АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2958/15 Справа № 205/5108/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мовчан Д. В. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Не погодившись з цим, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, вважаючи, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів 23 вересня 1998 року, за розпорядженням № 6/1936-98 та зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ.( а.с.76)

З літа 2002 року у спірній квартирі разом з ОСОБА_4 стала проживати ОСОБА_5, а 28 березня 2003 року вони зареєстрували свій шлюб.( а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкривалась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями являються позивач - син померлого та відповідачка - дружина померлого.(а.с.80,88)

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2006 року син померлого ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання шлюбу між його батьком та останньою недійсним (фіктивним). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2008 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.( а.с.54,108)

У подальшому, при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_6 про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування, рішенням вказаного суду від 12 січня 2011 року було визнано за кожним з них право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. ( а.с.110) Рішення суду є чинним.

Звертаючись до суду з позовом про усунення відповідачки від права на спадкування за законом на ? частину спірної квартири, позивач зазначав, що ОСОБА_6 проживаючи з його батьком не виконувала передбачені законодавством обов*язки щодо утримання свого чоловіка, не брала участі у витратах на його лікування, не підтримувала морально, не цікавилась його справами і в період його безпорадності, коли йому особливо були потрібні увага та допомога, не зробила будь-яких спроб щодо цього. ( а.с.43)

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Зазначений висновок суду підтверджений належними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку, відповідно до норм ЦПК України та є таким, що відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а тому підстави для його скасування відсутні. А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст. ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: