Справа № 366/55/14ц Головуючий у І інстанції Ткаченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/1343/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 58 24.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сліпченка О.І.

суддів: Олійника В.І., Іванової І.В.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року по справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області Роговець І.О. про тимчасове обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року старший державний виконавець ВДВС Іванківського МРУЮ ГУЮ у Київській області Роговець І.О. звернулася в суд з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1. Подання мотивовано тим, що на виконанні у ВДВС Іванківського МРУЮ ГУЮ в Київській області знаходяться виконавчі провадження № 625/2-14, 607/2-14 по примусовому виконанню виконавчих листів № 810/6498/13-а від 12.03.2014 року та №810/1469/14-а від 16.05.2014 року, виданих Київським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Іванківському районі боргу на загальну суму 3248,40 грн.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем проведено заходи щодо примусового виконання рішення суду, що підтверджується доданими до подання документами. Рішення суду боржником не виконується, борг добровільно не сплачується.

ВДВС Іванківського МРУЮ просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон до погашення ним заборгованості.

УхвалоюІванківського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року подання задоволено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане судове рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням судом норм процесуального права та ухвалити нове рішення по суті справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заборгованість ОСОБА_1 по виконанню зобов'язання за виконавчими провадженнями не погашена -є всі підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду його за кордон.

З таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Місцевим судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Іванківського МРУЮ ГУЮ в Київській області знаходяться виконавчі провадження № 625/2-14, 607/2-14 по примусовому виконанню виконавчих листів № 810/6498/13-а від 12.03.2014 року та №810/1469/14-а від 16.05.2014 року, виданих Київським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Іванківському районі боргу на загальну суму 3248,40 грн.

Згідно з листом УДМС України в Київській області Державної міграційної служби України № 3.2/1-17550/2 від 10.11.2014 ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 21.07.2008 року, орган видачі - 3201.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють невиконані зобов'язання або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.п.11.1.1 - 11.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, подання повинно містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю; підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань; у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити, у разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. Крім того, до подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби); відомості про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме старший державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів" не відповідає вимогам законодавства .

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Дані обставини перешкоджають суду апеляційної інстанції дослідити нові докази чи обставини, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому рішення суду повинно бути скасованим з направленням справи на новий судовий розгляд в ході якого суду належить врахувати наведене, зібраним доказам дати належну правову оцінку і в залежності від встановленого вирішити спір.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 311, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 03 грудня 2014 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: