АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/277/15 Справа № 204/4994/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нізік О. В. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що 14 вересня 2011 року між ними був укладений кредитний договір без номеру, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, унаслідок чого виникла заборгованість станом на 31 березня 2014 року у розмірі 28 406, 59 грн. , яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20 335,58 грн., за процентами - 5 542,12 грн., по комісії 700 грн., по штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 1 328,89 грн. (процентна складова), позивач просив стягнути її з відповідача на свою користь.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності, а також з того, що 14 вересня 2011 року між сторонами укладено договір без номеру, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 20 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Проте, на порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення не містить переконливих доводів на підтвердження зроблених висновків.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач додав до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача за договором без номеру від 14 вересня 2011 року, копію анкети-заяви ОСОБА_2 від 02 вересня 2011 року про оформлення платіжної картки, довідку про умови кредитування з використанням кредитки по договору SAMD№7033, витяг з умов і правила надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Вказані документи не підтверджують доводи позивача, щодо укладення 14 вересня 2011 року між сторонами договору без номеру, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 20 600 грн., проте суд на це уваги не звернув.

Встановлені ст.303 ЦПК України межі розгляду справи апеляційним судом, передбачають його право встановлювати нові обставини, досліджувати у певних випадках нові докази та переоцінювати докази, встановлені й оцінені судом першої інстанції.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, колегія суддів зобов'язала позивача надати необхідну інформацію по вищезазначеному кредитному договору, а саме документи, що підтверджують отримання відповідачем платіжної картки з зазначенням строку її дії, а також кредитних коштів та погашення кредиту, що виконано не було.

Натомість позивач надав виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 з зазначенням номерів кредитних договорів та номерів основних карт договорів (а.с.116-148), а пізніше - копію заяви ОСОБА_2 про розірвання договору, обслуговуючого один з зазначених карткових рахунків (а.с.159), проте представник банку не зміг пояснити яке відношення вони мають до вказаного в позовній заяві договору.

В суді першої інстанції відповідач не заперечувала проти того вона та члени її см'ї мають правовідносини з позивачем по іншим договорам, але заперечувала факт укладення з банком вказаного в позовній заяві договору.

Жоден з представників банку, що приймали участь у розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції, не зміг пояснити чому доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по договору зроблено починаючи з 06 вересня 2011 року, якщо договір укладено 14 вересня 2011 року.

В судовому засіданні 28 січня 2015 року представник позивача висловила припущення про те, що можливо кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, було укладено 02 вересня 2011 року на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 про оформлення платіжної картки, а в позовній заяві дата укладення договору 14 вересня 2011 року вказана помилково.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, тим більше, що в анкеті-заяві ОСОБА_2 від 02 вересня 2011 року про оформлення платіжної картки (а.с.12) графа про кредитний ліміт по платіжній картці не заповнена.

При викладених обставинах оскаржене рішення без змін залишатися не може і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року скасувати. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.