Справа №592/196/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 22-ц/788/628/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення на її користь аліментів на сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з червня 2013 року, а також просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи стягнення з червня 2013 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач з червня 2013 року з обумовленої між сторонами суми допомоги у розмірі 1000 грн. на місяць перераховував лише 400 грн., що не є достатньою сумою для утримання їх сина, а тому, враховуючи відсутність у позивачки будь-яких інших доходів у зв'язку з перебуванням у відпусті по догляду за дитиною до трьох років, а також знаходження дитини на її повному утриманні, просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 14 січня 2015 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання та ухвалити нове рішення, яким ці вимоги задовольнити та стягнути аліменти на її утримання з 14 січня 2015 року до досягнення дитиною трьох років.

Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги середній заробіток відповідача за останні шість місяців, який складає 2185,81 грн., тому безпідставно дійшов висновку про неможливість стягнення аліментів на утримання позивачки.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, відповідача ОСОБА_4, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з грудня 2011 року сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5, батьком якого згідно з свідоцтвом про народження дитини, є відповідач у справі (а.с. 9).

З травня 2013 року сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують.

Дитина проживає спільно з матір'ю, окремо від відповідача та знаходиться на її вихованні (а.с. 10).

ОСОБА_3 не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На утриманні у відповідача також знаходиться його неповнолітній син ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 29) від шлюбу з ОСОБА_7. Вказаний шлюб розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2011 року (а.с. 85).

У 2013 - 2015 роках відповідачем перераховувалися як на рахунок позивачки, так і на рахунок його колишньої дружини ОСОБА_7 грошові кошти у якості аліментів, що підтверджується копіями квитанцій та платіжних доручень (а.с. 30-76).

Позивачкою не заперечується, що зазначені кошти вона отримувала від ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на її утримання, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток відповідача за останні три місяці складає 1427,23 грн., а тому, враховуючи обов'язок відповідача щодо утримання обох дітей, його матеріальний стан не дозволяє надавати таку допомогу позивачці.

Проте, колегія суддів з таким висновком місцевого суду не погоджується, оскільки він не відповідає обставинам у справі та вимогам закону.

Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, якщо вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір'ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 01 липня 2011 року працює в Сумському національному аграрному університеті на посаді начальника відділу (ВКБ та технічного нагляду), тобто має постійну роботу та постійний заробіток, що підтверджується відповідними довідками про його розмір (а.с. 8, 91).

Відповідно до розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступним змінами) для обчислення його середнього заробітку слід брати заробіток за останні 12 календарних місяців роботи перед зверненням позивачки з позовом до суду, тобто з січня 2014 року по січень 2015 року.

З довідки № 72 від 05 лютого 2015 року вбачається, що заробітна плата відповідача за вказаний період роботи становить 26499,14 грн., а середня заробітна плата - 2208,26 грн. (26499,14 : 12).

Таким чином, матеріальне становище ОСОБА_4, зокрема розмір його середньої заробітної плати, підтверджує його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, а тому висновок суду першої інстанції про протилежне, є помилковим.

Враховуючи обов'язок відповідача сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, а також знаходження на його утриманні сина ОСОБА_6, колегія суддів вважає, що розмір утримання, що підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача, слід визначити в розмірі 1/8 частини його доходів, що не перевищуватиме розмір відрахувань, передбачених ст.128 КЗпП та ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає положенням ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості в його оскаржуваній частині, а тому відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

На підставі ч.ч.3 та 5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 121,80 грн. - за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.1, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2015 року, в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3, скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи стягнення з 14 січня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. - за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -