Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 грудня 2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю його автомобіля ВАЗ-21112, державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 та автомобіля DAF 75, д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «Weilton PTS 34.100», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6 В результаті ДТП його автомобіль зазнав пошкоджень, а йому завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 02 серпня 2011 року він звернувся до прокуратури м. Краматорська Донецької області із заявою про вжиття заходів щодо слідчого ОСОБА_7., який збирав матеріали за фактом вказаної ДТП і який багаторазово замість порушення кримінальної справи виносив постанови про відмову у порушенні кримінальної справи. Причиною звернення до прокуратури стало те, що ОСОБА_7 з самого початку посилався на відеозапис камер зовнішнього спостереження із АЗС «АСІ-ОЙЛ», яким нібито було зафіксовано усю подію ДТП, але ним була отримана відповідь з цієї АЗС «АСІ-ОЙЛ» про те, що камерами зовнішнього спостереження відеозапис цієї ДТП не зафіксовано. Отже, ОСОБА_7 долучив до матеріалів відеозапис ДТП не за його участю, а за схожих обставин. Службовою перевіркою було встановлено порушення в діях слідчого ОСОБА_7., але він не був притягнутий до відповідальності, оскільки сплинув строк. Бездіяльність співробітників прокуратури м. Краматорська була встановлена судовими рішеннями, в тому числі ухвалами апеляційного суду Донецької області, в кожній з яких зазначено, що вони оскарженню не підлягають. 21 березня 2013 року апеляційним судом Донецької області було постановлено ухвалу, вимоги якої співробітник прокуратури м. Краматорська так досі в повному обсязі не виконав, не врахував та не усунув недоліки, не перевірив його доводи, як заявника та відповідно прийняв 20 серпня 2013 року немотивовану постанову про закриття кримінального провадження, яка згодом була скасована у зв'язку з невиконанням ч. 2 ст. 9, ст.ст. 91-94 КПК України. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 08 липня 2013 року скасовано постанову від 30 травня 2013 року, винесену старшим слідчим прокуратури м. Краматорська ОСОБА_5, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2013 року за № 0000038 у зв'язку з відсутню в діях слідчого міліції ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, кримінальне провадження направлено для з'ясування обставин, зазначених в цій ухвалі, та ухвалення остаточного обґрунтованого рішення. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2013 року скасовано постанову старшого слідчого прокуратури м. Краматорська ОСОБА_8 від 20 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2013 року за № 0000038 у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364, ст. 366 КК України, кримінальне провадження направлено для проведення досудового слідства та ухвалення обґрунтованого рішення. Посилаючись на те, що загальна тривалість часу, протягом якого триває бездіяльність більше ніж два роки, тобто з 02 серпня 2011 року, законне й обґрунтоване рішення співробітниками прокуратури м. Краматорська досі не прийнято, позивач просив про відшкодування моральної шкоди, з розміром якої він визначитися не може, оскільки не володіє відповідними знаннями.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 30 грудня 2010 року близько 17 год. 30 хв. на автотрасі Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь у напрямку м. Краматорська в районі АЗС «АСІ-ОЙЛ» сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21112, д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 та автомобіля DAF 75, д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом «Weilton PTS 34.100», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, а ОСОБА_3 завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості.

02 серпня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Краматорська Донецької області із заявою про вжиття заходів стосовно слідчого ОСОБА_7., який збирав матеріали за фактом вказаної ДТП і який багаторазово замість порушення кримінальної справи виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

За неодноразовими заявами ОСОБА_3 службовими особами прокуратури м. Краматорська виносилися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно старшого слідчого слідчого відділу Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю складу злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 366 КК України, зокрема, 02 серпня 2011 року, 11 серпня 2011 року, 16 березня 2012 року, 01 червня 2012 року та 26 жовтня 2012 року, які у подальшому скасовувалися органами прокуратури.

Постанови старшого слідчого прокуратури м. Краматорська ОСОБА_5 від 08 лютого 2013 року та 30 травня 2013 року, старшого слідчого прокуратури м. Краматорська ОСОБА_9 від 20 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення були скасовані ухвалами апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2013 року, 08 липня 2013 року та 19 вересня 2013 року, кримінальне провадження направлялося для проведення досудового слідства та ухвалення обґрунтованого рішення.

Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що правовідносини сторін виникли з відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу бездіяльністю органів прокуратури та їх посадових осіб у зв'язку з невжиттям заходів розслідування кримінальної справи у встановлений законом строк та незабезпеченням органами прокуратури нагляду за діями працівників досудового слідства.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не доведено та не підтверджено негативні явища, які сталися на думку позивача, внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська. Крім того, суди виходили із того, що в жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не встановлено наявність ознак кримінального правопорушення.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1167 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844270/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844275/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

У ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, правильно застосували норми матеріального права, врахували роз'яснення, викладені у 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки останнім не доведено, чим саме підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходив. Крім того, суди правильно зазначили, що постанови про закриття кримінального провадження були скасовані судами не з підстав неправомірності, а з підстав передчасності її висновків та необхідністю проведення додаткових слідчих дій та збору додаткових матеріалів та доказів.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак