Справа № 371/819/14-ц Головуючий у І інстанції Капшук Л.О.
Провадження № 22-ц/780/29/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 58 26.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Голуб С.А., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 21 серпня 2008 року між ЗАТ «Акцент -Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з яким, відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Так як ОСОБА_1 зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим допустив заборгованість по тілу кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка з нарахованими штрафними санкціями складає 18819, 42 грн., також, при подачі позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., які позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням, ПАТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначило, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Акцент-Банк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року для отримання платіжної картки відповідач заповнив заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. В заяві зазначив про намір отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В графі банківські послуги відмічено, що кредитний ліміт встановлюється в сумі 3000 грн. з базовою відсотковою ставкою на момент підписання договору 2 відсотка на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 3,5 відсотків.

До позовної заяви, позивачем додано Умови і правила надання банківських послуг.

Судом також встановлено, що ПАТ «Акцент-Банк» є правонаступником ЗАТ «Акцент - Банк», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією статуту вказаного товариства.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зі змісту заяви, підписаної відповідачем 21 серпня 2008 року, вбачається, що договір про надання банківських послуг складається з цієї заяви, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

Відповідно до п. 3.1 Умов і Правил надання банківських послуг, які долучені до позову, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид і термін дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Позначки банку» заяви.

Пам'ятка клієнта та тарифи банку до позовної заяви не додані. Подана позивачем заява клієнта не містить відомостей, які б підтверджували факт видачі картки клієнту, факт отримання ним картки та ідентифікаційні ознаки конкретної картки.

Факт написання такої заяви відповідачем не може бути безперечним доказом отримання та користування ним кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і як наслідок укладення кредитного договору.

Відомості, в кінці заяви після останнього підпису заявника, виконані працівником банку, не є безперечним доказом видачі картки клієнту.

З наведеного вбачається, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем платіжної картки та відкриття карткового рахунку, не доведено факт повідомлення відповідачу пін-коду, за яким він би отримав можливість користуватись даною платіжною карткою і здійснювати транзакції по вказаному картковому рахунку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів факт видачі кредиту відповідачу, факт користування ним картковим рахунком і платіжною карткою та факт виконання позивачем умов договору кредиту, який укладався з відповідачем.

Виходячи зі змісту підписаних відповідачем документів, суд першої інстанції прийшов до правильної думки про те, що не можна зробити висновок, що від підтвердив факт отримання кредиту та кредитної картки.Як вбачається з п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін.

Виходячи з вказаного річного строку дії договору, визначений строк повинен був закінчитися через рік - 21 серпня 2009 року, а при таких обставинах збіг строк позовної давності за вимогами, щодо стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла станом на час закінчення даного терміну.

Як вказано в ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, або іншого обов'язку.

Позовна заява подана позивачем до суду 21 травня 2014 року. Із позовної заяви та наданого суду розрахунку заборгованості не вбачається, коли ОСОБА_1 припинив виконувати умови договору.

Відповідач в суді заявив клопотання про застосування строків позовної давності, про що вказав в письмових заперечення, щодо цивільного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так як позивач у поданій до суду заяві не вказав конкретних обставин щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, не зазначив, коли відбулося порушення умов договору, не обґрунтував кожну із складових розрахунку заборгованості положенням укладеного договору, тому, Миронівський районний суд Київської області на законних підставах відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи вище викладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ «Акцент-Банк», а тому, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: