У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 06 січня 2006 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» (далі - ТОВ «Олімпекс Транс») укладений договір № 15 про пайову участь у будівництві житла, відповідно до умов якого останнє зобов'язувалось здійснити будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 та після введення житлового будинку в експлуатацію передати позивачу квартиру № 38 згідно з актом приймання-передачі. Позивач вказував, що відповідно до умов договору ним сплачено 2 050 000 грн, проте квартиру йому відповідач не передав, акт приймання-передачі не підписав.

Як стало відомо позивачу, спірна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ТОВ «Олімпекс Транс» на підставі свідоцтва про право власності від 31 жовтня 2012 року НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, НОМЕР_1 від 31 жовтня 2012 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ «Олімпекс Транс»; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з житлової кімнати площею 24,8 кв. м, гостинної площею 28,7 кв. м, кабінету площею 15,9 кв. м, кухні площею 18,4 кв. м, санвузла площею 2,5 кв. м, санвузла площею 11,9 кв. м, коридора площею 21,1 кв. м, коридора площею 3,6 кв. м, лоджії площею 11,5 кв. м, гардеробної площею 6,2 кв. м, комори площею 2 кв. м, загальна площа квартири - 146,7 кв. м, висота приміщень -2,99 м.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, НОМЕР_1 від 31 жовтня 2012 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ «Олімпекс Транс».

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається із житлової кімнати площею 24,8 кв. м, гостинної площею 28,7 кв. м, кабінету площею 15,9 кв. м, кухні площею 18,4 кв. м, санвузла площею 2,5 кв. м, санвузла площею 11,9 кв. м, коридора площею 21,1 кв. м, коридора площею 3,6 кв. м, лоджії площею 11,5 кв. м, гардеробної площею 6,2 кв. м, комори площею 2 кв. м, загальна площа квартири - 146,7 кв. м, висота приміщень - 2,99 м.

У касаційній скарзі ТОВ «Олімпекс Транс», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 06 січня 2006 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Олімпекс Транс» укладено договір № 15 про пайову участь у будівництві житла, відповідно до якого останнє зобов'язалося здійснити будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 та після введення житлового будинку в експлуатацію передати позивачу квартиру № 38 згідно з актом приймання-передачі. Відповідно до п. 4.1 договору загальна площа збудованої квартири має складати 152,02 кв. м загальною вартістю 2 105 933 грн 06 коп. (а. с. 4−6).

24 березня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видано сертифікат відповідності за № 15002128, згідно з яким рекреаційно-житловий комплекс з паркінгом по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію (а. с. 36−41).

31 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано ТОВ «Олімпекс Транс» свідоцтво про право власності НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 68−69).

Задовольняючи позов, суди керувалися тим, що позивач свої зобов'язання за договором про пайову участь будівництві спірного житла належно виконав, грошові кошти на оплату зведення спірної квартири в обумовленому розмірі вніс, що підтверджується фотокопіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, відповідно до яких ОСОБА_6 сплатив за договором від 06 січня 2006 року № 15 готівкою 2 050 000 грн у період з 24 вересня до 26 листопада 2008 року (а. с. 7, 74−75).

Разом з тим суди залишили поза увагою, що у п. 4.3 договору від 06 січня 2006 року № 15 передбачено перерахунок грошових коштів пайовиком у безготівковій формі у наступному порядку: 87,85 % вартості квартири у розмірі 1 850 000 грн перераховуються пайовиком до 30 грудня 2008 року, інші 12,15 % − до закінчення будівництва (а. с. 4, зворот).

Відповідач неодноразово заперечував про прийняття грошових коштів від позивача та видачу відповідних квитанцій (а. с. 33, 104, 114).

Згідно з довідкою ТОВ «Олімпекс Транс» за період господарської діяльності з моменту реєстрації підприємства і до 01 травня 2012 року не вело касову книгу. Відповідно до бухгалтерського обліку ТОВ «Олімпекс Транс» касових операцій з готівковими коштами від контрагентів з наступною видачею їм прибуткових касових ордерів або будь-яких квитанцій у період до 01 травня 2012 року не відображалося (а. с. 72).

20 жовтня 2014 року ТОВ «Олімпекс Транс» звернулося до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення почеркознавчої та технічної експертиз (а. с. 129−130), 29 жовтня 2011 року відповідачем заявлено клопотання про виклик свідка - ОСОБА_8, який на момент укладення договору обіймав посаду генерального директора ТОВ «Олімпекс Транс» і підпис якого стоїть у квитанціях до прибуткового касового ордера (а. с. 145−146), а також клопотання про витребування доказів (а. с. 149).

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Вказані вимоги закону ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не дотримано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позов заявлено ОСОБА_6 на підставі вимог ст. ст. 331, 392 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

На час укладення сторонами договору правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Ні зазначеними нормами, ні статтею 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації визначено вказаними нормами.

Таким чином, висновки судів про визнання за позивачем права власності на новостворене майно на підставі ст. 392 ЦК України не можна вважати обґрунтованими.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244 цс14.

Суди не дотрималися вимог, передбачених ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановили повно і всебічно обставин справи, не надали належну оцінку наявним у справі доказам, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням ч. 4 ст. 60 ЦПК України, у зв'язку із чим судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік