У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великораковецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 30 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великораковецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, який мотивував тим, що рішенням 9-ї сесії 4-го скликання Великораковецької сільської ради від 23 грудня 2003 року йому було передано в оренду земельну ділянку під штучними озерами з передачею гідроспоруд, що є на балансі сільської ради в с. Заболотне, Іршавського району, площею 25,7 га терміном на 49 років з правом викупу.

На виконання вказаного вище рішення сесії сільської ради 26 грудня 2003 року між ОСОБА_1 та Великораковецькою сільською радою було укладено договір оренди землі який чинний і на теперішній час. На двох водоймах, які знаходяться на земельній ділянці, що була передана в оренду, знаходились об'єкти нерухомого майна - дві греблі та дві водоскидні споруди (шлюзи). На верхньому ставку довжина греблі становить 265 м, на нижньому - 180 м. Це нерухоме майно було необхідним для використання ставків, оскільки греблі є невід'ємною їх частиною, а шлюзи використовувались для регулювання об'єму води у водоймах.

Вказаною земельною ділянкою, штучними водоймами та об'єктами нерухомого майна відкрито, без таємниць та безперервно позивач володіє і користується протягом 11 років, щорічно ремонтував шлюзи та відновлював дамби, тому вважає, що відповідно до ст. 344 ЦК України він набув право власності на дане майно.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати за ним право власності на греблю довжиною 265 м верхньої штучної водойми (ставка), греблю довжиною 180,0 м нижньої штучної водойми (ставка), які знаходяться на орендованій ним земельній ділянці в с.Заболотне, Іршавського району, та дві водоскидні споруди (шлюзи), які знаходяться на даних штучних водоймах (ставках).

Рішенням Іршавського районного суду від 30 січня 2015 року в позові ОСОБА_1 до Великораковецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: греблю довжиною 265 м верхньої штучної водойми (ставка), греблю довжиною 180,0 м нижньої штучної водойми (ставка), дві водоскидні споруди (шлюзи), що знаходяться в с. Заболотне, Іршавського району, відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - висновок суду, що набуття права власності за набувальною давністю неможливе у відношенні до майна, у якого є власник, прямо суперечить ст. 344 ЦК України, у якій немає жодних обмежень щодо набуття права власності на майно в залежності від наявності чи відсутності його власника.

В запереченні Великораковецька сільська рада просить відхилити апеляційну скаргу позивача, оскільки спірне майно належить до складу нерухомого майна та нерозривно пов'язане з земельною ділянкою, яка передана позивачу в оренду.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Гангур М.І. підтримали апеляційну скаргу.

Великораковецький сільський голова Худа А.В. просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням вимог закону, оскільки у 2012 році з позивачем не був укладений договір оренди гідротехнічних споруд через занижену оцінку майна.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що рішенням 10-ї сесії 4-го скликання Великораковецької сільської ради від 23 грудня 2003 року задоволено заяву ОСОБА_1 і передано йому в оренду земельну ділянку під штучними озерами з передачею гідроспоруд, що є на балансі сільської ради в с. Заболотне, площею 25,7 га терміном на 49 років із правом викупу.

Встановлено, що 26 грудня 2003 року між Великораковецькою сільською радою та позивачем ОСОБА_1 укладено договір оренди з правом викупу земельної ділянки площею 25,7 га сільськогосподарського призначення для вирощування риби та розведення водоплавающої птиці, що знаходиться в с. Заболотне Іршавського району Закарпатської області, на 49 років.

Рішенням Іршавського районного суду від 15 квітня 2014 року визнано недійсним договір оренди землі від 27 грудня 2007 року, укладений між Великораковецькою сільською радою та ОСОБА_1, на земельну ділянку загальною площею 44,6779 га нормативно-грошовою оцінкою 299753,67 грн., яка розташована на території Великораковецької сільської ради в с. Заболотне за межами населеного пункту, зареєстрований 27 грудня 2007 року Закарпатською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" та повернуто вказану земельну ділянку у володіння територіальної громади Великораковецької сільської ради.

Підставою для скасування вказаного договору послужило те, що такий укладено з порушенням вимог п. 12 Перехідних положень, ст. 124 Земельного кодексу України (на час укладення) та ст. 4 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендодавцем земель за межами населеного пункту виступають місцеві органи виконавчої влади, а не органи місцевого самоврядування, тобто договір оренди вказаних земельних ділянок мав бути укладений не Великораковецькою сільскою радою, а Іршавською районною державною адміністрацією. Відповідно до висновку про вартість від 30 квітня 2012 року (а.с.8) дамби (греблі) з водоскидними спорудами, це частина зрошувальної системи, яка складається з трьох частин довжиною 687 м.(265м., 242 м.,180 м.), що знаходиться в с. Заболотне, Іршавського району .

Відповідно до ст. 61 ч. ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Володіння може бути визнано добросовісним, якщо володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто набуття майна має бути правомірним. Позивач був обізнаний щодо власника гідроспоруд, отримав право в 2003 році лише на тимчасове користування земельною ділянкою, на якій розташовані штучні озера.

Відповідно до довідки Великораковецької сільської ради (ас.13) гідроспоруди (дамби,шлюзи) в с. Заболотне (територія Великораковецької сільської ради) знаходяться на балансі Великораковецької сільської ради.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване спірне майно, виключає застосування набувальної давності.

З огляду на викладене суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану й залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: