УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

НОМЕР_5 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та виселення із займаного приміщення, за касаційною скаргою будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та виселення із займаного приміщення, посилаючись на те, що будинкоуправління є балансоутримувачем військового гарнізонного гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Перевірками встановлено, що в гарнізонному гуртожитку проживають громадяни, які втратили зв'язок зі Збройними Силами України та не мають законних підстав на проживання в гуртожитку. Зокрема, в кімнаті (квартирі) НОМЕР_1 гуртожитку зареєстровані ОСОБА_3 (колишня дружина основного наймача) та ОСОБА_4 (син основного наймача). Кімната (квартира) НОМЕР_1 надавалась ОСОБА_5 у зв'язку із проходженням військової служби в м. Івано-Франківську. Договір найму було укладено з ОСОБА_5, ордер було видано ОСОБА_5 Основний наймач ОСОБА_5 виписаний із кімнати (квартири) НОМЕР_1 08 серпня 2008 року та перебуває на квартирній черзі в м. Києві. Інші мешканці кімнати (квартири) не знялись з реєстрації у вказаній кімнаті, не звільнили її та продовжують в ній проживати. ОСОБА_3 фактично не проживає у спірній кімнаті, оскільки перебуває на роботі за кордоном (зі слів інших мешканців). Крім того, відповідачі займають площу більшу, ніж було надано ОСОБА_5, оскільки самовільно зайняли кімнату НОМЕР_2.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві. Також суду пояснили, що третя особа - ОСОБА_5, мав отримати квартиру в м. Івано-Франківську і вже було виписано ордер на квартиру, однак він від неї відмовився та здав її, оскільки хотів отримати квартиру в м. Києві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судових засіданнях позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що іншого житла в нього немає, вселився відповідач у спірну кімнату на підставі ордера, виданого його батьку. На запитання, чи займають відповідачі четверту кімнату, відповідач ОСОБА_4 не відповів, також не зміг відповісти на запитання, де на даний час перебуває його мати та чому не проживає у спірній кімнаті. Представник відповідача надала суду письмові заперечення на позов та просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не з'являлась, про час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Як вбачається з інформації, наданої Державною прикордонною службою України, ОСОБА_3 25 жовтня 2007 року перетнула державний кордон України в пункті пропуску Чернівці та в Україну не поверталась (а. с. 77).

Третя особа - ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснив, що він, його теперішня дружина та його син ОСОБА_4 на сьогодні проживають у чотирьох кімнатах гуртожитку АДРЕСА_1. Іншого житла у нього немає, він перебуває на квартирній черзі в м. Києві. Ордер він отримав на три кімнати, однак на сьогодні проживають у чотирьох кімнатах. Суду пояснив, що виписався з кімнати, оскільки переїхав до м. Києва, де знімав квартиру, на сьогодні зареєстрований в м. Києві, від квартири в м. Івано-Франківську відмовився, оскільки мав намір отримати квартиру в м. Києві.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловою площею в кімнаті (квартирі) НОМЕР_1 (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) гуртожитку АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловою площею в кімнаті (квартирі) НОМЕР_1 (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) гуртожитку АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_3 із кімнати НОМЕР_1 (квартири) (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) гуртожитку АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_4 із кімнати НОМЕР_1 (квартири) (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) гуртожитку АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_3 із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_2) площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Виселено ОСОБА_4 із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_2) площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3 із квартири НОМЕР_1 площею 64 кв. м (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) та із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_2) площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Виселено ОСОБА_4 із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_2) площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 04 жовтня 2001 року ОСОБА_5, як військовослужбовцю, видано ордер на житлову площу в гуртожитку на право зайняття сім'єю з чотирьох осіб: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_7 - донька, квартири НОМЕР_1 площею 64 кв. м по АДРЕСА_1 та 04 жовтня 2001 року з ОСОБА_5 укладено договір найму житлового приміщення в будинках Міністерства оборони України, який знаходиться на балансі будинкоуправлінння № 1 Івано-Франківської КЕЧ району.

У зв'язку з переміщенням по службі військовослужбовця ОСОБА_5, пов'язаного з переїздом до м. Києва, 08 серпня 2008 року останній припинив проживання в кімнаті (квартирі) НОМЕР_1 згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5 гуртожитку АДРЕСА_1. Разом із тим у зазначеному житловому приміщенні залишився проживати і продовжує проживати член сім'ї військовослужбовця - ОСОБА_4 Цього факту сторони не заперечують.

Також установлено, що за новим місцем служби військовослужбовець ОСОБА_5 житлового приміщення не отримував, що підтверджується даними, які містяться в довідці від 14 листопада 2013 року № 9770, виданій головою житлової комісії гарнізону м. Києва.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався приписами ст. ст. 71, 116, 124, 125, 132 ЖК Української РСР, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, та виходив із того, що ОСОБА_5, як основний квартиронаймач, добровільно знявся з реєстрації у спірній квартирі, перебуває на квартирній черзі в м. Києві, добровільно відмовився від квартири в м. Івано-Франківську, розлучений з ОСОБА_3 більше, як два місяці, однак ні його колишня дружина, ні його син ОСОБА_4 не звільнили кімнату в гуртожитку, тому втратили право на житло та підлягають виселенню із самовільно зайнятого житла без надання іншого житлового приміщення. Крім цього, ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі більше 6 місяців без поважних причин.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, виходив із того, що ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням гуртожитку, через непроживання у ньому без поважних причин понад шість місяців поспіль, застосовуються до мешканців гуртожитків, які на законних підставах проживають у гуртожитку (на яких поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Главою 4 ЖК Української РСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням.

З огляду на наведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що, визнаючи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловою площею в кімнаті (квартирі) НОМЕР_1 згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5 гуртожитку АДРЕСА_1, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і помилково визнав відповідачів такими, що втратили право на користування житловою площею в гуртожитку.

За змістом п. 5.8 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, у разі переміщення військовослужбовця по службі, пов'язаного з переїздом в іншу місцевість, жиле приміщення в гуртожитку, яке він займав за попереднім місцем служби, підлягає звільненню ним та членами його сім'ї в місячний строк з дня отримання жилого приміщення (службового жилого приміщення, жилого приміщення в гуртожитку, спеціально пристосованій казармі) або орендованого жилого приміщення за новим місцем служби.

Оскільки за новим місцем служби військовослужбовець ОСОБА_5 житлового приміщення не отримував, а в квартирі НОМЕР_1 залишився проживати член сім'ї військовослужбовця ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов висновку про те, що останній не підлягає виселенню із зайнятого житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення, оскільки таке виселення суперечить вимогам ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР, п. 5.8 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

Разом із тим підлягає виселенню без надання іншого житла ОСОБА_3 із квартири НОМЕР_1 (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_6, НОМЕР_5) гуртожитку АДРЕСА_1 та із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом кімнати НОМЕР_2 площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1), оскільки, розірвавши шлюб з ОСОБА_5, вона втратила статус члена сім'ї військовослужбовця, самовільно зайняла кімнату НОМЕР_2 у цьому гуртожитку та з листопада 2011 року не проживає за місцем реєстрації.

Також ОСОБА_4 підлягає виселенню із самовільно зайнятої кімнати (згідно з технічним паспортом НОМЕР_2 площею 17,3 кв. м на другому поверсі гуртожитку), оскільки таке вселення у зазначену кімнату не відповідає вимогам ст. 129 ЖК Української РСР.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, вважає їх законними та обґрунтованими, підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення не вбачає. Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік