, на що обґрунтовано посилається у змісті апеляційної скарги відповідач ПАТ "МЗВМ".

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд не навів фактів, з якими закон пов`язує наявність суб`єктивно порушеного права позивача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а тому ухвалене судом рішення в оскаржуваній частині необхідно скасувати.

Суд першої інстанції, разом з тим, вірно визначив підстави правонаступництва ПАТ «МЗВМ» за виниклими спірними відносинами, що є, з огляду на статутні документи, належним відповідачем, і безпідставне, у зв`язку з цим, пред`явлення заявлених ОСОБА_1 вимог до ПАТ «Азовзагальмаш».

Підсумовуючи викладене, апеляційні скарги ПАТ «Азовзагальмаш» і ПАТ «МЗВМ» підлягають задоволенню, рішення суду, як постановлене внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, і порушенням норм матеріального права скасуванню, з ухваленням в порядку ст. 309 ЦПК України нового рішення з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог щодо видачі довідки і призведення перерахунку заробітної плати відповідно до вищенаведеного мотивування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» і Публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування» задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Маріупольський завод важкого машинобудування» здійснити перерахунок заробітної плати і видати довідку про заробітну плату встановленого зразка скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський завод важкого машинобудування», Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» в частині вимог про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період роботи з 9 травня 1986 року по 07 червня 1986 року з урахуванням зон небезпеки у кратному розмірі та встановленого 6-ти годинного робочого дня та видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 09 травня 1986 року по 07 червня 1986 року для пред`явлення в Пенсійний фонд України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді