Справа № 559/1352/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.

при секретарі Климюк Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна баба - ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смерті 27 вересня 2013 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №16, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15 жовтня 2013 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її двоє дочок: ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_6, відповідно до ст. 1266 ЦК України, вона ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 07.09.2009 року) є спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги за законом з правом представлення, так як являється дочкою ОСОБА_6

До смерті та на момент самої смерті, ОСОБА_5 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею проживала до моменту смерті її мати ОСОБА_6

У день смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входили майнові права та обов'язки на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла, шляхом володіння майном померлої, оскільки, постійно проживала у будинку до її смерті та до смерті її чоловіка, її діда ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, здійснювала ремонт та підтримувала господарство належному їм будинку в АДРЕСА_1, оплачувала комунальні та інші послуги, займалась утриманням та постійною допомогою, матеріально забезпечувала, опікувалася померлою протягом життя, надавала іншу допомогу бабусі, яка через хворобу була у безпорадному стані.

12 березня 2014 року подала приватному нотаріусу Дубенського районного нотаріального округу ОСОБА_10 заяву про прийняття спадщини, де стало відомо, про існування спадкової справи №4/2014 і те, що 28.01.2014 року до цієї нотаріальної контори приходили інші люди, а саме ОСОБА_4 та подала заяву про прийняття спадщини, надавши нотаріусу заповіт від 13 серпня 2013 року, складений ОСОБА_5 за час життя, яким вона розпорядилася своїм майном і всім що буде належати їй на час смерті, заповівши ОСОБА_4, що є підставою для усунення спадкоємців за законом, а натомість ОСОБА_4 здійснює свої права на спадкування за заповітом.

Копію вказаного заповіту було отримано 13.03.2014 року разом з копією апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 02 жовтня 2013 року у справі 559/2667/13-ц.

На скільки відомо позивачці, ОСОБА_5 за час життя не складала заповіту на випадок своєї смерті, тим більше на корись ОСОБА_4, оскільки вказана особа не надавала їй допомоги, тим більше не утримувала її матеріально, а також ОСОБА_5 було добре відомо про те, що єдиним місцем її проживання, та реєстрації є житловий будинок в АДРЕСА_1.

У ОСОБА_5 не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь ОСОБА_4, а тому даний заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Крім вказаних вище обставин, починаючи з 2008 року та до самої смерті ОСОБА_5 тяжко та невиліковно хворіла за діагнозом рак лівої молочної залози, перебувала на «Д» обліку в онкокабінеті Дубенського ЦПМСД з 2008 року, знаходилась на стаціонарному лікуванні в Дубенському міжрайонному онкодиспансері з 01.07.08 року по 07.08.08, та 03.07.08 року була здійснена операція (радикальна мастектопія), приймала знеболюючі, а саме 26.09.2013 року було призначено знеболюючий засіб (трамадол), в зв'язку з чим, до кінця її життя в неї спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самої себе. Вказані обставини в сукупності могли вплинути значною мірою на те, що ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій або ж керування ними.

Оскаржуваний заповіт від 13 серпня 2013 року був посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі №66.

Рішенням відповідного органу місцевого самоврядування має бути покладено на посадову особу обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій, а тому, у разі посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено обов'язок здійснення нотаріальних дій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

ОСОБА_5 в момент нібито посвідчення заповіту перебувала в такому стані, що не могла прочитати його особисто, а тому посвідчення заповіту мало відбуватись при свідках, що зроблено не було в порушення ст.1248 ЦК України.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №36452036 від 28.01.2014 заповіт ОСОБА_5, посвідчений 13.08.2013, номер в реєстрі 66, був зареєстрований у спадковому реєстрі 12.12.2013, через два місяці після смерті спадкодавця та після відкриття спадщини, чим порушено п.10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року №491.

У даному заповіті відсутні достовірні дані про час та місце його складання, так як загальновідомим є факт, що Іванівська сільська рада Дубенського району Рівненської області знаходиться за адресою: с.Іваннє, вул. Центральна, 20, Дубенського району, Рівненської області, та аж ніяк не в с.Зелене, чим порушено ст.1247 ЦК України.

В оскаржуваному заповіті запис про те, що «зміст заповіту прочитаний вголос та підписаний заповідачем власноручно», міститься уже після підпису заповідача ОСОБА_5, що викликає сумніви в наявності такого запису на момент підписання такого заповіту.

З підстав наведених вище, вважає, що ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання заповіту на випадок своєї смерті, а також заповіт посвідчений особою, яка не мала на це права, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та дали аналогічні пояснення.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що позовні вимоги є необґрунтованими, підстави зазначені у позовній заяві є надуманими та ґрунтуються лише на припущеннях.

Представник Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області позовні вимоги не визнала та пояснила, що секретарем Іваннівської сільської ради оскаржуваний заповіт посвідчено з дотримання чинного законодавства, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення та є безпідставними.

Свідок ОСОБА_11 в залі судового засідання показала, що працює на посаді секретаря Іванівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. В серпні 2013 року посвідчувала оскаржуваний заповіт. Даний заповіт нею посвідчувався в автомобілі біля приміщення Іваннівської сільської ради, оскільки ОСОБА_5 за станом здоров'я не могла піднятись в приміщення кабінету сільської ради. Заповіт нею оголошувався ОСОБА_5, на її прохання, у неї не було ніяких фізичних вад, що б перешкоджали прочитати текст заповіту самостійно. Вказаний заповіт дійсно був зареєстрований у спадковому реєстрі лише 12.12.2013. Обставини зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки померла ОСОБА_5 повністю розуміла значення своїх дій. Не відповідає дійсності й те, що вона не мала повноважень на здійснення нотаріальних дій, оскільки такі повноваження на неї покладено відповідним розпорядженням. Місцем посвідчення заповіту зазначила с.Зелене, Дубенського району, Рівненської області, оскільки це є фактичне місце розташування Іваннівської сільської ради, а юридичне адреса Іваннівської сільської ради є с.Іваннє, Дубенського району, Рівненської області.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смерті 27 вересня 2013 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №16, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 15 жовтня 2013 року (а.с.10).

13 серпня 2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким вона розпорядилася своїм майном і всім, що буде належати їй на час смерті на користь ОСОБА_4 (а.с.118).

У відповідності до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто, вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України).

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, згідно якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України, заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку затвердженому Кабінетом Міністрів України, тобто заповіт може бути посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, що також відображено у ст.37 Закону України «Про нотаріат».

Повноваження для вчинення нотаріальних дій підтверджуються рішенням про покладення обов'язків із вчинення нотаріальних дій на території сільської ради на ОСОБА_11 від 21 грудня 2012 року за №58 (а.с.113). Факт відсутності на території Іваннівської сільської ради Дубенського району нотаріуса є загальновідомим фактом і сторонами не оскаржується.

Із тексту заповіту вбачається, що заповіт записаний секретарем Іваннівської сільської ради зі слів ОСОБА_5, до підписання прочитано уголос заповідачу і власноручно підписано заповідачем у присутності секретаря сільської ради.

Ця вказівка в заповіті зазначена після підпису заповідача.

За змістом ст.ст. 1248, 1253 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися у присутності не менше як двох свідків. Проте, на пітвердження обставин, які вказували, що у ОСОБА_5 були фізичні вади, які перешкоджали їй самостійно прочитати оскаржуваний заповіт стороною позивача доказів не надано. Із показів свідка ОСОБА_11 встановлено, що оскаржуваний заповіт нею прочитано ОСОБА_5 на її прохання, будь-яких перешкод прочитати заповіт самостійно не було.

Не заслуговують на увагу і посилання позивачки на те, що в заповіті відсутні достовірні дані про місце його складання, так як факт, що Іваннівська сільська рада Дубенського району Рівненської області знаходиться за адресою: село Зелене, вулиця Центральна, 20, Дубенського району, Рівненської області, підтверджується відповіддю наданою Дубенською районною державною адміністрацією Рівненської області від 07.11.2014 №2827/02-22/14 (а.с.88).

Суд вважає помилковим твердження позивача, що несвоєчасне внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру тягне за собою нікчемність цього заповіту, оскільки ч. 1 ст. 1257 ЦК України визначені підстави нікчемності заповіту, до переліку яких не входить зазначена обставина.

Крім того, позивачем не обгрунтовано, яким чином несвоєчасна реєстрація заповіту вплинула на волевиявлення заповідача.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача, що оскаржуваний заповіт є недійсним, оскільки був складений під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Дані посилання нічим не підтвердженні та ґрунтуються лише на припущеннях позивачки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги, не надано переконливих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона покладається як на підставу задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1247, 1248, 1251-1253, 1257 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: