Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1195/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Білич І.М.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду в м. Києві від 16 жовтня 2013 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді АгрікольБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість у сумі у розмірі 20 603,77 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд не вправі був ухвалювати заочне рішення в справі, взяв до уваги розрахунок заборгованості, здійснений банком, який не є належним доказом у справі, не взяв до уваги, що кредитний договір є нікчемним, оскільки банком не надавалася довіреність працівника, який укладав договір з відповідачем, та ліцензія на право здійснення фінансових послуг з надання споживчих кредитів, кредитний договір є недійсним, а договір страхування кредиту є нікчемним, як укладені із застосуванням обману з боку позивача. Також вказує на те, що у рішенні суду допущені описки, а стягнута з відповідача сума пені не відповідає зазначеній у розрахунку позивача сумі пені, що підлягала стягненню.

У судове засідання апеляційного суду відповідач не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклало комплексний договір №1/1256952 з ОСОБА_2, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 17 578 грн. у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності у сумі, зі сплатою 15 % річних та 1,8% комісійної винагороди на місяць, зі строком погашення до 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 3.4, 4.2.2 комплексного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно до 31 числа кожного місяця.

Згідно до п. 4.3.6 комплексного договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж в строк, передбачений договором.

Умови договору порушені позичальником, строки виконання зобов'язання ним не виконуються, кредит не повертається, у зв'язку з чим станом на 05 серпня 2013 року відповідач мав заборгованість перед позивачем у розмірі 20 603,77 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 13 889,25 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 2 828,02 грн., нарахованих відсотків - 41,79 грн., прострочених відсотків - 1 463,42 грн.., нарахованої комісії - 316,37 грн., простроченої комісії - 1 845,01грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісії - 219,91 грн.

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись в обгрунтування позовних вимог на невиконання відповідачем зобов'язань за комплексним договором №1/1256952 від 31 жовтня 2012 року, просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість перед банком у розмірі 20 603,77 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором порушено право позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення на його користь з відповідача заборгованості.

Судова колегія вважає такий висновок вірним, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що не є належним доказом у справі наданий позивачем розрахунок заборгованості, на підтвердження якого позивачем не надані первинні документи бухгалтерського обліку, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що відповідачем не оспорювались відомості, зазначені у розрахунку, щодо отримання та погашення ним кредиту та сплати відсотків і інших платежів за договором, клопотань про витребування первинних документів бухгалтерського обліку не заявлялось. Представником позивача на спростування доводів апеляційної скарги було надано у судовому засіданні та досліджено судовою колегією оборотну відомість за період з 31 жовтня 2012 року по 05 серпня 2013 року по рахунку відповідача, якою підтверджується заборгованість останнього перед банком за договором №1/1256952.

Доводи апеляційної скарги про те, що укладений сторонами комплексний договір №1/1256952 від 31 жовтня 2012 року є нікчемним, оскільки позивачем не пред'явлено суду довіреність, посвідчену нотаріусом 19 березня 2012 року, на підставі якої діяв представник банку при укладанні договору, та ліцензію, на підставі якої банк має право здійснювати фінансові послуги з надання споживчих кредитів, є безпідставними. У матеріалах справи міститься копія банківської ліцензії за №99, виданої позивачу Національним банком України на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та пп. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Клопотань про витребування довіреності, на підставі якої діяв представник банку при укладанні договору, відповідач не заявляв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір страхування споживчого кредиту, який був укладений відповідачем на вимогу позивача, є нікчемним, як укладений внаслідок обману з боку позивача, не впливають на висновки суду щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, наявності заборгованості та обґрунтованості позовних вимог про стягнення цієї заборгованості.

Не погоджується судова колегія і з доводами скарги про нікчемність кредитного договору у зв'язку з використанням у деяких пунктах договору поняття «та/або», і вважає. що застосування такого поняття не призводить до нечіткого, незрозумілого викладення умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки укладений із застосуванням банком обману, не можуть бути взяті до уваги у зв'язку з тим, що позовні вимоги про визнання договору недійсним в даній справі відповідачем не заявлялись і не були предметом судового розгляду.

В апеляційній скарзі відповідач посилається також на описки, допущені в рішенні судом першої інстанції, проте дана обставина не є підставою для скасування рішення суду, питання про виправлення описок та арифметичних помилок вирішується судом у порядку, визначеному ст. 219 ЦПК України.

Порушень вимог процесуального закону, які відповідно до ЦПК України, є підставами для скасування судового рішення в апеляційному порядку, не встановлено.

Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув уваги на те, що у розрахунку заборгованості, що був наданий позивачем, зазначено, що із нарахованої суми пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів, комісії 219,91 грн. відповідачем сплачено 30,42 грн. і до сплати підлягає пеня у розмірі 189,49 грн., і стягнув з відповідача пеню у розмірі 219,91 грн. , у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні в цій частині - сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача підлягає зменшенню до 20 573,35 грн.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення суду в іншій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду в м. Києві від 16 жовтня 2013 року змінити - зменшити розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», до 20 573,35 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: