Номер провадження: 22-ц/785/820/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року про виправлення описки в судовому рішенні у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди та за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

встановила:

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2011 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та задоволено у повному обсязі позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради і зобов'язано ОСОБА_3 за свій рахунок знести самочинно збудоване нерухоме майно, побудоване ним за адресою: АДРЕСА_1 (згідно технічного паспорту КП "ОМБТІ та РОН" 20.09.2009 року), та яке примикає до квартири НОМЕР_1 за цією адресою.

13 листопада 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про виправлення описки у судовому рішенні, посилаючись на те, що в ньому допущено описку в резолютивній частині, яка пов'язана з написанням адреси розташування спірного самочинно збудованого нерухомого майна.

Свої вимоги також мотивувала тим, що згідно мотивувальної частини рішення ОСОБА_3

був власником квартири АДРЕСА_1.

У 2009 році ОСОБА_3 почав відновлення зруйнованої частини квартири, підсобного приміщення за спірною адресою у розмірах, визначених технічною документацією, а в наступному здійснив демонтаж приміщення, що залишилося, та фактично побудував двоповерхову споруду з черепашнику з метою її використання під жилий будинок площею 101 кв. м.

Посилаючись на те, що зазначення в резолютивній частині рішення суду самочинного нерухомого майна - АДРЕСА_1 створює перешкоди та породжує спори із приводу належності цієї двоповерхової самочинної будівлі, просила виправити описку та зазначити у резолютивній частині лише наступну адресу: АДРЕСА_1

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року зазначену заяву ОСОБА_4 було задоволено (а.с. 118-119).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду та постановлення нової, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її заяви про виправлення описки в рішенні суду, посилаючись на те, що ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що суд при ухваленні заочного рішення допустив описку, яка на даний момент перешкоджає виконанню цього судового рішення, а тому дійшов висновку про необхідність внесення виправлень до нього.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Як вбачається із заочного рішення, про вправлення описки в якому ставиться питання, то із нього не вбачається, що суд допустив помилку чи описку при його ухваленні.

Так, із позовної заяви від 19.05.2009р., а також уточнень, які надавались суду у подальшому, ОСОБА_5 була заявлена вимога про винесення рішення щодо зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно збудовану будівлю за адресою АДРЕСА_1, яка примикає до кв. НОМЕР_1 (т.1, а.с. 3, 219).

Такі самі позовні вимоги були заявлені і Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради, які були об'єднані в одне провадження із вимогами ОСОБА_4 (т.1, а.с.71, 74-78).

Таким чином, ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції задовольнив вимоги ОСОБА_4 та Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в тій редакції, як було заявлено в позові, а саме: про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно збудовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1, яка примикає до кв. НОМЕР_1 за цією адресою, що спростовує доводи ОСОБА_4 про допущення судом описки.

Крім викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що мотивуючи свою заяву про виправлення описки, ОСОБА_4 посилається не на існування описки в рішенні, а наступним: "присутність у резолютивній частині рішення посилання на кв. НОМЕР_2 створює перешкоди та численні юридичні спори з приводу належності цієї окремо стоячої двохповерхової самочинної будівлі до належним чином зареєстрованої квартири НОМЕР_2.

Тобто в заяві йдеться не про реальні описки чи помилки в судовому рішенні, а про обставини, які виникли після ухвалення рішення, в стадії його виконання.

Також матеріали справи свідчать про те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 14.11.2011р. по справі № 2- 122/2011р. закінчено в 2013 році, що підтверджується постановою державного виконавця Зуєва Г.О. від 12.03.2013р про закінчення виконавчого провадження (т.2, а.с.27).

ОСОБА_4 була оскаржена вищевказана постанова, однак ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2014 року, у задоволенні скарги було відмовлено за її безпідставністю (т.2, а.с.127-129).

Разом з тим, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року була задоволена заява Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та поновлено їй строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання вищевказаного заочного рішення (т.2, а.с.47-48).

Однак, зазначена ухвала була скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014 року та постановлена нова, якою відмовлено Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради в задоволенні заяви про поновлення їй строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання. (т.2, а.с.68-69).

З огляду на викладене, у суду не було правових підстав для виправлення описки в заочному рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2011 року, оскільки оскаржуваною ухвалою фактично внесені зміни в рішення, а не виправлено описки в ньому.

Та обставина, що в оскаржуваному судовому рішенні неправильно зазначена адреса, по якій належить здійснити дії по знесенню самочинно збудованих споруд, то вона не є підставою для виправлення описки, а є підставою для перегляду заочного рішення в цій частині у встановленому цивільно-процесуальним законодавством порядку.

Однак, позивач ОСОБА_4 не скористалась своїм правом апеляційного оскарження вищевказаного заочного рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що ОСОБА_4 звернулась до суду не з метою виправлення описки в судовому рішенні, а з метою внесення змін в рішення, що не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством у такий спосіб.

Крім викладеного, колегія суддів також зазначає, що згідно зі ст. 219 ЦПК України заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Однак суд порушив вищезазначені вимоги цивільно-процесуального законодавства, оскільки матеріали справи не містять доказів сповіщення осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового засідання, в якому вирішувалось питання щодо виправлення описки в судовому рішенні.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, ухвалу постановлено не у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення описки у судовому рішенні відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення описки у судовому рішенні відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко