У Х В А Л А

12 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Панька В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року по справі про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою задоволено подання державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ Цанько І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

ОСОБА_2 оскаржила цю ухвалу, порушила питання про її скасування та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні зазначеного подання.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянтка в судове засідання не явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки не повідомила, а тому суд розглянув справу у її відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх зобов'язань.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна на підставі наступного.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків передбачених ст..61 цього Кодексу.

Державним виконавцем, всупереч вимогам вищевказаної статті, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 виїжджає за кордон з метою ухилення від виконання своїх зобов'язань.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в зв'язку з наявністю онкологічного захворювання перебуває на постійному обліку та лікуванні в онкологічному відділенні поліклініки імені Кенеза Дюла в м.Дебрецен з необхідністю здійснення постійних медичних обстежень.

Таким чином, обмеження у виїзді за кордон позбавляє ОСОБА_2 можливості отримати належну та своєчасну медичну допомогу за кордоном, де вона знаходиться на обліку, що ставить під загрозу її здоров'я.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню. В поданні державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон слід відмовити.

Керуючись ст.ст.307,314,315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволення подання державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :