АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача Кузьмік Д.В.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року за заявою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві звернувся до суду із заявою про визнання мирової угоди укладеної між сторонами виконавчого провадження №37610182 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2013 по справі №2-9647/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Актив Банк» боргу у розмірі 3 030 332,71 грн. (т. 1, а. с. 212).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2014 у задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції безпідставно не визнав мирову угоду яка була укладена між ним та ПАТ «КБ «Актив Банк». Посилається, що при прийнятті такого рішення суд не прийняв до уваги те, що він виконував умови вищезгаданої мирової угоди, а припинив сплачувати передбачені договором кошти з об'єктивних обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа № 761/20700/14 (2-)9647/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4924/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стягував заперечує проти визнання мирової угоди посилаючись на те, що її умови суперечать інтересам останнього, а боржник не виконує вимоги мирової угоди та не здійснює передбачених в ній платежів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2012 Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-9647/2011 (провадження № 2/2610/1682/2012) ухвалено заочне рішення, на підставі якого, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» заборгованість по кредитному договору - 379 882,25 дол. США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 15.06.2011 складає 3 028 512,71 грн., судовий збір - 1 700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн., а всього-3 030 332,71 грн. (т. 1, а. с. 63-64). У березні 2013 представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 було подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення (т.1, а. с. 82-84). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2013 вищезгадана заява залишена без задоволення. (т.1, а. с. 95). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.09.2013 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2012 - залишено без змін (т.1, а. с. 119-120). 18.04.2013старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у м. Києві ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37610182 за виконавчим листом № 2-9647/11, виданим 28.01.2013 Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» боргу в сумі 3 030 332,71 грн. (т.1, а. с. 215). Під час примусового виконання зазначеного рішення 10.04.2014 між ПАТ «КБ «Актив банк» та ОСОБА_3 було укладено мирову угоду, за умовами якої встановлено боржнику графік сплати заборгованості у відповідних розмірах до 30.04.2015 з урахуванням сплати Боржником 02.04.2014 суми у розмірі 500 000,00 грн.; - сторони дійшли згоди про припинення з 01.04.2015 грошових зобов'язань Боржника перед Стягувачем за Кредитним договором в сумі 910 373,81 грн. (платіж № 13) за умови погашення Боржником до 31.03.2015 2 119 958,90 грн. (сума платежів №№ 1-12) тощо (т. 1, а. с. 213). 14.04.2014 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві надійшла заява ОСОБА_3 про направлення до Шевченківського районного суду м. Києва вказаної для її визнання судом. 08.08.2014 між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «АВНІР-ІНВЕСТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема, укладеним між ПАТ «КБ « Актив-Банк» та ОСОБА_3 (т.2, а. с. 20-24). 15.09.2014 розпорядженням тимчасової адміністрації ПАТ КБ «АКТИВ-БАНК» визнано вищевказаний правочин нікчемним (т.2, а. с. 46-47). 24.12.2014 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 158 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на Ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_8 строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно (т.1, а. с. 228 ). Під час розгляду справи в суді першої інстанції Банк заперечував про визнання вищезгаданої мирової угоди, оскільки вважав, що на час розгляду справи у суді її умови суперечать його інтересам.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Стаття 175 ЦПК України передбачає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 зазначено, що оскільки визначені Законом N 606-XIV права й обов'язки сторін у виконавчому провадженні (ст. 11-1), у тому числі право стягувача подати заяву про відмову від стягнення та право сторін укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, стосуються всіх виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, правила ст. 352 ЦПК про мирову угоду й відмову від примусового виконання рішення мають застосовуватися загальним судом у виконавчому провадженні як за судовими рішеннями, так і за іншими виконавчими документами.

Відповідно до вимог ст.ст.175, 372 ЦПК України суд перевіряє, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

Аналіз вищезгаданих норм права дає можливість зробити висновок про те, що мирова угода може бути укладена сторонами по справі в тому числі і під час примусового виконання рішення суду. Така мирова угода може бути визнана судом за умови, що її визнають сторони, остання не порушує правата законні інтереси як сторін вказаної угоди так і прав інших зацікавлених осіб.

Враховуючі, що при розгляді вказаної справи ПАТ КБ «АКТИВ-БАНК», як сторона мирової угоди заперечувала проти її визнання судом посилаючись на те, що умови останньої суперечать інтересам Банку колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні вищезгаданої заяви державного виконавця вважає правильними.

Посилання апелянта на презумпцію правомірності правочину, як на підставу задоволення заяви державного виконавця, на думку колегії судді є безпідставною, оскільки законодавець передбачив що мирова угода набирає силу рішення з часу її визнання в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи вище викладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Г.М. Кирилюк

С.Г. Музичко