АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1712/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/756/15 Доповідач - Козак І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю ОСОБА_1 та її представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Пишківської сільської ради Бучацького району про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Бучацького районного суду з позовом до Пишківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме неприватизованої земельної ділянки площею 0,28га., для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Бучацького районного суду від 15.09.2014р. позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, а саме на неприватизовану земельну ділянку площею 0,28га. призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Пишківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

З апеляційною скаргою на вказане рішення звернулась особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1, яка вважає, що ухваленням даного рішення було порушено її права та інтереси, а тому, зважаючи на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд безпідставно визнав право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, оскільки відсутні необхідні умови для переходу права власності, зокрема відсутнє рішення Пишківської сільської ради щодо приватизації, державний акт про право власності на земельну ділянку та відсутня реєстрація права власності на неї.

Крім того, між апелянтом та ОСОБА_2 існує спір про розміри земельних ділянок та встановлення межових знаків між ними.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін. Також зазначає, що згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області №05-04/2300 від 07.08.2014р., на який посилається апелянт, земельна ділянка, якою користується ОСОБА_2 становить орієнтовно 0, 29га, що на 0,03 га менше, ніж рахується в облікових документах., а тому апеляційна скарга є безпідставною.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області помер ОСОБА_4, який був чоловіком позивачки ОСОБА_2

Після його смерті залишилось спадкове майно, у вигляді неприватизованої земельної ділянки, яка належала йому на праві власності.

Відповідач у справі - Пишківська сільська рада, позов визнала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла, а тому за ОСОБА_2 слід визнати право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,28га призначеної для ведення особистого селянського господарства.

Проте з таким висновком колегія суддів апеляційного суду не погоджується, так як судом не встановлено всіх обставин справи.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до Рішення Пишківської сільської Ради народних депутатів від 30.12.1993р. "Про приватизацію земельних ділянок" вирішено приватизувати ОСОБА_4 присадибні ділянки для ведення особистого господарства площею 0,28 га та для обслуговування житлових будівель площею 0,04 га. (а.с.13).

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів звернення до нотаріуса, отримання свідоцтва про право на спадщину, а також немає відомостей, чи є інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4, прийняли вони спадщину чи відмовились від її прийняття.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Всіх цих обставин суд не встановив.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, між апелянтом та ОСОБА_2 існує спір щодо розмірів суміжних земельних ділянок. Так, згідно Листа Державної інспекції сільського господарства Тернопільської області від 07.08.2014р. №05-04/2300 встановлено, що ОСОБА_1, використовується земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0, 095га, а земельна ділянка, якою користується ОСОБА_2 становить орієнтовно 0,29 га, що на 0,03 га менше ніж рахується згідно облікових документів. (а.с.25).

Отже, розміри земельних ділянок, їх межі не співпадають з дійсними межами.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006р. № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до п.1,3 зазначеного Декрету від 26.12.1992р. сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України.

Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Проте суд першої інстанції не з'ясував повною мірою всіх обставин справи та залишив поза увагою відсутність будь-якої технічної документації на спірну земельну ділянку, проекту землеустрою, які б визначали межі земельної ділянки, на яку ОСОБА_2 хоче визнати право власності.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для визнання за ОСОБА_2 права на неприватизовану земельну ділянку площею 0, 28 га.

Так, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 вересня 2014 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до Пишківської сільської ради Бучацького району про визнання права власності відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак