Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Кафідової О.В., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, ОСОБА_5, про скасування свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), в якому просив скасувати свідоцтво на право власності ПАТ «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C. від 10 вересня 2014 року № 2971, та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 вересня 2014 року № 6948721.

Позивач посилався на те, що 22 лютого 2008 року між ПАТ «Інпромбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 40-2008, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі потреби з наданням кредиту окремими частинами, з лімітом кредитування у розмірі 700 тис. дол. США терміном до 22 лютого 2011 року, зі сплатою 15 % річних.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 22 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Інпромбанк» укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, 13 липня 2012 року ПАТ «Інпромбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Брагіної Н.В. щодо вчинення виконавчого напису.

19 липня 2012 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Брагіної Н.В. відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження, в ході якого державним виконавцем описано та передано на реалізацію квартиру АДРЕСА_1.

30 серпня 2013 року та 17 жовтня 2013 року прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, визнано такими, що не відбулись, внаслідок чого 23 грудня 2013 року державним виконавцем складено постанову та акт про передачу квартири АДРЕСА_2 ПАТ «Інпромбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 40-2008 у розмірі 4 008 000 грн.

22 травня 2014 року між ПАТ «Інпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, укладеним з ОСОБА_5, а також за договором іпотеки, укладеним 22 лютого 2008 року з ОСОБА_3

На підставі акта та постанови державного виконавця про передачу квартири ПАТ «Інпромбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 40-2008, а також договору про відступлення права вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ «Інпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C. 10 вересня 2014 року за реєстровим № 2971 видано ПАТ «Дельта Банк» свідоцтво, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набув у власність квартиру АДРЕСА_2.

Позивач зазначав, що свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру видано ПАТ «Дельта Банк» з порушенням вимог закону, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В., закрито 23 грудня 2013 року, а тому зміна боржника у виконавчому провадженні з ПАТ «Інпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк» не відбулась, а враховуючи, що згідно з актом державного виконавця та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, квартира, що є предметом іпотеки, передана ПАТ «Інпромбанк», позивач вважає, що нотаріусом неправомірно видано ПАТ «Дельта Банк» свідоцтво про право власності на квартиру, а тому таке свідоцтво підлягає скасуванню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано свідоцтво, видане 10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C. за реєстровим № 2971 ПАТ «Дельта Банк» на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 22 лютого 2008 року між ПАТ «Інпромбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 40-2008, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі потреби з наданням кредиту окремими частинами, з лімітом кредитування у розмірі 700 тис. дол. США терміном до 22 лютого 2011 року, зі сплатою 15 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 22 лютого 2008 між ОСОБА_3 та ПАТ «Інпромбанк» укладено договір іпотеки б/н, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_3.

13 липня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2210, яким звернуто стягнення на вищевказану квартиру, що належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності відповідно до договору дарування квартири, посвідченогоо приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 05 вересня 2005 року за реєстровим № 4045, у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором перед ПАТ «Інпромбанк» у розмірі 811 364,30 дол. США.

19 липня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження № 33440490 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Листами від 30 серпня 2013 року та 17 жовтня 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» було повідомлено ГУЮ у м. Києві та стягувача ПАТ «Інпромбанк» про те, що призначені на вказані дати прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1, вважаються такими, що не відбулись.

ПАТ «Інпромбанк» виявило бажання залишити за собою нереалізоване на прилюдних торгах нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, надавши 21 листопада 2013 року старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. відповідну заяву.

23 грудня 2013 року старшим державним виконавцем складено акт № 1039/7 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та цього ж дня винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме ПАТ «Інпромбанк» - квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3

22 травня 2014 року між ПАТ «Інпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 40-2008.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Інпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

10 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C. за реєстровим № 2971 видано ПАТ «Дельта Банк» свідоцтво, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув у власність вищевказану квартиру.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським B.C. не перевірено обставини набуття ПАТ «Дельта Банк» статусу стягувача у виконавчому провадженні № 33440490, в зв'язку з чим останній безпідставно 10 вересня 2014 року видав банку свідоцтво про право власності на спірне майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у нотаріуса не було правових підстав для відмови ПАТ «Дельта Банк» у видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо майно не реалізовано на прилюдних торгах, державний виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

За фактом такої передачі державний виконавець складає акт про те, що прилюдні торги не відбулися. Акт є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Підставою для вчинення нотаріальної дії, пов'язаної з видачею свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, є звернення набувача нерухомого майна чи його повіреної особи до нотаріуса. Дії останнього при цьому регулюються Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 323/5 (далі - Правила).

Відповідно до вимог Правил стягувач повинен надати нотаріусу акт про те, що прилюдні торги не відбулися, затверджений начальником відділу державної виконавчої служби, а нотаріус зобов'язаний перевірити відповідність оформлення актів вимогам чинного законодавства та встановити особу стягувача, перевіривши його повноваження щодо майна, на яке необхідно видати свідоцтво.

Отже, в обов'язки нотаріуса входить лише перевірка самого акта про те, що прилюдні торги не відбулися, його відповідність вимогам закону та перевірка повноваження стягувача цього майна.

Із матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги, пов'язані з реалізацією спірного майна, відповідають вимогам закону.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у нотаріуса не було правових підстав для відмови ПАТ «Дельта Банк» у видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

О.В. Кафідова

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана