Справа № 263/1836/15-ц
Провадження № 2/263/963/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І. при секретарі Безвербній І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.08.1994 року по червень 2005 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на першому курсі економіко-правового факультету Маріупольського державного університету, на денній формі навчання. Крім того, він знаходиться на диспансерному обліку в центрі первинної медико-санітарної допомоги №2 та потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ухиляється від покладених на нього обов'язків утримувати свою дитину, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина у розмірі 1000,00 зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до закінчення ним навчання.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до закінчення дитиною навчання. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач надав до суду заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що він не згоден з позовними вимогами позивача, оскільки він не має можливості надавати сину визначену позивачем матеріальну допомогу на навчання. Він знаходиться на обліку в центрі зайнятості. На його утриманні знаходиться неповнолітня дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина - ОСОБА_5, а також мати - пенсіонер, ОСОБА_6, 1942 року народження, яка має статус дитини війни та мінімальну пенсію. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання 18.03.2015 року відповідач не з'явився, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання повнолітнього сина, будучи працездатною особою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджує актовий запис №262 від 20.03.1997 року зроблений Жовтневим відділом реєстраціі актів громадянському стану м.Маруполя (а.с.3).

Сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розлучені 24.06.2005 року (а.с.4).

На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.09.2008 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір`ю - ОСОБА_1, та знаходиться на її утриманні (а.с.9).

Крім того, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є знаходиться на диспансерному обліку в центрі первинної медико-санітарної допомоги №2 та потребує постійного лікування (а.с.8).

На теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається, є студентом 1-го курсу економіко-правового факультету Маріупольського державного університету, денна форма навчання. Закінчує навчання у 2018 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальної допомоги з приводу навчання та лікування сина, всі витрати на навчання несе позивач - мати ОСОБА_1, тому остання вважає за необхідне звернутися до суду з питанням стягнення аліментів.

Відповідно до ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище, те, що він знаходиться на обліку у центрі зайнятості та отримує допомогу, стан здоров'я відповідача, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружини - ОСОБА_5, мати - пенсіонерки, ОСОБА_6, 1942 року народження, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення строку навчання, а саме: до червня 2018 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає за необхідне згідно зі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., бо позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

На підставі ст.181-182, 198-200 СК України, керуючись ст.10,11,60,88,197 ч.2,209,213-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, 1975 року народження, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів прибутку, починаючи з 23.02.2015 року та до закінчення строку навчання, а саме: до червня 2018 року, з припиненням утримання у разі припинення навчання..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду м.Маріуполя через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.І. Папаценко