Ухвала

іменем україни

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської області, Полтавська рота ДПС УДАІ ГУМВС України, ОСОБА_5, інспектор Полтавської роти ДПС УДАІ ГУМВС України Маркелов Ю.С., про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 квітня 2010 року на 174 км автошляху Полтава-Суми у с. Побиванка Полтавського району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 під його керування та автомобіля Ford Sierra, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок вказаної ДТП автомобіль позивача був пошкоджений. ДТП сталася з вини відповідача, цивільна відповідальність якого не була застрахована. Фактична вартість ремонту його автомобіля склала 36 281 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 600 грн.

З огляду на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на свою користь витрати, понесені на ремонт автомобіля та проведення автотоварознавчого дослідження, а також судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 36 281 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в сумі 3 419 грн 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 1 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, проте виключено із мотивувальної частини судового рішення посилання на застосування ст. ст. 1166, 1187 ЦК України з вказівкою, що до даних правовідносин підлягає застосуванню п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами установлено, що 4 грудня 2010 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем Ford Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на автошляху Полтава-Суми в с. Побиванка Полтавського району Полтавської області допустив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілю Toyota Corolla завдані механічні пошкодження.

Власником автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 19 жовтня 2010 року (т. 1, а.с. 69).

Власником автомобіля Ford Sierra, номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_5 Вказаним автомобілем на момент ДТП керував за дорученням ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 22).

Згідно звіту про оцінку № 12/11 від 17 грудня 2010 року транспортного засобу Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди складає 35 240 грн 96 коп. (т. 1, а.с. 5-8).

Відповідно до акту виконаних робіт по ремонту автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1, фактична вартість ремонту автомобіля склала 36 281 грн, що підтверджується платіжними документами № 20/12-1 від 20 грудня 2010 року, № 30/12-1 від 30 грудня 2010 року (т. 1, а.с. 9-11).

Установлено, що відносно ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол про порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України за ст.124 КпАП України.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 6 травня 2011 року провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (т. 1, а.с. 47-48).

Згідно із відповіддю ТДВ СТДВ «Глобус» № 5191-ЮРС від 20 грудня 2013 року на момент вищевказаної ДТП поліс страхування № ВС/4993076, виданий водію автомобіля Ford Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не діяв (т. 2, а.с. 186, 192).

Відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля Ford Sierra, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, також підтверджується відповіддю № 7/2-28/34107 від 2 грудня 2013 року департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного ) страхового бюро України (т. 2, а.с. 175).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на ст. 1187 ЦК України, апеляційний суд правильно виходив з того, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 1188 ЦК України, оскільки в даному випадку мала місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та технічної експертизи № 576/577 від 24 липня 2012 року пояснення ОСОБА_3 про обставини та причини ДТП, надані при складанні адміністративного протоколу, є технічно спроможними та по суті відповідають фактичним обставинам ДТП. В діях ОСОБА_3 невідповідностей вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події, не вбачається. Пояснення ОСОБА_4 про обставини та причини дорожньо-транспортної пригоди, надані при складанні адміністративного протоколу, є технічно неспроможними та фактичним обставинам ДТП не відповідають. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Ford Sierra ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткненню, а його дії, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 13.1 «Правил дорожнього руху України» і знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП (т. 1, а.с. 162-175).

За проведення автотоварознавчого дослідження та комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 576/577 від 24 липня 2012 року позивачем сплачено 600 грн та 2 819 грн 80 коп. відповідно (т. 1, а.с. 195/197, т. 2, а.с. 197-198).

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини та вимоги закону, давши належну оцінку наявним у справі доказам, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_3 та безпідставність заперечень відповідача ОСОБА_4

Докази та обставини, на які заявник посилається в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О. Карпенко Д.О. ОстапчукСудді:В.І. Амелін