Номер провадження: 22-ц/785/572/15
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено заяву Банку про забезпечення позову, та накладено арешт на автомобіль марки AUDI Q7, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3.

14 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що арешт на автомобіль накладено незаконно, оскільки його вартість перевищує суму боргу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на автомобіль марки AUDI Q7, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги та заяви, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не виконує рішення суду від 26.09.2013 року про стягнення з неї на користь ПАТ "ВТБ Банк" кредитної заборгованості у розмірі 63665,36 грн., тому накладений арешт є метою захисту прав юридичної особи та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 63665,36 грн..

До теперішнього часу рішення суду не виконано, тобто заборгованість за кредитним договором постійно зростає.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання ОСОБА_3 на неспівмірність розміру позовних вимог вжитим заходам забезпечення позову, оскільки транспортний засіб є неподільною річчю, і неможливо накласти арешт лише на частину автомобіля. Крім того, при реалізації автомобіля різниця між вартістю та заборгованістю повертається боржнику.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції ні ОСОБА_3, ні її представником не було запропоновано здійснити заміну способу забезпечення позову на інше майно.

Відповідно до п. 10 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи не вбачається наміру ОСОБА_3 виконувати рішення суду від 26 вересня 2013 року, яким з неї було стягнуто на користь Банку заборгованість у розмірі 63665,36 грн., та її представник зазначив, що через низьку заробітну плату неможливо виконати рішення суду.

Оскільки рішення суду не виконується, а заборгованість за кредитним договором збільшується, то накладений арешт є метою захисту прав Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк".

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний судом спосіб забезпечення позову ніяким чином не позбавляє ОСОБА_3 користуватися транспортним засобом, оскільки арешт лише забороняє відчуження майна.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову є законною, обґрунтованою та такою, що скасуванню не підлягає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, ухвала суду відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко