У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належать дві земельні ділянки по АДРЕСА_1 площами 0,1 га та 0,00975 га відповідно для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Суміжним землекористувачем є відповідачка ОСОБА_5, яка самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки площею 0,0193 га, огородила її металевою сіткою, яку відмовляється зняти.

Крім того, він має намір встановити по периметру своєї земельної ділянки сучасну огорожу, однак ОСОБА_5 не дає змогу це зробити, що створює йому перешкоди.

Враховуючи вказане, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,006533 га, зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати встановлену нею огорожу між земельними ділянками та не чинити йому перешкод у встановленні нової огорожі по межі земельних ділянок відповідно до плану-схеми 2 (додатку до висновку судової експертизи) та зобов'язати відповідачку демонтувати належну їй вбиральню та перенести її на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 самовільно зайняту земельну ділянку площею 65,33 кв. м по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати встановлену нею огорожу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та не перешкоджати ОСОБА_4 у встановленні нової огорожі згідно додатку № 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи.

Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати належну їй вбиральню, позначену на схемах № 3, 4 в додатках № 3, 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи під порядковим № 7 та перенести її на відстань не менше 1 м від межі земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині вирішення позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання не чинити перешкод у встановленні нової огорожі.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 самовільно зайняту земельну ділянку площею 23 кв.м. по АДРЕСА_1, розміри якої зафіксовані в додатку до судової експертизи № 90 (а.с. 3 контрольних замірів на земельну ділянку ОСОБА_5.).

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у встановленні огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1, відповідно до додатку до судової експертизи № 90 (а.с. 3 контрольних замірів на земельну ділянку ОСОБА_5.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання не чинити перешкод у встановленні нової огорожі та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки встановлено факт захоплення відповідачкою земельної ділянки позивача площею 23 кв.м., то наявні підстави для зобов'язання відповідачки повернути позивачу самовільно зайняту земельну ділянку та зобов'язання відповідачки не чинити позивачу перешкод у встановленні огорожі між спірними земельними ділянками.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова