У х в а л а

іменем україни

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Попович О.В., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, арбітражний керуючий Клименко Олександр Юрійович, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPC0G3, за умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 299 212 грн 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 04 лютого 2038 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № ZPC0G3 від 04 лютого 2008 року, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належала ОСОБА_2

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 20 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1 075 189 грн 42 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 309 158 грн 97 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 496 466 грн 69 коп., пені - 269 563 грн 76 коп.

16 серпня 2010 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 було визнано банкрутом та 25 листопада 2010 року було проведено прилюдні торги з продажу квартири за вказаною адресою, власником якої стала ОСОБА_1

Враховуючи вказане, позивач просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит № ZPC0G3 від 04 лютого 2008 року в розмірі 1 075 189,42 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, встановити початкову ціну реалізації банком предмета іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та виселити ОСОБА_1 зі спірної квартири без надання їй іншого жилого приміщення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати ухвалені судові рішення та постановити ухвалу, якою провадження по справі закрити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності позовних вимог.

Судами встановлено, що 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPC0G3, за умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 299 212 грн 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04 лютого 2038 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № ZPC0G3 від 04 лютого 2008 року, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 яка на праві власності належить ОСОБА_2

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 20 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1 075 189 грн 42 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 309 158 грн 97 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 496 466 грн 69 коп., пені - 269 563 грн 76 коп.

Постановою господарського суду Запорізької області від 16 серпня 2010 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Клименка О.Ю., якого зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

25 листопада 2010 року були проведені прилюдні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 власником спірної квартири стала ОСОБА_1

19 січня 2011 року від ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім'я ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - Клименко О.Ю. надійшла заява про визнання грошових вимог до банкрута в порядку ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в якій банк просив визнати їх грошові вимоги на суму 564 049 грн. 07 коп., включити зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів.

18 жовтня 2013 року на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором були перераховані грошові кошти в розмірі 105 000 грн. отримані від ОСОБА_1 за продаж квартири, яка перебувала в іпотеці.

29.05.2014 року банк направив до господарського суду заяву про виключення ПАТ "КБ "ПриватБанк" з числа кредиторів банкрута.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Вирішуючи справу, суди дійшли вірного висновку про те, що предмет іпотеки був проданий арбітражним керуючим Клименком О.Ю. - ліквідатором боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в процесі ліквідаційної процедури на підставі постанови господарського суду Запорізької області від 16 серпня 2010 року в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», із направленням коштів від реалізації на задоволення зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк». Питання щодо визнання недійсними торгів та договору купівлі-продажу іпотечної квартири позивачем не ставилось.

Таким чином, вирішуючи справу, суди дійшли вірного висновку про те, що позивач фактично скористався своїм правом кредитора в порядку звернення стягнення на майно та отримав грошові кошти від реалізації іпотечної квартири.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судами правильно застосовані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Cтупак