Провадження №2/748/265/15
Єдиний унікальний № 748/499/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади села Мохнатин в особі Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування, -

В с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просять визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, по 1/3 частині за кожним із позивачів як за колишніми членами колгоспного двору та на 1/3 частину за позивачем ОСОБА_1 як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний вище будинок відносився до господарств "колгоспний двір" і станом на 15.04.1991 р. головою колгоспного двору був ОСОБА_3, а членами - ОСОБА_2, ОСОБА_1, а тому кожен з них мав рівне право на майно колгоспного двору. Проте свідоцтво про право власності було видано лише на ОСОБА_3. В зв'язку із тим, що у свідоцтві на право власності на вказане домоволодіння, що видано на ім"я голови колгоспного двору ОСОБА_3, частки не визначені, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на вказане домоволодіння, а тому вимушені звернутись з позовом до суду.

Позивачі в судове засідання не з"явилися. Позивач ОСОБА_1 надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику - ОСОБА_4 (а.с.13). Позивач ОСОБА_2 через канцелярію суду надала заяву про проведення судового засідання без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та просить їх задовольнити. ( а.с.59).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує ( а.с.60).

Відповідач - територіальна громада села Мохнатин в особі Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника на забезпечила, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, вирішення позову відносять на розсуд суду.(а.с.65).

Керуючись ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з"явившихся сторін.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 30 травня 1991 року виконавчим комітетом Чернігівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів №94 від 12 квітня 1991 року та зареєстрованого в Чернігівському бюро технічної інвентаризації 30 травня 1991 року за реєстровим № 125, житловий будинок по АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3, що підтверджується копією указаного свідоцтва (а.с.38).

Зі змісту указаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано не за одним ОСОБА_3, а за колгоспним двором в цілому, головою якого був останній, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки.

Судом також встановлено, що господарство по АДРЕСА_1 відносилось до категорії „колгоспний двір", і станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору був ОСОБА_3, а членами колгоспного двору були: його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1. Земельна ділянка за вказаною адресою згідно земельно-кадастрової книги була надана ОСОБА_3. Зазначені обставини підтверджуються довідками виконкому Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.55-57).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об"єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України " Про власність".

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частині.

Отже, позиція позивачів ґрунтується на нормах матеріального права і вони, як члени колишнього колгоспного двору, мають право власності кожний на 1/3 частину спірного домоволодіння.

Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла від приватного номаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_5 (а.с.32-29), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину за заповітом. 07 квітня 2014 року із заявою про відмову від обов"язкової частки у спадщині звернулася ОСОБА_2 (а.с.33-34).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування", той зі спадкоємців, який має право на обов"язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов"язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається з копії довідки Мохнатинської сільської ради №66 від 24.03.2014 року, яка надіслана приватним нотаріусом ОСОБА_5 разом з копією спадкової справи, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1, один, а відповідно до поданої нотаріусу заяви, позивач ОСОБА_2 від обов"якової частки у спадщині свого чоловіка, у встановленому законом порядку відмовилася.

За таких обставин, спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3, зокрема - 1/3 частина вказаного вище домоволодіння, перейшла до спадкоємця за заповітом - сина ОСОБА_1, позивача по справі.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 став мати право на 1/3 частину вказаного вище домоволодіння як спадкоємець за заповітом та на 1/3 частину, що належала йому як колишньому члену колгоспного двору, а всього на 2/3 частини ( 1/3 + 1/3), а позивач ОСОБА_2 - на 1/3 частину, що належала їй як колишньому члену колгоспного двору.

Отже, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 та як членом колгоспного двору, можливо визнати право власності на 2/3 частини спірного домоволодіння, а за позивачем ОСОБА_2, як членом колгоспного двору на 1/3 частину спірного домоволодіння.

Вартість указаного житлового будинку станом на 16 березня 2015 року відповідно до технічного паспорту на будинок становить 90501 грн, загальна площа спірного житлового будинку становить 68,0 кв.м., а житлова - 23,4 кв.м.(а.с.61-63).

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 174, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 1233, 1241,1269,1270 Цивільного кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади села Мохнатин в особі Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.П. Меженнікова