АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4549/15 Справа № 2-3039/07 Головуючий у 1 й інстанції - Дячкова С.В. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Козлова С.П., Каратаєвої Л.О.

при секретарі:Порубай М.Л.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про продовження строку на прийняття спадщини, визнання фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

1 червня 2006 року позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини, визнання фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що із близьких родичів ОСОБА_5 залишився тільки він, то спадкове майно перейшло до його володіння, як єдиному спадкоємцю в порядку першої черги по закону. Про необхідність звернення до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців із моменту смерті він не знав.

До того ж, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до часу звернення до суду він без будь-яких обмежень та перешкод з боку інших осіб, користується спадковим майно, яке належало його дружині- квартирою АДРЕСА_1.

29 липня 2005 р. він уклав шлюб з ОСОБА_6, але він не є власником спірної квартири тому позбавлений можливості зареєструвати дружину за вказаною адресою.

Просив продовжити йому строк для прийняття спадщини, визнати причину пропуску для прийняття спадщини поважною, визнати право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно- квартиру.

В судовому засіданні позивач заяву підтримав.

Рішенням районного суду вимоги задоволено.

Визначено частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частки за кожним.

Визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно ОСОБА_5, що складається з ? частини квартири АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 квітня 2015 року стягнуто з Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської Ради 487 гр.20 коп. у відшкодування судового збору на користь держави.

В скарзі апелянт -дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилається на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду й постановити нове, яким визначити частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по ? частини за кожним. Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно- ? частини квартири АДРЕСА_1 по ? частці за кожним.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1997pоку, виданого ВАТ "Дніпрохімбуд", та технічного паспорта, виданого обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське БТІ", ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На момент смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_4 проживав в квартирі.

У відповідності до ст.ст. 529, 548 ЦК України (в редакції 1963 року), яка була чинною на момент виникнення правовідносин, при продовженні строку на прийняття спадщини, визнання фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки; для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_4, як спадкоємець спадкового майна після смерті дружини ОСОБА_5, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном спадкодавця, так як на момент смерті спадкодавця, він був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується його паспортом громадянина України.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

За ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом( ст. 357 ЦК України).

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З таким висновком суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності,тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 214 ч. 1 п. 2 ЦПК України при розгляді справи суд має встановити всі обставини справи, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, що мають значення, чи є інші фактичні дані (у тому числі пропущення строку позовної давності), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження з огляду на норми матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін, що виникли.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

В мотивувальній частині рішення суд посилався на те, що інші спадкоємці ОСОБА_5 відсутні. Але в цьому не пересвідчився, не витребував із нотаріальної контори дані про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Апелянт у скарзі вказує на те, що є рідною донькою померлої ОСОБА_5, на підтвердження чого, надала до апеляційної скарги копію свідоцтва про народження (а.с.24). Але до участі у справі залучена не була, чим порушено її законні права та інтереси на прийняття спадщини після смерті матері відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 рок), яка була чинною на момент виникнення правовідносин, якою передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки.

Тому, порушивши норми процесуального права, суд передчасно дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_4

Крім того, у рішенні суд визнав за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5.(а.с.15), заповіт у справі відсутній та відсутні про це дані із нотаріальної контори. Але в позовній заяві позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, а не за заповітом, як вказав про це суд у рішенні (а.с.5).

Більш того, в позові позивач просив визнати за ним право власності на всю спірну квартиру(а.с.5), суд рішенням визнав за ним право власності на ? її частку, при цьому вказав, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи порушення судом першої інстанції вищевказаних норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати, як передчасно ухвалене, і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 19 липня 2007 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, третя особа: Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про продовження строку на прийняття спадщини, визнання фактичного прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Козлов С.П.

Каратаєва Л.О.