У х в а л а

іменем україни

12 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», поданою представником Федоренком Сергієм Вікторовичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим.

Посилалася на те, що 24 квітня 2008 року між відповідачами укладений кредитний договір № 341/П/99-2008-980, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 815 132 грн 74 коп. зі сплатою 18,79 % річних строком до 24 квітня 2028 року. Для забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, 24 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та позивачкою укладений договір поруки, відповідно до якого вона зобов'язалась солідарно з ОСОБА_5 відповідати за виконання умов кредитного договору. 3 листопада 2010 року між відповідачами, без згоди позивачки, було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою були змінені умови відповідальності, зокрема відповідач з травня 2011 року повинен сплачувати банку комісію за консультації по кредитних операціях в розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, нарахування комісії, змінена черговість погашення заборгованості за кредитним договором, тому вважає поруку припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки від 24 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 з 3 листопада 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2014 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Надра» - Федоренко С.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при укладанні додаткової угоди між кредитором та боржником, змінились умови відповідальності, тим самим змінились зобов'язання поручителя в частині збільшення обсягу його відповідальності.

Твердження скаржника про те, що додатковою угодою обсяг відповідальності поручителя не збільшився є безпідставними, оскільки рішенням апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2014 року встановлено, що боржники мають заборгованість за кредитним договором, яка складається в тому числі і з комісії за консультативні послуги в розмірі 6 019 грн 53 коп, яка кредитним договором передбачена не була. Також додатковою угодою встановлено іншу черговість сплати заборгованості за кредитним договором та змінений порядок сплати штрафу за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України (справа № 6-70цс14 від 10 вересня 2014 року).

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2014 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», подану представником Федоренком Сергієм Вікторовичем, відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель