ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/466/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сухомлінова С.М.

секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_6 з 29.02.2012р. по ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання кв. АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача з ОСОБА_6 та визнання за позивачем права власності на ? частину цієї квартири. ОСОБА_2 посилалась на те, що вона з 29.02.2012р. проживала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах, в період яких на ім'я ОСОБА_6 була придбана кв. АДРЕСА_1, де вони проживали разом до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Стверджувала, що спірна квартира є спільною сумісною власністю набутою в цивільному шлюбі, а тому за позивачем слід визнати право на ? частину спірної квартири, так як відповідачі заперечують це право позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги, а відповідачі позов не визнали. При цьому, представник відповідачів стверджував, що позовні вимоги не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтв (а.с.16,17), позивачка ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі до 20.06.2003р., а ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі до 28.02.2012р.

Згідно пояснень сторін та довідки, позивачка ОСОБА_2 познайомилась з ОСОБА_6 в 2011 р. з яким зустрічалась під час його приїздів до м. Києва де він тимчасово проживав у своєї матері ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_2 (а.с.202).

На початку 2012р. ОСОБА_6 вирішив придбати житло і з цією метою 18.05.2012р. уклав договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 за 710 000 грн. з яких 622 909 грн. була сплачена покупцем ОСОБА_6 під час оформлення договору.

Відповідно п.4.4. цього договору, покупець ОСОБА_6 заявив, що на момент придбання квартири в зареєстрованому шлюбі він не перебуває та ні з ким не проживає однією сім'єю без укладання шлюбу. Вказав, що квартира, яка набувається буде його особистою приватною власністю (а.с.212-214).

Згідно пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 позивачка разом з ОСОБА_6 з червня 2012 р. робили в спірній квартирі ремонт, а з грудня 2012р. стали разом проживати в цій квартирі, що також підтверджується квитанціями, чеками (а.с.52-67).

Як вбачається з листа (а.с.202) Прикордонної служби України та пояснень сторін. 17.05.2014р. ОСОБА_6 виїхав з України, а ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись в м. Саратов ОСОБА_6 трагічно загинув (а.с.124).

Після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулись його батьки та рідний син відповідач ОСОБА_4, що підтверджується їх заявами (а.с.120,131,134).

Оцінюючи представлені докази, суд вважає встановленим факт проживання однією сім'єю позивачки і ОСОБА_6 з грудня 2012р. по травень 2014р.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Суд вважає, що вказаний закон регулює правовідносини сторін лише за життя чоловіка і жінки, але після смерті ОСОБА_6 підлягають застосуванню спеціальні норми Цивільного кодексу України, зокрема ст. 1261 ЦК України, яка передбачає у першу чергу право на спадкування за законом за дітьми спадкодавця, того з подружжя, який його пережив та батьків. У четверту чергу, право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

Відповідно приписів ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса звернулись мати спадкодавця ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4, які спадкують в першу чергу.

Таким чином, позивачка може отримати право на спадкування по закону лише в четверту чергу при умові встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю п'ять років.

Враховуючи те, що позивачкою не доведений факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 п'ять років, а відповідачі заявили про прийняття ними спадщини і тому вважаються спадкоємцями першої черги, то позовні вимоги ОСОБА_2 суд вважає безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ : С.М.Сухомлінов