АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2246/2015 Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Крижанівської Г.В., Слободянюк С.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Представництва в Україні «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн», Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», треті особи: Генеральна прокуратура України, Управління МВС України в Житомирській області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.», ЗАТ «Європейський страховий альянс», треті особи: Генеральна прокуратура України, Управління МВС України в Житомирській області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якому просив: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» матеріальну шкоду від втрати автомобіля на суму 81 760,00 грн.; збитки від оцінки пошкоджень його автомобіля в сумі 400,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив:

- встановити з чиєї вини створена заборгованість за зберігання автомобіля позивача на майданчику тимчасового утримання;

- визнати винними у створенні заборгованості за зберігання автомобіля позивача на майданчику тимчасового утримання ОСОБА_3 та Представництво в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» і що ця заборгованість створилася в результаті службових зловживань і бездіяльності третіх осіб, а також Шевченківського районного суду м. Києва і Апеляційного суду м. Києва у зв'язку із вирішенням адміністративного матеріалу № 3-9110/07;

- стягнути з ОСОБА_3 та Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» солідарно в залежності від встановленої судом їх вини, суму станом на день постановленім судового рішення за зберігання автомобіля позивача «Ніссан-Альмера Классік»д.н. НОМЕР_4 на майданчику тимчасового утримання в м. Бердичів, смт. Гришківці, вул. Ч. Промінь,4, де ця сума на 01.12.2010 склала 13 298,00 грн.;

- встановити, що автомобіль позивача«Ніссан-Альмера Классік» д.н. НОМЕР_4 до здійснення ДТП стояв нерухомо на узбіччі траси;

- встановити, що зіткнення по ДТП здійснила ОСОБА_3 на автомобілі «Вольво С40», що належить Представництву в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.», який зазнав значно менших пошкоджень ніж вищезазначений автомобіль «Ніссан-Альмера Классік»;

- стягнути з ЗАТ «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування за пошкодження автомобіля позивача «Ніссан-Альмера Классік» д.н.НОМЕР_4 в результаті скоєння 13.01.2007 ДТП автомобілем Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» «Вольво С40» д.н. НОМЕР_2, відповідно до лімітів відповідальності страховика, передбаченого загальним договором страхування № 3-001261 від 26.10.2006;

- стягнути з ОСОБА_3 та Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» на його користь в результаті скоєння 13.01.2007 ДТП автомобілем «Вольво С40», д.н. НОМЕР_3, і пошкодженням автомобіля позивача «Ніссан-Альмера Классік», різницю між фактичним розміром завданої позивачу шкоди 81760,0 грн. і спричинених в подальшому від ДТП збитків, встановлених в ході розгляду справи, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) для страхувальника за цей автомобіль «Вольво С40» у відповідності до загального договору № 3-001261 від 26.10.2006.

Крім цього, 30.10.2013 позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач останню позовну вимогу, в редакції вимог заяви про уточнення позовних вимог від 24.10.2012 (а.с. 206 т. 2), з урахуванням збільшення позовних вимог, зазначив в наступній редакції: стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» на свою користь в результаті скоєння 13.01.2007 ДТП автомобілем Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» «Вольво С40», д.н. НОМЕР_3, і пошкодженням автомобіля позивача «Ніссан-Альмера Классік» солідарно різницю між фактичним розміром завданої позивачу шкоди на суму вартості автомобіля позивача 16 190,00 доларів США та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) відповідачем ЗАТ «Європейський страховий альянс» ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих, згідно договору № 3- 001261 від 26.10.2006 у сумі 25 500,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 13.01.2007 на ділянці 16 км. а/д Бердичів - Хмільник, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Вольво С40» д.н. НОМЕР_3, який належить на праві власності Представництву в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» на швидкості 130 км/год у зоні населеного пункту с. Райгородок, Бердичівського району, Житомирської області, не здійснюючи гальмування і не намагаючись здійснити маневр об'їзду нерухомого автомобіля позивача «Ніссан-Альмера Классік» д.н.НОМЕР_4 здійснила зіткнення з вказаним автомобілем.

На думку позивача вказана ДТП мала місце саме з вини ОСОБА_3, яка грубо порушила вимоги ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено повністю і поміщено на спеціальний майданчик для зберігання, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витати, пов'язані зі зберіганням пошкодженого автомобіля. Крім того, протиправна поведінка ОСОБА_3, що призвела до настання даної ДТП та пошкодження майна позивача, спричинила у позивача виникнення тяжких моральних страждань, у зв'язку з чим позивач просив відшкодувати йому завдану незаконними діями ОСОБА_3 та Представництва в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» моральну шкоду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2014 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку наявним у справі доказам, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Вказаний висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах справи, наявних в ній доказах, в їх сукупності, та вимогах закону, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2007, яка набрала законної сили, було встановлено, що 13.01.2007 позивач керуючи автомобілем «Ніссан-Альмера Классік» д.н. НОМЕР_4 на 16 км + 200 м. на а/д Бердичів - Хмільник при виконанні маневру обгону попутного транспортного засобу не впевнився, що зустрічна смуга на яку він мав виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті виїзду на смугу зустрічного руху здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво С40» д.н. НОМЕР_3, чим порушив п. 2.3 б, 10.1, 11.2 та 14.2 в) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою в.о. старшого інспектора з організації діяльності патрульної служби Бердичівського МРВВС Мартинюка О.О. від 22.01.2007 про відмову в порушенні кримінальної справи, встановлено, що 13.01.2007 приблизно о 13:10 год, позивач керуючи автомобілем «Ніссан-Альмера Классік»д.н. НОМЕР_4, який належить останньому на праві власності по а/д Бердичів - Хмільник 16 км+200 м при виконанні маневру обгону попутного транспортного засобу не впевнився, що зустрічна смуга на яку він має намір виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, і в результаті виїзду на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем «Вольво С40» д.н. НОМЕР_3, що належить Представництву в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.», під керуванням ОСОБА_3, яка працює у Представництві в Україні «Файзер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» і яка рухалася в зустрічному напрямку, зі сторони м. Бердичева в напрямку м. Хмільника.

В результаті ДТП, ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, що за висновком судово-медичного освідчення віднесеного до категорії легких без короткочасного розладу здоров'я, інші учасники пригоди, тілесних ушкоджень не отримали, учасники ДТП, відповідно до протоколів медичного огляду, були тверезі. При перевірці встановлено, що у ОСОБА_3, вийшов термін дії тимчасового реєстраційного талону (до 26.12.2006) на право керування даним транспортним засобом, чим порушено п. 2.1. б) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 126 КУпАП, однак дане порушення не знаходиться в прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП.

Із зібраних матеріалів вбачається, що дана пригода виникла з вини позивача, який керував автомобілем «Ніссан-Альмера Классік» д.н.НОМЕР_4, а саме порушення ним п. 2.3 б), 10.1, 11.2, 14.2 в) ПДР України, введених в дію 01.01.2002, але в його діях відсутній склад злочину передбаченого ст. 286 КК України, вбачається адміністративна відповідальність.

Зазначена вище постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, в установленому законом порядку, скасована не була. Крім того, всі скарги позивача, щодо неналежного оформлення та розгляду матеріалів вищезазначеного ДТП, були предметом розгляду, як третіх осіб, так і прокуратури Житомирської області, а також прокурора Бердичівського району (Т.1, а.с 17, 18, 63, 68, 71, 214, 215).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди від 08.04.2014 № 001/14 для маневру обгону автомобілем «Ніссан Альмера» мікроавтобусу з габаритною довжиною 6,59 м необхідно 73,89...90,4 метри. Маневр обгону, що виконувався водієм автомобіля «Ніссан Альмера» при обставинах, описаних в тексті третього питання ухвали, з технічної точки зору, слід вважати безпечним. Мікроавтобус та зустрічний автомобіль «Вольво», за умови їхнього руху із сталими швидкостями 50 та 60 км/год. відповідно, за кожну секунду часу долають однакову відстань, а саме: 13,9 м (за умови руху зі швидкістю 50 км/год.), 16,67 м (за умови руху зі швидкістю 60 км/год.). Відстань, яку долає автомобіль «Ніссан Альмера» за певні проміжки часу, враховуючи його рівноприскорений рух, вказана в таблиці № 1 дослідницької частини даного висновку. Розташування ТЗ після зіткнення однин відносно одного і відносно осипу продуктів зіткнення, яке зображене на схемі місця ДТП свідчить про те, що автомобіль «Ніссан Альмера» в момент первинного контакту або перебував в загальмованому стані або здійснював рух з мінімальною швидкістю. Дії водіїв транспортних засобів, в межах проведення автотехнічної експертизи, можуть оцінюватися лише в розрізі вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог пункту 12.3 ПДР України, з моменту виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Механізм утворення слідів і пошкоджень на ТЗ, внаслідок їх зіткнення, відноситься до транспортно-трасологічної експертизи та виходить за межі компетенції експерта за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин ДТП».

В досліджуваній дорожньо-транспортній пригоді, з експертної точки зору, моментом виникнення небезпеки для руху слід зважати момент, коли водій автомобіля «Ніссан Альмера» не встигав зміститися в свою смугу для руху при обгоні.

Оскільки So<Sуд, водій автомобіля «Фольво» мав технічну можливість уникнути зіткнення за умови, що автомобіль «Ніссан Альмера» почав зменшувати швидкість в момент, коли порівнявся з мікроавтобусом. З огляду на те, що водій автомобіля «Фольво» мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування, його дії, з технічної точки зору, перебували в причинно-наслідковому зв'язку з фактом виникнення ДТП.

Разом з цим, у відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог процесуального закону, зокрема надано оцінку висновку експерта, поряд з іншими доказами наявними у справі, в їх сукупності та мотивовано відображено це у судовому рішенні.

Окрім іншого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу й на те, що ОСОБА_2 власноруч в протоколі по адміністративне правопорушення підтвердив факт обгону попутного транспортного засобу з виїздом на зустрічну смугу руху. Також вказані обставини підтвердила в своїх письмових поясненнях і його дружина (Т. 1, а с. 11, 54).

Відтак доводи апеляційної скарги щодо того, що суд не прийняв до уваги висновок експерта та не дав йому належної правової оцінки, є безпідставними, оскільки сукупність наявних у справі доказів у їх поєднанні з вимогами чинного законодавства, свідчить про недотримання позивачем правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкоджено транспортні засоби.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана ДТП мала місце виключно з вини позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини позивача, правові підстави для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заподіяної матеріальної шкоди, а також стягнення з страхової компанії страхового відшкодування, відсутні. Також, з урахуванням вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відсутні й підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, що правомірно встановлено судом.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що судом не було вирішено його вимоги про встановлення вини відповідачів у створенні заборгованості за зберігання автомобіля позивача на майданчику тимчасового тримання, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні надано цим доводам належну оцінку, зокрема, вказано, що позивачу було повідомлено підстави для поміщення його автомобіля на відповідний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, а також зазначено час, коли він зможе отримати належний йому автомобіль. Жодні докази вини відповідачів у створенні заборгованості за зберігання автомобіля позивача на майданчику тимчасового утримання, матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що в рішенні суду невірно вказано назви відповідачів Представництва в Україні «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн» (США) та Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення. Тим більше матеріали справи містять данні про назву та організаційно-правову форму юридичних осіб, зокрема з довідки з єдиного реєстру підприємств та організацій вбачається, що ЗАТ «Європейський страховий альянс», змінило організаційно-правову форму на Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (Т.2, а.с. 200), а відповідно до наявних у справі документів і даних, в їх сукупності (довіреність з офіційним перекладом, відтиск печатки тощо) назва відповідача - Представництво в Україні «Файзер Ейч. Сі. Пі. Корпорейшн». При цьому, слід зазначити, що позивач звертаючись до суду з позовом та в подальшому з будь-якими заявами (уточнення та збільшення позовних вимог, тощо), вказував в них назву відповідачів як Представництво в Україні «Фазер Ейч Сі. Лі. Пі. Корп.» та ЗАТ «Європейський страховий альянс».

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи та проаналізувавши норми закону, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди і стягнення страхового відшкодування, оскільки така шкода заподіяна останньому не з вини відповідачів, а також, оскільки не встановлено вини відповідачів, то й відсутні жодні підстави для задоволення інших вимог, так як вони, по-перше, є похідними від вимог про відшкодування шкоди, а по-друге, не відповідають визначеним законом способам захисту порушеного права.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних у ній доказах та вимогах закону, а тому є безпідставними і необґрунтованими.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді