Справа №333/9212/14-ц
Провадження №2/333/347/15
21 січня 2015 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Тучкова С.С.,
при секретарі Шелесько Ю.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/9212/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на 11/20 часток житлового будинку як на майно нажите подружжям за час шлюбу та в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3, -
Позивач звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на 11/20 часток житлового будинку як на майно нажите подружжям за час шлюбу та в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3, в якому просить суд визнати за нею право власності на 11/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, як на майно нажите подружжям за час шлюбу (11/40 часток) та в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який приходився їй чоловіком (11/40 часток). В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 22.10.1971 року був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_4 За час шлюбу ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_2 11/20 частини спірного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого входить 11/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивач та третя особа є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 Син померлого ОСОБА_3 відмовився від права на спадкування на користь своєї матері - позивача по справі. Позивач зверталася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу частини житлового будинку не був нотаріально посвідчений. У зв'язку з викладеним, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Позивач у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Представник відповідача - Запорізької міської ради, будучи належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.37).
Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Третя особа ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с.36).
Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, виданого 07 березня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.7).
З свідоцтва про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_5, серії НОМЕР_3, виданого 22 жовтня 1971 року Жовтневим РАГС вбачається, що ОСОБА_4 приходився чоловіком ОСОБА_1 (а.с.8).
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4, виданого 19.04.1973 року Жовтневим РАГС, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 (а.с.9).
З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3206784 від 06.01.2015 року, наданої Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, та інформації, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що на день смерті за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.1997 року, зареєстрованого Південно-Українською Товарною Біржею «Славутич» за №001652, та договору дарування, посвідченого Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою 17.09.1987 року за р.№1-4773. 25.10.2014 року право власності на 9/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.83-86, 87-88).
Згідно спадкової справи №455/2014, заведеної після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року до Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 За матеріалами спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори, окрім ОСОБА_1, ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини належало ОСОБА_4, а саме: 9/20 частини - на підставі договору дарування від 17.09.1987 року; 11/20 частини - на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.1997 року, зареєстрованого Південно-Українською Товарною Біржею «Славутич» за №001652. У зв'язку із непосвідченням нотаріально договору купівлі-продажу житлового будинку нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на 11/20 частини житлового будинку (а.с.45-82).
В силу ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР (в редакції, що діяла на момент набуття будинку у власність), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Таким чином, 11/20 часток жилого будинку по АДРЕСА_1, належали ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках, кожному по 11/40 часток.
На підставі ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі змісту ст.1223 Цивільного кодексу України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом.
Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в процесі розгляду справи встановлено, що 11/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, була придбана подружжям за час шлюбу тому є спільною сумісною власністю. Отже, 11/40 частини спірного житлового будинку належать ОСОБА_1, як майно нажите подружжям за час шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить, зокрема, 11/40 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4, оскільки в належний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати право власності за ОСОБА_1 на 11/40 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, як на майно нажите подружжям за час шлюбу та 11/40 частини - в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловіка - ОСОБА_4
Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
У позовній заяві та під час розгляду справи позивач не просив суд стягувати з відповідачів сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1218, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст.22 КЗпШ УРСР, ч.4 ст.169, ст.ст.10, 11, 59, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на 11/20 часток житлового будинку як на майно нажите подружжям за час шлюбу та в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, право власності на 11/40 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як на майно нажите за час шлюбу із ОСОБА_4, а також право власності на 11/40 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнавши в цілому за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, право власності на 11/20 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя С.С. Тучков