АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1123/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Вернидубова Я.І.
Доповідач-Чобіток А.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2013 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала, що 26 січня 2013 року уклала з відповідачем договір купівлі-продажу шафи-купе та кутового дивану на загальну суму 20 691 грн.,п.4.1 якого передбачена вартість кутового дивана - 11 160 грн.. В день укладення договору вона оплатила відповідачу 10 000 грн.. Після доставки товару за місцем її проживання вона оплатила відповідачу залишок суми у розмірі 10 691 грн.

Зазначала , що придбаний нею у відповідача кутовий диван не відповідає вимогам належної якості та має істотні недоліки, які були виявлені при детальному огляді. Вона зателефонувала відповідачу для врегулювання даного питання, однак останній відмовився від цього та в подальшому відмовився отримувати її письмові претензії.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача вартість оплаченого товару неналежної якості у розмірі 11 160,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 674,00 грн..

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2013 року позов задоволено частково. Вирішено розірвати договір купівлі-продажу від 26 січня 2013 року укладений між сторонами та стягнути з відповідача на користь позивача 11 160 грн. сплачених за товар неналежної якості.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає,що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неякісність купленого товару.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Встановлено, що 26 січня 2013 року , між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу , відповідно до умов якого продавець взяв на себе зобов»язання передати товар - шафа-купе та кутовий диван ( пункт 2 договору), у власність покупцеві, а Покупець зобов»язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору .

Підпунктом 2.4. даного договору визначено, що гарантійний строк експлуатації (придатності, зберігання) з моменту отримання товару покупцем становить 12 місяців.

Згідно з п.п. 4.1. , 4.2. вказаного договору, ціна за одиницю товару визначена у розмірі 9 531 грн. та 11 160 грн. ( за кутовий диван, що не оспорюється сторонами), а загальна ціна товару склала 20 691 грн..

Покупець передає Продавцеві авансовий платіж у розмірі 50 % ціни товару, під час підписання договору - 10 000 грн., які використовуються як завдаток, внесений з метою забезпечення виконання Покупцем зобов»язань по оплаті договору купівлі-продажу зазначеного товару, а остаточну суму Покупець передає Продавцеві під час отримання товару ( п.п. 4.3., 4.4., 4.5. договору).

Підпунктом 5.1., 5.3.1. договору, встановлено обов»язок Продавця передати Покупцеві товар, визначений Договором та право Продавця вимагати прийняття товару, що відповідає умовам визначеним в п.2 Договору.

Відповідно до п.п. 5.2.1.,5.2.2., 5.4.1. договору, Покупець зобов»язується прийняти товар, що відповідає в п. 2 Договору, оплатити товар згідно з умовами визначеними в п. 4 Договору та має право вимагати від Продавця передачі товару, що відповідає умовам визначеним в п.2 Договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу позивач при його укладанні здійснила оплату у розмірі 50 % Товару, а саме - 10 000 грн. 00 коп. .

19.02.2013 року Продавцем було здійснено доставку шафи-купе та кутового дивану відповідно до умов укладеного договору за адресою позивача, а ОСОБА_3 в цей же ж день сплачено залишок частини вартості товару у розмірі 10 691 грн. 00 коп..

25.02.2013 року ОСОБА_3 направила цінний лист до ФОП ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1, в якому повідомляла останнього про те, що переданий Продавцем кутовий диван не відповідає вимогам належної якості та має істотні недоліки, а саме :

- кутові елементи обшивки - пошкоджені, мають очевидні нерівності ;

- при розкладанні дивана видніються секції ДСП, які не покриті обшивкою;

- обшивка дивана виконана грубо, з нерівностями, має неприємний естетичний вигляд, подекуди видно залізні скоби;

- в конструкції дивана відсутній направляючий елемент для розкладання спальної частини, що суттєво утруднює його розкладання та використання за призначенням;

- задня спинка є вкрай нестійкою .

У вказаному листі також просила розірвати договір купівлі-продажу товару від 26.01.2013 року, укладений між сторонами в частині придбання кутового дивана та повернути їй сплачені кошти в розмірі 11 160 грн. 00 коп..

Крім зазначеного, в цей же день ОСОБА_3 на адресу відповідача направила рекомендований лист аналогічного змісту та телеграму про істотні недоліки придбаного нею дивану.

Вказані поштові відправлення були повернуті позивачу без вручення адресату з підстав відмови від отримання, а також «за закінченням встановленого терміну зберігання».

12.03.2013 року ОСОБА_3 звернулась до Інспекції захисту прав споживачів у м. Києві зі скарго. Про порушення права споживача, яка листом від 09.04.2013 року за № 926/к-926-13 повідомила позивача про неможливість проведення перевірки ФОП ОСОБА_2, оскільки за наданою адресою - АДРЕСА_1, останній діяльність не здійснює.

23.05.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, на підтвердження вимог якого надала фото, на яких на її думку, зображено недоліки товару - кутового дивана, які вона виявила вже 20.02.2013 року .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи заочне рішення в даній справі, суд виходив з того, що відповідачем були порушені права позивача як споживача , а оскільки доказів повернення ОСОБА_3 грошових коштів за придбаний ним товар неналежної якості ФОП ОСОБА_2 суду не надано, то позовна вимога про стягнення з останнього грошових коштів , сплачених за товар неналежної якості в сумі 11 160 грн. 00 коп. та розірвання договору купівлі-продажу від 26.01.2013 року в частині придбання кутового дивана, підлягає задоволенню .

Проте з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частинами 1 ст. 58 та ст. 64 ЦПК України визначено , що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Зазначаючи про те, що кутовий диван, придбаний нею у відповідача є товаром неналежної якості, що вона виявила 20.02.2013 року, після його поставки 19.02.2013 року, ОСОБА_3 надала фотокартки, які не містять даних про те, коли вони були зроблені та ким, а з зображених на них предметів , неможна встановити їх приналежність до речі, що визначена індивідуальними або родовими ознаками.

Будь-яких належних доказів, які б містили інформацію про те, що кутовий диван придбаний позивачем у відповідача є товаром неналежної якості , ОСОБА_3 не надала ( висновок спеціаліста про невідповідність товару нормативним документам) , обмежившись лише посиланням на те, що ФОП ОСОБА_2 уникав з нею спілкування.

Клопотання про призначення експертизи ОСОБА_3 не заявляла.

При цьому , заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідачем у суді апеляційної інстанції надано копію свого екземпляра договору купівлі-продажу зокрема і кутового дивана від 26.01.2013 року, який містить власноручно здійснений напис ОСОБА_3, що останньою не заперечувалось, датований 19.02.2013 року про те, що «Товар отримав, претензій не маю».

Дана обставина ОСОБА_3 не спростована.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 про передання їй 19.02.2013 року Продавцем кутового дивану неналежної якості , який має істотні недоліки .

На підставі викладеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове , яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -