Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1945/15 Головуючий у 1 інстанції Скользнєва Н.І.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2015 року у справі за заявою головного психіатра Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації Паталаха Ф.В. про проведення психіатричного огляду фізичної особи - ОСОБА_3 у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року головний психіатр Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації Паталаха Ф.В. звернувся до суду з заявою про проведення психіатричного огляду фізичної особи - ОСОБА_3 у примусовому порядку.

Заяву обґрунтовував ти, що на адресу Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради надійшла заява ОСОБА_5, в якій він просив провести медичне обстеження ОСОБА_3, яка є його матір'ю та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з питання спричинення фізичної розправи рідним та погрози самогубства шляхом підриву газу у квартирі.

Згідно до висновку лікаря - психіатра є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність тяжкого психічного розладу ОСОБА_3, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих.

З метою запобігання вчиненню ОСОБА_3 суспільно-небезпечних дій та захисту прав інших осіб, та у відповідності до вимог статей 279-282 ЦПК України, ст. 11 Закону України "Про психіатричну допомогу", просив суд провести психіатричний огляд ОСОБА_3 у примусовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2015 року заяву задоволено. Зобов'язано провести психіатричний огляд ОСОБА_3 у примусовому порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон), діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих Міністерством охорони здоров'я України для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я.

Згідно зі ст. 11 Закону психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності особи відносно якої передбачався психіатричний огляд, що є порушенням законодавства. Більш того, суд не мав достатніх даних про повідомлення ОСОБА_3 про час і місце розгляду заяви. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 отримала повідомлення лише 28.01.2015р., а судове засідання проведено 26.01.2015р. Зазначене порушення призвело до розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, яка не змогла надати свої доводи та заперечення щодо заяви, а також не дало можливості суду розглянути справу на основі всебічного, повного, об"єктивного дослідження всіх доказів по справі.

З матеріалів справи, наданих апеляційному суду, не вбачається даних про перебування ОСОБА_3 на психіатричному обліку та підстави, які б давали можливість стверджувати про психічні розлади.

З медичних довідок та характеристик, які є в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 є психічно здоровою людиною, за місцем проживання характеризується позитивно, працює в Благодійній організації "Хесед Міхаель" на посаді працівник з догляду на дому, характеризується позитивно, жодних нарікань з приводу поведінки від людей немає (а.с. 91-93, 97-99).

Підставою висновку лікаря-психіатра про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_3 слугувала лише заява її сина ОСОБА_5, відповідно до якої його мати посилає як йому, так і батьку смс-повідомлення з погрозами. Однак суду не було надано доказів про те, що смс-повідомлення направлялися саме ОСОБА_3 з її телефону. Так само, не надано доказів про те, що ОСОБА_3 відмовилася від огляду лікаря-психіатра.

Також, матеріали справи містять відомості, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до теперішнього часу тривають спори з приводу поділу спільного майна подружжя, що може слугувати приводом для подачі зазначеної заяви та зацікавленості в її задоволенні ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (а.с. 94-119).

За таких обставин, на думку колегії суддів вказані обставини не дають достатніх підстав для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_3 психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих.

Вирішуючи питання про надання згоди на примусовий психіатричний огляд ОСОБА_3, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, також не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров"ю у зв"язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги, тобто, на обставини, передбачені ст. 11 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Відтак, висновок суду першої інстанції про достатність підстав для психіатричного огляду ОСОБА_3 у примусовому порядку не можна вважати обґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що думка Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про задоволення заяви Головного психіатра Департаменту охорони здоров"я Запорізької облдержадміністрації Паталаха Ф.В. про надання дозволу на проведення в примусовому порядку психіатричного огляду ОСОБА_3 є помилковою, так як не ґрунтується на вимогах закону, а тому, по справі необхідно ухвалити нове рішення про відмову Головному психіатру Департаменту охорони здоров"я Запорізької облдержадміністрації в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 313, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Головному психіатру Департаменту охорони здоров"я Запорізької облдержадміністрації Паталаху Ф.В. в задоволенні заяви про надання дозволу на проведення в примусовому порядку психіатричного огляду ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: