АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №755/9504/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4760/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
07 квітня 2014 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив зобов'язати його виконати умови мирової угоди шляхом сплати 17 810, 88 грн. і стягнути з нього на свою користь штрафні санкції у розмірі 64 828, 4 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15.04.2011 року в м. Києві на перехресті вулиць Козацької і Сумської сталася ДТП, а саме: зіткнення транспортних засобів автомобіля НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2011 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні ДТП. Належний ОСОБА_4 автомобіль був застрахований ПрАТ «УПСК» згідно договору майнового страхування, на підставі якого було виплачено страхове відшкодування. 22.11.2011 року ПрАТ „УПСК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року на користь ПрАТ „УПСК» з ОСОБА_1 було стягнуто суму 41 092, 94 грн. та 410, 93 грн. судових витрат. 02.10.2012 року між ПрАТ „УПСК» та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду відповідно до якої сума боргу склала 23810,88 грн. та підлягала сплаті відповідачем двома частинами. Не пізніше 31.12.2012 року - 6000 грн. та не пізніше 31.03.2013 року - 17 810,88 грн. відповідно до п.5 пп.5.1. угоди - в разі порушення строків та суми оплати боргу відповідач зобов'язується оплатити штраф у розмірі 1% від залишкової суми боргу за кожен день прострочення. Штрафні санкції починаються рахуватися з 01.01.2013 року та 01.04.2013 року відповідно. 01.11.2012 року Апеляційним судом м. Києва було затверджено мирову угоду та закрито провадження в справі. 28.12.2012 року ОСОБА_1 було сплачено суму 6000 грн., суму в розмірі 17 810,88 грн. сплачено не було, чим порушено умови мирової угоди.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року і ухвалу колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» штрафні санкції у розмірі 3 000 грн., в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

09 лютого 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 000 грн. і судового збору у розмірі 891, 88 грн. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ПрАТ «УПСК» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій, що відповідно до ч. 7 ст. 122 ЦПК України перешкоджає повторному зверненню із нею до суду. Також апелянт вказав, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки існує ухвала Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року про визнання мирової угоди. Також апелянт вказав, що за порушення грошового зобов'язання можливе стягнення пені, а не штрафу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «УПСК» за довіреністю - Юхименко С.Ю. просив вийти за межі доводів апеляційної скарги, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПрАТ «УПСК» у повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення відповідача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 15.04.2011 року в м. Києві на перехресті вулиць Козацької і Сумської сталося зіткнення автомобіля Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_1 та автомобіля Фіат, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2011 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Належний ОСОБА_4 автомобіль був застрахований згідно договору майнового страхування в ПрАТ «УПСК», відповідно до якого ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_4

22 листопада 2011 року ПрАТ «УПСК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року на користь ПрАТ «УПСК» з ОСОБА_1 було стягнуто суму 41092,94 грн. та 410,93 грн. судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

02.10.2012 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду відповідно до якої сума боргу склала 23 810,88 грн. та підлягала сплаті відповідачем двома частинами. Не пізніше 31.12.2012 року - 6000 грн. та не пізніше 31.03.2013 року - 17 810,88 грн. відповідно до п.5 пп.5.1. угоди - в разі порушення строків та суми оплати боргу відповідач зобов'язується оплатити штраф у розмірі 1% від залишкової суми боргу за кожен день прострочення. Штрафні санкції починаються рахувати з 01.01.2013 року та 01.04.2013 року відповідно. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року було затверджено мирову угоду та закрито провадження в справі.

28 листопада 2012 року ОСОБА_1 було оплачено суму 6000 грн., суму в розмірі 17 810,88 грн. ОСОБА_1 не сплатив.

ПрАТ „УПСК» звернулося до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження, однак постановою ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 20 березня 2014 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що ухвала Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст. 175 ЦПК України, ст.ст. 599, 611, 625 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив з того, що ухвала про визнання мирової угоди підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенні позовних вимог про спонукання до виконання мирової угоди слід відмовити. Також суд першої інстанції зазначив, що за умовами мирової угоди з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УПСК» підлягають стягненню штрафні санкції з урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України у розмірі 3 000 грн.

Право сторін на укладення мирової угоди передбачено ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2012 року скасовано, провадження у справі за позовом ПрАТ «УПСК» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрито.

Умовами затвердженої судом мирової угоди передбачено, що ОСОБА_1 до 31.12.2012 року зобов'язаний сплатити на користь ПрАТ «УПСК» 6000 грн. та до 31.03.2013 року - 17 810,88 грн. Відповідно до п.5 пп.5.1. угоди в разі порушення строків та суми оплати боргу ОСОБА_1 зобов'язується оплатити штраф у розмірі 1% від залишкової суми боргу за кожен день прострочення. Штрафні санкції починаються рахуватися з 01.01.2013 року та 01.04.2013 року відповідно.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, ухвала колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року про затвердження мирової угоди підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі і її положення про стягнення штрафних санкцій.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в частині, що оскаржується, на зазначене уваги не звернув, а тому дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій.

За таких обставин, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 000 грн. і судового збору у розмірі 891, 88 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 000 грн. та в частині стягнення судового збору у розмірі 891, 88 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді