У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко Ірина Олександрівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Геопасифік», головне управління юстиції у м. Києві на дії та бездіяльність державного виконавця за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати протиправними дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О. у виконавчому провадженні №40967533 під час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та такими, що порушили його права та інтереси, як стягувача, в частині можливості своєчасно і в повному обсязі отримати середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 388 195 грн. 68 коп.; індексацію у розмірі 11 127 грн. 73 коп., моральну шкоду у розмірі 3 тис. грн.; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О. від 30 квітня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №40967533 по примусовому виконанню виконавчого листа №2610/21675/2012 від 6 листопада 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року, скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О. у виконавчому провадженні під час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 квітня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа №2610/21675/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 6 листопада 2013 року про стягнення з ТОВ «Геопасифік» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку у розмірі 388 195 грн. 68 коп.; індексацію у розмірі 11 127 грн. 73 коп., моральну шкоду у розмірі 3 тис. грн.., а всього 402 323 грн. 41 коп.

Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О. від 30 квітня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2610/21675/2012 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 6 листопада 2013 року про стягнення з ТОВ «Геопасифік» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку у розмірі 388 195 грн. 68 коп.; індексацію у розмірі 11 127 грн. 73 коп., моральну шкоду у розмірі 3 тис. грн.., а всього 402 323 грн. 41 коп.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині відмови у компенсації судових витрат у порядку ст.388 ЦПК України, посилаючись на її необґрунтованість та допущені при розгляді справи порушення норм процесуального права, справу в цій частині направити до апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції щодо відмови у стягненні судових витрат, апеляційний суд виходив із того, що вони не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Проте, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі (частини 4, 5 статті 74 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Доказів того, що ОСОБА_3 був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, яка була призначена на 8 грудня 2014 року, немає

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Граничні розміри компенсації за судовими рішеннями витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, відповідно до статей 85-87 ЦПК визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави".

Відповідно до п. 5 додатку до вказаної постанови витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Пунктом 3 додатку до постанови встановлено, що за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у зв»язку з явкою до суду граничний розмір обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, ОСОБА_3 зазначав, що у зв»язку з викликом в судове засідання на 20 серпня 2014 року він витратив кошти на квитки, копії яких додав до заяви (а.с. 140-141). Також ОСОБА_3 надав розрахунок добових та компенсації за відрив від звичайних занять.

Усупереч вимогам ст.212 ЦПК України апеляційний суд належної оцінки зазначеним доказам не надав.

За таких обставин ухвала апеляційного суду поставлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України, є підставою для її скасування в частині відмови у стягненні судових витрат із направлення справи в цій частині для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 336, ч. 1 ст. 338, п. 7 ч. 1 ст. 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати і направити для розгляду справу в цій частині до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік