У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 10 жовтня 1981 року по 14 лютого 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 січня 2006 року ОСОБА_6 сплачує аліменти у розмірі ј усіх видів доходу, починаючи з 05 грудня 2005 року до досягнення дочкою повноліття. Позивач зазначила, що їх дочка з 01 вересня 2013 року навчається на першому курсі денного відділення Харківської гуманітарно-педагогічної академії на контрактній основі, тому потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з чим просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_6 аліменти на утримання їх доньки у розмірі 1 000 грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі ј частини заробітку (доходу), починаючи з 01 листопада 2013 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. В іншій частині вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що майновий стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти, оскільки є значно гіршим за майновий стан позивача.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що факт отримання позивачем заробітної плати, розмір якої перевищує заробітну плату відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, проте дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі ј частки доходу ОСОБА_6, оскільки останній працевлаштований та офіційно отримує заробітну плату. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення аліментів з дня пред'явлення позивачем позову до суду.

Проте погодитись із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 1981 року по 14 лютого 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 січня 2006 року ухвалено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі ј усіх видів доходу, починаючи з 05 грудня 2005 року до досягнення дочкою повноліття.

З 01 вересня 2013 року дочка навчається на денному відділенні Харківської гуманітарно-педагогічної академії на контрактній основі, що підтверджується довідкою від 22 жовтня 2013 року та копією договору про навчання від 12 серпня 2013 року № 15 (а. с. 5-6).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 має щомісячний дохід у сумі 1 147 грн, в той час як дохід ОСОБА_5 складає 5 982 грн (а. с. 36-38, 81-83).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд апеляційної інстанції у порушення ч. 1 ст. 199 СК України не перевірив чи має ОСОБА_6 можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у розмірі, визначеному судом.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позов ОСОБА_5 пред'явлений до досягнення донькою повноліття, та у порушення статті 199 СК України стягнув аліменти з дня пред'явлення позову до суду, а не з дня досягнення дочкою повноліття, незважаючи на наявність рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 січня 2006 року.

Ухвалюючи рішення, суди у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на вказані вимоги закону уваги не звернули, не перевірили доводів відповідача щодо можливості надавати допомогу дочці саме у визначеному судом розмірі, враховуючи розмір його офіційного доходу.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька
М.К. Гримич
О.В. Умнова
І.М. Фаловська