У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права власності на майно в порядку спадкування та виділення частини будинку в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

На обґрунтування позову зазначала, що з 1990 року вона почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У 1992 році у них народився син ОСОБА_8 У зв'язку з підробкою шахтами частини с. Вербки, ОСОБА_8 було надано домоволодіння АДРЕСА_1. У цьому будинку вона разом з ОСОБА_8 за спільні кошти і спільною працею зробили капітальний ремонт та провели ряд добудов: поклали підлогу, поклеїли шпалери, провели газ, воду, замінили батареї опалення, перекрили дах, добудували гараж, літню кухню, сарай, погріб. Всі ці роботи було виконано до 2001 року на їх спільні кошти, оскільки і вона, і ОСОБА_8 працювали та вели підсобне господарство. У жовтні 2007 року вони з ОСОБА_8 придбали автомобіль Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1, за кредитні кошти. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом першої черги є діти померлого - відповідачі по справі. У 2012 році, після смерті ОСОБА_8, вона за свої особисті кошти в рахунок погашення боргу за кредитом сплатила банку 17 452 грн. Відповідач ОСОБА_6 відмовилася від своєї частини спадщини на користь ОСОБА_7 Оскільки вона не зареєструвала шлюб з померлим, вона не входить до кола спадкоємців першої черги, тому просила встановити факт, що з 1990 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_8 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити, що домоволодіння АДРЕСА_1 було набуте під час спільного проживання з померлим, придбане внаслідок спільної праці і є об'єктом спільної сумісної власності; визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1; стягнути з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 8 726 грн. з кожного в рахунок відшкодування суми виплаченої за автомобіль; визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину домоволодіння та 1/3 частину автомобіля в порядку спадкування за законом; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину домоволодіння та на 1/6 частину автомобіля в порядку спадкування за законом.

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування та виділення частини будинку в натурі.

На обґрунтування позову зазначав, що він є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 та спадкоємцем за законом першої черги. На час відкриття спадщини його батько був не одружений, але проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 Спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю, оскільки право власності на нього батько набув коли не перебував у шлюбі, будинок було йому надано у зв'язку з підробкою будинку за адресою: АДРЕСА_2 який також належав його батькові та був придбаний до початку спільного проживання з ОСОБА_4 Отже вважає, що будинок був особистою власністю його батька. Автомобіль Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1 було придбано його батьком та ОСОБА_4 за період спільного проживання та є їх спільною сумісною власністю, тому просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8 та виділити в натурі 1/3 частину житлового будинку; визнати за ним право власності на 1/6 частки автомобіля Nissan Note, державний номерний знак НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частки житлового будинку та 1/3 частки автомобіля в порядку спадкування за законом; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки автомобіля.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину указаного домоволодіння, а за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину указаного домоволодіння. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину автомобіля Nissan Note, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину указаного автомобіля, а за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину указаного автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 5 174 грн 30 коп. відшкодування оплати за автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2 587 грн 15 коп. відшкодування оплати за автомобіль. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з 1990 року по 1 січня 2004 року. Встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка ОСОБА_8 та жінки ОСОБА_4 без шлюбу у період з 1 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року рішення місцевого суду скасовано в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, за ОСОБА_7 права власності на 1/3 частину указаного домоволодіння, за ОСОБА_5 права власності на 1/6 частину указаного домоволодіння. Додаткове рішення місцевого суду скасовано в частині встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з 1990 року по 1 січня 2004 року, визнання домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8 У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій частині відмовлено. У решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 27 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить частково скасувати рішення апеляційного суду та задовольнити її позовні вимоги про визнання за нею права власності на Ѕ частину спірного домоволодіння.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що з 1990 року до 1 січня 2004 року нормами КпШС України та ЦК України не було передбачено встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину спірного будинку, отриманого спадкодавцем у 1989 році, задоволенню не підлягають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко