У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

"26" січня 2015 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики від 22 квітня 2014 року у розмірі 303120 грн., та судовий збір 3031,20 грн.

Також позивач надав заяву про забезпечення позову, у якій просив заборонити відчуження нерухомого майна відповідача, а саме на 1/5 (одну п'яту) частину будинку № 4, що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Беспалівський. В обґрунтування вимог посилається на те, забезпечити позов необхідно з метою подальшого сприяння запобіганню утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань. Є підстави стверджувати, що ОСОБА_2 розпорядиться своїм нерухомим майном з метою уникнення примусового стягнення коштів за рахунок майна. Такі дії призведуть до неможливості виконання судового рішення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст.60 ЦПК України, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Значна сума заборгованості, на яку претендує позивач, не є беззаперечною підставою для забезпечення позову, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заявником не надано належних доказів того, що будинок №4 по пров. Беспалівський в м. Харкові станом на день забезпечення позову належить відповідачці, оскільки надане свідоцтво про право власності на житло, яке належить відповідачці на праві сумісної власності, датоване 09.12.2002 року, тобто не виключено, що вказана квартира за 12 років могла неодноразово відчужуватися та належати вже іншим особам, тому при накладенні заборони відчуження можуть бути порушені права зовсім інших осіб, які не є учасниками справи.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладено, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про накладання заборони відчуження майна.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -