Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками.

Зазначав, що згідно договорів оренди та додаткових угод до них передав в оренду відповідачу належні йому на праві власності земельні ділянки, площею 8,47 га та 2, 8233 га відповідно, що розташовані на території Гоголівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

Посилаючись на те, що відповідач орендну плату за користування земельними ділянками сплачував не в повному розмірі, й відмовився в добровільному порядку провести з ним повний розрахунок, ОСОБА_4 просив стягнути на свою користь 16 273 грн заборгованості по орендній платі за 2012, 2013 роки, а також пеню в розмірі 386 грн 89 коп.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» на користь ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2012 рік - 7 587 грн 54 коп. й 299 грн 73 коп. - пені, за 2013 рік - 9 685 грн 54 коп. та 87 грн 16 коп. - пені, а всього 16 572 грн 81 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року зазначене рішення районного суду змінено, а саме зменшено розмір заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками до 7 282 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач має право на компенсацію орендної плати за рахунок відповідача за користування належними йому на праві власності земельними ділянками за 2012-2013 роки, з розрахунку 3,4% від нормативної грошової оцінки землі, а не 6%, які вказано позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції вірно застосував положення норм матеріального права, й дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4

При цьому, судом апеляційної інстанції вірно зазначено про те, що договір оренди земельних ділянок від 2011 року не пройшов державної реєстрації.

Доводи касаційної скарги на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук