Справа №583/2485/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 22-ц/788/1871/14 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Дубровної В. В.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду заяву представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

01 липня 2014 року позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просили визнати, що ідеальні частки у квартирі АДРЕСА_1, яка є спільним сумісним майном ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1994 року, складають по 1/6 рівній частині за кожним: ОСОБА_9 при житті, смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року; ОСОБА_10 при житті, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року; ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті рідного батька ОСОБА_9, смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 з 1/6 частини, належної при житті ОСОБА_9; на земельну ділянку площею по 0,98 га за кожним за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Сонячненської сільської ради Охтирського району, належну при житті ОСОБА_9 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №711026 від 29 серпня 2002 року; на автомобіль марки «Москвич-412 (ІЖ)», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1975 року випуску, зеленого кольору, та мотоцикл «Восход 2М», 1979 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в розмірі по 1/2 частині.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування були залишені без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05 листопада 2014 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року про залишення позову без розгляду в даній справі було скасовано, а справу направлено до цього суду для продовження її розгляду.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 лютого 2015 року, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування, залишений без розгляду.

12 лютого 2015 року представник позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду Сумської області із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивачів понесених останніми судових витрат, пов'язаних з апеляційним оскарженням ухвали Охтирського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року про залишення позову без розгляду.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивачів мотивує тим, що позивачі при оскарженні ухвали суду першої інстанції від 18 вересня 2014 року про залишення позову без розгляду на підставі ухвали судді апеляційного суду Сумської області від 7 жовтня 2014 року про залишення апеляційної скарги без руху сплатили судовий збір в сумі 121, 8 гр., а також понесли витрати кожен в сумі 700 грн. за надану ним правову допомогу як фахівцем в галузі права на підставі укладених з кожним договорів про надання правової допомоги.

До заяви від 12 лютого 2015 року про ухвалення додаткового рішення в справі представник позивачів додав копії довіреностей, виданих йому позивачами, відповідно, 4 і 7 квітня 2014 року, на право представлення їх прав та інтересів, копії договорів, укладених з обома позивачами 22 вересня 2014 року, про надання правової допомоги, копії свідоцтв про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця та платника єдиного податку, копію диплома, отриманого за спеціальністю правознавство, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, квитанції про отримання ним від кожного з позивачів 700 гр.

Просить «ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання по судових витратах щодо стягнення на користь позивачів шляхом стягнення судових витрат за сплату судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду в розмірі 121,8 гр. відповідно до квитанції та судових витрат за правову допомогу в розмірі по 700 гр. на кожного з позивачів відповідно до наданих документальних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу в межах апеляційного оскарження та розгляду апеляційної скарги на ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року» (т.ІІ, а.с 69-80).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно п. 4 ч.1, ч. ч. 2 - 3, 5 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішене питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Положеннями ч. 1 ст. 40 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва у суді, за винятком осіб, визначених у статі 41 цього Кодексу.

Повноваження представника у суді передбачені статтею 44 ЦПК України.

За змістом ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З вказаних норм процесуального закону вбачається, що представник особи, яка бере участь у справі, і особа, яка надає правову допомогу, є учасниками цивільного процесу з різним обсягом процесуальних прав, відповідно: як особа, яка бере участь у справі (параграф 1 глави 4), і як інший учасник цивільного процесу (параграф 2 глави 4).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанцій чи Верховний суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. п. 19, 37 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»:

19. Якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК, а позивач відповідно до частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону № 3674-VI), що ним має бути доведено.

Зазначене положення не застосовується у разі залишення заяви чи скарги без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач (заявник) повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або позивач подав заяву про залишення позову без розгляду (пункти 3, 5 частини першої статті 207 ЦПК), що відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI.

37. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правилами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

З огляду на вказані положення процесуального закону, роз'яснення суду касаційної інстанції та те, що апеляційний суд Сумської області не ухвалював у справі судове рішення, яким би закінчився розгляд справи, що давало б підстави за результатами її розгляду, відповідно до положень ст. ст. 88, 220 ЦПК України, вирішити питання про судові витрати чи про ухвалення додаткового рішення про судові витрати, відсутні підстави для задоволення заяви представника позивачів про ухвалення апеляційним судом додаткового рішення щодо спірних судових витрат.

В даному випадку це питання відноситься до компетенції суду першої інстанції з огляду на результати розгляду ним даної справи.

Керуючись ст. ст. 79, 88, 213, 220, 304, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про ухвалення апеляційним судом Сумської області додаткового рішення в даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -