Провадження № 2/185/399/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Воротник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира не приватизована, була надана батькам позивача на підставі ордеру у 1986 році, виданого виконкомом Павлоградської міської ради. У листопаді 2005 року у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання відповідача, яка доводилася позивачу дружиною. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 р. шлюб між ними було розірвано. 14.12.2011 р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким вселено відповідача до спірної квартири, після чого відповідач заселилася та проживала у квартирі до вересня 2013 року. З вересня 2013 року відповідач залишила квартиру, особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі не сплачує. Тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеною квартирою.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 22 листопада 2005 року /а.с.9/.
У квартирі за вказаною адресою також 21.11.2005 року зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_2, яка з 02 вересня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року/а.с.5,24/.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2011 року було вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 /а.с.6,7/.

Як вбачається з акту, складеного 03 листопада 2014 року комісією ОСББ "Челюскінців,14", відповідач з вересня 2014 року не мешкає у зазначеній квартирі /а.с.8/.

Крім того, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх відносинах з позивачем, часто буває у нього вдома. На протязі більш ніж року відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1, жіночих речей в квартирі немає.

Також, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона є керівником ОСББ "Челюскінців,14". У вказаній квартирі відповідач ОСОБА_2 з вересня 2013 року не проживає, комунальні платежі не сплачує.

Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою : АДРЕСА_1, відповідач не проживає більше шести місяців, а лише зареєстрована в ній.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243грн. 60 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя М. М. Перекопський