АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/973/15 Головуючий 1 інстанції - Чайка І.В.
Справа № 641/620/14-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В., Макарова Г.О.,

за участю секретарів - Шалімової Ю.О., Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 травня 2014 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

24 січня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором 005/138/2008 у розмірі 139 026,08 грн. та заборгованість з процентів у розмірі 13 876,56 грн. нарахованої пені у розмірі 558 094,68 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654, 00 грн.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 04.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № CL-005/138/2008.

30.06.2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

05.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1 якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду.

Пунктом 1.1. частини 2 договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині 1 договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у договорі.

Відповідно до пункту 1.4. частини 2 договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно з пунктом 1.5. частини 2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором.

У відповідності до пункту 3 частини 1 кредитного договору сторони кредитного договору визначили фіксовану процентну ставку у розмірі 14,49 %.

Як встановлено пунктом 1.7.2 договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позивача. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.

На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок відповідача банк перерахував на поточний рахунок відповідача № 7432, відкритий в установі відповідача, кредитні кошти у загальному розмірі 20 939,10 доларів США.

Таким чином, за вказаним договором відповідач отримав від позивача кредитні кошти у розмірі 20 939,10 доларів США на строк до 04.06.2014 року, а отже банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором.

Згідно з пунктом 1.4. частини 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату. У відповідності до пункту 3 частини 1 кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватися процентна ставка у розмірі 14,49 % річних.

Відповідач умови кредитного договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що станом на 13.01.2014 року становить: 17 393,48 доларів США, що еквівалентно 139 026,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1 736,09 доларів США, що еквівалентно 13 876,56 грн. - заборгованість за процентами, 558 094,68 грн. - нарахована пеня.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 травня 2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № CL-005/138/2008 від 04.06.2008 року в розмірі 291 928, 72 грн., а також судовий збір в розмірі 2 919,28 грн., а всього стягнено 294 848,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на невідповідність висновків суду обставинам справи, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Зокрема апелянт вважав, що висновки суду першої інстанції щодо незастосування судом до спірних правовідносин строків давності є порушенням норм матеріального права та підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 травня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з положень статей 256, 257, 261, 512, 525, 526, 551, 631 ЦК України та тих обставин, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту утворилась заборгованість у розмірі 139 026,08 грн. та заборгованість з процентів у розмірі 13 876,56 грн. , нарахованої пені у розмірі 558 094,68 грн.

З висновком суду першої інстанції про розмір виданого кредиту, умови кредитування та переходу права кредитора до позивача, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які зібрані у справі та оцінені у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України .

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в межах строку позовної давності, виходячи з наступного.

За умовами кредитування ОСОБА_3 зобов'язалася здійснювати повернення кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом (п. 1.5. кредитного договору).

Отже, поряд з установленням строку дії договору - 4 червня 2014 року як дати остаточного повернення кредиту у повному обсязі, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

З виписки особового рахунку вбачається, що останній платіж, який було здійснено ОСОБА_3 відбувся 18 червня 2010 року (т. 1 а.с. 112 - 122).

З позовною заявою до суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося за захистом свого порушеного права - 24 січня 2014 року, тобто за межами строку позовної давності ( т. 1 а.с. 2- 3).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

26 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності до спірних правовідносин ( т. 1 а.с. 84-85).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування строків позовної давності до кредитних правовідносин, викладеними у постановах № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, правовий висновок Верховного Суду України та те, що кінцевий термін повного погашення кредиту встановлено сторонами до 4 червня 2014 року, а строки чергових платежів визначено місяцями, апеляційний суд вважає, що є підстави для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів.

З врахуванням наведеного, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України на підставі вимог пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог про відмову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-005/138/2008 від 04 червня 2008 року з ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском строку позовної давності .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 253, 256 - 257, 267 ЦК України, судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-005/138/2008 від 04 червня 2008 року з ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-