Справа № 155/525/14-ц Провадження № 22-ц/773/253/15 Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Категорія: 47 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К. І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача Горохівської міської ради - Карпевича А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Горохівської міської ради Волинської області про визнання незаконним рішення та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та Горохівської міської ради Волинської області на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, Горохівської міської ради про визнання незаконним рішення та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 з 2001 року. Для експлуатації та будівництва цього будинку рішенням Горохівської міської ради від 11.03.1981 року була виділена в безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв.м. Крім того, в 1995 році після прийняття будинку в експлуатацію, попередні власники зайняли земельну ділянку площею 0,0237 га, на якій були висаджені дерева, тому власники житлового будинку, які з 1983 року добросовісно, одноосібно володіють спірною земельною ділянкою, набули на цю земельну ділянку право користування. Однак, спірна земельна ділянка площею 0,0237 га рішенням Горохівської міської ради від 18.10.2012 року була виділена у приватну власність ОСОБА_3 для ведення садівництва. На підставі рішення ради відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 15.11.2012 року. Оскільки позивач вважає, що ОСОБА_3 набула права власності на спірну земельну ділянку не в передбаченому законом порядку, а технічна документація, в тому числі акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки були оформленні без участі позивача, тому просила визнати незаконним рішення та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року позов в даній справі задоволено.

Визнано недійсним п.3 рішення виконкому Горохівської міської ради №21-2/2012 від 18 жовтня 2012 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу земельних ділянок у власність" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0237 га., яка призначена для ведення садівництва, та розташована в АДРЕСА_2.

Скасовано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯМ № 028283, виданий 15 листопада 2012 року управлінням Держкомзему у Горохівському районі Волинської області на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0237 га., яка призначена для ведення садівництва, та розташована в АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 та Горохівської міської ради на користь ОСОБА_1 з кожного по 243,60 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_3 та Горохівська міська рада, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні відповідач представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4 та представник Горохівської міської ради ОСОБА_6 апеляційні скарги підтримали з підстав в них наведених, просили скарги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а рішення суду скасуванню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконкому Горохівської міської ради від 11.03.1981 року та договором від 11.01.1983 року ОСОБА_7 виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будівництва в АДРЕСА_3. (а.с. 7, 9). В дальнійшому нумерація будинку змінена на АДРЕСА_1.

Відповідно до акту від 17.08.1981 року межі земельної ділянки площею 600 кв.м. закріплені на місцевості межовими знаками (а.с. 8).

Актом приймання в експлуатацію закінченого будівництва індивідуального житлового будинку від 29.06.1995 року підтверджено, що будинок за адресою АДРЕСА_1 побудований ОСОБА_7, прийнятий в експлуатацію (а.с. 13).

Відповідно до договору дарування від 03.10.2001 року власником будинку є ОСОБА_1, який був відчужений ОСОБА_8 Право власності дарувальник набула на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 11.09.2000 року (а.с. 15).

Зареєстровано право власності на будинок по вул.АДРЕСА_1 в м.Горохові за ОСОБА_1.у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 31.03.2003 року (а.с. 17).

Матеріалами справи встановлено і ці обставини визнає позивач, що право власності або право користування на земельну ділянку виділену для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. за адресою вул.АДРЕСА_1 в м.Горохові, також на спірну земельну ділянку площею 0,0237 га не оформлялась за позивачем, державні акти, які б підтверджували право власності або право користування позивача чи попередніх власників житлового будинку АДРЕСА_1, не видавались, позивач до 2013 року не зверталась в міську раду з заявами про виділення їй зазначених земельних ділянок.

Також, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Горохівської міської ради від 18.10.2012 року затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,10 га, розташованого по АДРЕСА_2, також для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,0237 га по АДРЕСА_2 в м.Горохові. Земельні ділянки передано безоплатно у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови населеного пункту м.Горохів не переданих у власність та не наданих у користування іншим особам (а.с. 62).

На підставі зазначеного рішення відповідачу ОСОБА_3 видані Державні акти на право власності на земельні ділянки за адресою АДРЕСА_2 в м.Горохів (а.с. 63), в тому числі Державний акт від 15.11.2012 року на право власності на землю в розмірі 0,237 га для ведення садівництва.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час складання технічної документації із землеустрою про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0237 га ці документи містили недостовірну інформацію про суміжного землекористувача ОСОБА_8, тоді як суміжним землекористувачем був ОСОБА_1, крім того межі земельної ділянки не були погоджені із зазначеним в акті суміжним землекористувачем ОСОБА_8 Ці обставини суд вважав є підставою для визнання недійсними рішення міської ради про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки та скасування державного акту.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Як встановлено в судовому засіданні, що предметом спору у даній справі є земельна ділянка площею 0,0237 га, яка розміщена між земельною ділянкою належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.11.2012 року, виділеної відповідачу в розмірі 0,10 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою площею 600 кв.м., яка була виділена в 1981 році для будівництва та обслуговування будинку по вул.АДРЕСА_1, власником якого є позивач у справі.

Також в судовому засіданні встановлено і ці обставини визнаються сторонами, що спірна земельна ділянка площею 0,0237 га жодним чином не накладається на земельну ділянку площею 600 кв.м., яка виділена для будівництва та обслуговування будинку по вул.АДРЕСА_1. Із технічної документації, виготовленої по замовленню ОСОБА_1 вбачається, що у фактичному користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею не 600 кв.м., а більшою площею.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені наступні обставини:

Позивачу ОСОБА_1 в передбаченому законом порядку не виділялась та не надавалась земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, документи які б підтверджували її право користування або право власності відсутні. Виділенням земельної ділянки ОСОБА_3 в розмірі 0,0237 га не порушено прав позивача, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не є користувачем в передбаченому законом порядку цією земельною ділянкою, будь-яким чином ця спірна земельна ділянка не накладається на земельну ділянку площею 600 кв.м., яка виділялась для будівництва та обслуговування будинку АДРЕСА_1 в м.Горохів.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, відповідно до вищезазначених положень закону, визнається недійсним рішення ради та державний акт на землю тільки у випадку, якщо цими актами порушується право користування чи право власності особи і тільки власнику або землекористувачу надається право вимагати усунення порушень цих прав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі цивільно-правової угоди - договору дарування від 03.10.2001 року.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з положеннями чинної на цей момент ст.30 ЗК України в редакції від 13.03.1992 року, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналізуючи вищенаведені положення закону та встановлені в судовому засіданні обставини, колегія суддів приходить до висновку, у зв'язку з тим, що позивач не є власником або землекористувачем спірної земельної ділянки площею 0,0237 га, будь-яке право позивача виділенням цієї земельної ділянки ОСОБА_3 як землекористувача земельної ділянки, на якій розташований належний їй на праві власності будинок по вул.АДРЕСА_1 не порушено, а тому відсутні, передбачені законом підстави, для задоволення позову.

Доводи позивача про те, що вона має право на спірну земельну ділянку у зв'язку з тим, що добросовісно, відкрито і безперервно користується цією земельною ділянкою тривалий час є безпідставними.

Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Встановлений цією нормою порядок та підстави набуття права на земельну ділянку спростовує доводи позивача про її право на оспорювану земельну ділянку за набувальною давністю.

У зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції про задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_3 та Горохівської міської ради Волинської області задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2014 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Горохівської міської ради Волинської області про визнання незаконним рішення та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: