Справа № 148/2951/14-ц Провадження № 22-ц/772/1038/2015Головуючий в суді першої інстанції Робак С. О.
Категорія 59Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів ПанасюкаО.С. та БереговогоО.Ю, при секретарі ПантелеймоновійА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду від 04 лютого 2015р. щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції, --

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014р. ОСОБА_3. звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції, вчинені при винесенні постанови від 01.11.2012р. щодо повернення йому виконавчого листа №2-1170/09/22ц-3753/11, виданого 01.11.2012р. на виконання судового рішення, яким ТОВ «Агробуд-Сервіс» було зобов'язано видати ОСОБА_3. цеглу в кількості 248000 штук. Як зазначено скаржником, під час його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що мало місце 22.10.2014р, він дізнався, що заяву від 01.11.2012р. про повернення йому виконавчого документа було написано від його імені іншою особою. При цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутня довіреність, якою б він уповноважував зазначену особу на вчинення таких дій. У зв'язку з цим ОСОБА_3. просив поновити йому строк звернення до суду з даною скаргою, визнати вказані дії державного виконавця незаконними, визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції від 01.11.2012р. про повернення йому виконавчого документа.

Ухвалою Тульчинського районного суду від 04 лютого 2015р. ОСОБА_3. у задоволенні зазначеної скарги було відмовлено.

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, яку подав його представник ОСОБА_4, просить вказану ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою скаргу на дії державного виконавця задовольнити. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. На його думку, суд, відмовляючи йому в задоволенні заявлених вимог, порушив норми процесуального права.

Належним чином повідомлений представник відділу ДВС Тульчинського районного управління юстиції в суд апеляційної інстанції не з'явився. Начальник відділу ДВС у своїй письмовій заяві просив розглянути справу за відсутності представника. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка представника за таких обставин не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, який представляє інтереси стягувача ОСОБА_3, підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Адвокат ОСОБА_5, який представляє інтереси боржника - ТОВ«Агробуд-Сервіс», просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Про наявність підстав, з яких ОСОБА_3. звернувся в суд зі скаргою, йому стало відомо 22.10.2014р. З цих підстав він подав скаргу на дії державного виконавця, здавши її на пошту в понеділок - 03.11.2014р. З огляду на положення ч.3 ст.70 ЦПК України ОСОБА_3. не пропустив визначений у ч.1 ст.385 ЦПК України десятиденний строк для подання скарги з наведених підстав, а тому потреби у поновленні вказаного строку у даному випадку не було.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції правильно вважав, що та обставина, згідно з якою заяву від імені стягувача про повернення йому виконавчого документа написав не сам стягувач, а його син ОСОБА_6, у даному випадку не є підставою для визнання незаконною і скасування зазначеної вище постанови державного виконавця від 01.11.2012р. Адже згідно з наявною у справі довіреністю від 09.07.2012р. ОСОБА_3. уповноважив свого сина ОСОБА_6. на вчинення відповідних дій у тому числі на стадії виконання рішень (а.с.10). Вказана довіреність видавалася ОСОБА_6. строком на шість місяців і була дійсною до 09.01.2013р. При цьому заяву від імені ОСОБА_3. про повернення йому виконавчого документа ОСОБА_6. подав державному виконавцю 01.11.2012р, тобто на момент, коли ця довіреність була дійсною. Даних про те, що на цей час вказана довіреність ОСОБА_3. була відкликана, тощо, в матеріалах справи немає.

Колегія суддів не бере до уваги доводи про незаконність зазначеної постанови у зв'язку з якимось гіпотетичним невиконанням державним виконавцем обов'язку по перевірці повноважень представника (на думку апелянта, це випливає з відсутності такої довіреності в матеріалах виконавчого провадження). Якщо навіть взяти до уваги відсутність довіреності в матеріалах виконавчого провадження і припустити, що державним виконавцем не перевірені повноваження ОСОБА_6, то і в такому разі за будь-яких обставин встановленим є те, що особа, яка 01.11.2012р. подала заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, була уповноважена останнім на вчинення таких дій. Постанова про повернення виконавчого документа винесена згідно ч.1 п.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (на підставі письмової заяви стягувача (його представника)).

Також встановлено, що сам стягувач був обізнаний про повернення йому виконавчого документа і на момент такого повернення це відповідало його волевиявленню. Тобто, права та свободи стягувача ніяким чином не були порушені, оскільки він розпорядився ними на власний розсуд. Тому зазначені у скарзі та в апеляційній скарзі обставини не вказують на наявність визначених у ст.383 ЦПК України підстав для визнання незаконною і скасування постанови про повернення виконавчого документа.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, яка є законною і обгрунтованою. Ухвала постановлена відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.387 ЦПК України.

За таких обставин правових підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.2 п.1, 312ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Тульчинського районного суду від 04 лютого 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :