Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1055/15 Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку з час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку з час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого зазначала, що 09.09.2014 року позивачку ОСОБА_4 було звільнено з посади директора комунального підприємства "Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання" Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, згідно розпорядження секретаря Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року "Про розірвання Контракту від 27.01.2012 року укладеного з директором КП "ПЖЕО" ОСОБА_3"

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати незаконним розпорядження голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року "Про розірвання Контракту від 27.01.2012року укладеного з директором КП "ПЖЕО" ОСОБА_4"; поновити її на роботі на посаді директора комунального підприємства "Приморське житлове-експлуатаційне об'єднання" Приморської міської ради Приморського району Запорізької області; стягнути з Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року позов задоволено в повному об'ємі.

Визнано незаконним розпорядження голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року "Про розірвання Контракту від 27.01.2012 року укладеного з директором КП "ПЖЕО" ОСОБА_3".

Поновлено на роботі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді директора комунального підприємства "Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання" Приморської міської ради Приморського району Запорізької області.

Стягнуто з Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2014 року по день поновлення на роботі з урахуванням обов'язкових платежів.

Не погоджуючись з рішенням районного суду Приморська міська рада Приморського району Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання незаконним розпорядження голови Приморської міськради про розірвання контракту з позивачкою та поновлюючи на роботі позивачку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при розірванні контракту та звільненні відповідачем були порушені норми КЗпП.

Так, у вину позивачці було постановлено невиконання рішення виконкому, яке на той час не підлягало виконанню як таке, дія якого була зупинена ухвалою Бердянського міськрайсуду. Крім того, за невиконання розпорядження міського голови №28/3 від 5.6.2014 року позивачка двічі була притягнута до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме порушення. До того ж на час застосування стягнення не був вирішений адміністративним судом спір щодо законності зазначеного розпорядження.

З огляду на положення ст. 235 КЗпП суд першої інстанції правомірно поновив позивачку на роботі та сягнув на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилання апелянта на те, що позивачкою пропущений строк звернення до суду не ґрунтуються на фактичних обставинах, зокрема, суд першої інстанції надав оцінку цим доводам, зазначив, що позивачкою отримана трудова книжка 3 листопада 2914 року після чого позивачка одразу звернулася до суду. До того ж у вересні вона зверталася за аналогічним позовом, який було залишено без розгляду.

Отже в цій частині рішення суду законним та обґрунтованим.

Разом з тим, визначаючи особу, яка має оплатити вимушений прогул позивачці, суд не врахував, що вона перебувала у трудових відносинах з самостійною юридичною особою КП "ПРЖЕО" Приморської міськради приморського району Запорізької області.

Саме цим підприємством нараховувалася та сплачувалася позивачці заробітна плата. Раніше така заробітна плата стягувалася на користь позивачки судовим наказом саме з КП "ПРЖЕО".

Тому доводи апелянта про те, що фінансування заробітної плати позивачки за рахунок коштів Приморської міськради ніколи не здійснювалося та не передбачено відповідними статутними документами є переконливими.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позову в частині стягнення коштів на компенсацію вимушеного прогулу, судова колегія виходить з того, що КП "ПРЖЕО" Приморської міськради Приморського району Запорізької області до участі в справі як відповідач не залучалося.

Також ані позивачкою, ані судом не визначений та не встановлений розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що унеможливлює виконання судового рішення.

З огляду на викладене, позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Приморської міськради не підлягає задоволенню, а позивачка не позбавлена можливості заявити такий позов до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 308, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приморської міської ради Приморського району Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року у цій справі скасувати в частині стягнення з Приморської міськради Приморської міськради Приморського району Запорізької області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі та ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Приморської міськради Приморського району Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: