У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2008 року у розмірі

20 138 грн 01 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначав, що ОСОБА_1 неналежно виконував умови кредитного договору, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 20 138 грн 01 коп.

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27 серпня 2014 року позов ПАТ «Акцент-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором від 13 серпня 2008 року у розмірі

20 138 грн 01 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 510 грн 03 коп., заборгованість по процентами - 9 507 грн 84 коп., заборгованість по комісії - 6 680 грн, фіксована частина штрафу - 500 грн, штраф у вигляді відсотка від суми заборгованості - 935 грн 14 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня

2014 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на підставі ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1, виходив із того, що процесуальним законом визначений спеціальний порядок перегляду заочного рішення за правилами ст. ст. 230-232 ЦПК України, яке може бути оскаржено у загальному порядку згідно з ч. 4 ст. 231 ЦПК України лише у разі залишення без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Установлено й це убачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 12 вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження в загальному порядку рішення, яке визначене судом як заочне, судам необхідно враховувати, що відповідно до частини п'ятої статті 124конституції України ( 254к/96-ВР ) судові рішення є чинними та обов'язковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватись у порядку, встановленому для оскарження заочних рішень.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції 27 серпня 2014 року ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк».

4 вересня 2014 року ОСОБА_1, який є відповідачем у справі, звернувся до суду з заявою про апеляційне оскарження вказаного судового рішення, а 9 вересня 2014 року подав апеляційну скаргу.

Заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, суддя апеляційного суду, постановляючи ухвалу, вірно визначився з процесуальним статусом ОСОБА_1 при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за його скаргою та дійшов вірного висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у цій справі, заочне рішення не є повторним, то він має оскаржувати заочне рішення суду першої інстанції у порядку, визначеному ст. ст. 231, 232 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко