УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір'я» про стягнення коштів, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» - Кічука Олега Івановича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 2007 року уклав з Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ») договори про участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ), за якими об'єктом інвестування є квартира АДРЕСА_1, загальною вартістю 292 414 грн 19 коп., в т.ч. ПДВ - 48 735 грн 70 коп. та 191 222 грн 29 коп., в т.ч. ПДВ - 31 870 грн 38 коп. відповідно, із плановим введенням в експлуатацію у червні 2008 року.

Забудовником відповідно до договору про організацію спорудження об'єкта будівництва від 20 квітня 2007 року, укладеного між відповідачами, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Сузір'я» (далі - ТОВ «Сузір'я»).

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором, сплатив 100 % вартості об'єкта будівництва, а відповідач своїх зобов'язань не виконав, оскільки об'єкт інвестування не закінчений будівництвом і в експлуатацію не введений у встановлений договором строк, тому на підставі умов договору він має право відмовитися від участі в ФФБ шляхом розірвання договору та одержання коштів у сумі, що відповідає вартості закріплених за ним вимірних одиниць об'єкта інвестування.

Однак вимога позивача про повернення коштів відповідачами не виконана в добровільному порядку, гроші не повернуті, том він просив задовольнити позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача 618 604 грн 80 коп. загальної вартості закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування, 154 648 грн 48 коп. інфляційних втрат, 62 741 грн 78 коп. 3 % річних, 10 тис. грн витрат на правову допомогу та 3 219 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Виключено з резолютивної частини рішення висновок щодо поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку позовної давності.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року касаційну скаргу ПАТ «АКБ «Київ» задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2013 року та рішення колегії апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4, у справу вступила правонаступник ОСОБА_5, яка збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути солідарно з відповідачів суму загальної вартості закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування в розмірі 618 604 грн 80 коп, понесені інфляційні втрати у розмірі 253 541 грн 46 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 105 247 грн 56 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року, позов ОСОБА_5, правонаступника ОСОБА_4, задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «АКБ «Київ» на користь позивача суму, що складає загальну вартість закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування в розмірі 618 604 грн 80 коп, понесені інфляційні втрати у розмірі 253 541 грн 46 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 105 247 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Київ» - Кічук О.І. просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Правовідносини щодо участі у Фонді фінансування будівництва склались між позивачем та банком на підставі двостороннього договору про участь у Фонді фінансування будівництва.

Відповідно до ч. 4 ст.18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (далі - Закон), у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до ст.20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ.

Цей закон не передбачає права довірителів (позивача) вимагати повернення коштів безпосередньо від забудовника.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, припинення зобов'язань на вимогу однієї з сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом.

ОСОБА_4 при висуненні вимоги щодо повернення сплачених коштів за договорами виходив виключно з умов двосторонніх договорів, укладених між ним та ПАТ «АКБ «Київ» від 14 грудня 2007 року № № 07/2007, №08/2007, та відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону. Саме цими договорами та законом передбачено право позивача та відповідний обов'язок банку повернути сплачені кошти (п.п. 2.2.2.2 а, 2.1.1.9 договору та ч. 4 ст. 18 Закону).

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що праву довірителя розірвати договір та одержати кошти відповідає обов'язок банку по поверненню коштів Довірителю. Спір про повернення внесених у ФФБ коштів базується виключно на правовідносинах між довірителем і управителем, тобто предмет цього спору не охоплює відносин між управителем та забудовником.

Взаємовідносини між управителем (банком) та забудовником (ТОВ «Сузір'я») врегульовані Законом, Законом України «Про інвестиційну діяльність», договором про організацію спорудження об'єкта будівництва, Правилами Фонду фінансування будівництва виду А, договором та Правилами передбачено можливість розірвання управителем договору про участь у ФФБ з вимогою до забудовника перерахувати на рахунок ФФБ кошти для подальшого повернення довірителю.

Таким чином, правовідносини між довірителем (позивачем) та управителем (банком), з одного баку, та правовідносини між управителем (банком) та забудовником (ТОВ «Сузір'я») з другого боку - це абсолютно різні правовідносини, що оформлені окремими договорами. Між довірителем і забудовником ніяких безпосередніх фінансових та договірних правовідносин не існувало, а тому довіритель не має права вимагати виконання якихось зобов'язань (зокрема, щодо повернення коштів) від забудовника.

Відповідно до п. 3 ч. 16 ст. 11 Закону, управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі його відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановлених Правилами ФФБ процедур щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя.

Також, відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону, у разі зменшення обсягу підтвердженого замовлення на будівництво забудовник зобов'язаний на вимогу управителя ФФБ виду А повернути кошти на рахунок цього ФФБ для розрахунку з довірителями ФФБ виду А. За невиконання зобов'язання щодо перерахування коштів на рахунок ФФБ для проведення управителем розрахунку з довірителями ФФБ виду А забудовник несе відповідальність своїм майном.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2014 року, у справі за позовом ПАТ «АКБ «Київ» до ТОВ «Сузір'я» про розірвання договору про організацію спорудження об'єкта будівництва від 20 квітня 2007 року, та зобов'язання ТОВ «Сузір'я» перерахувати кошти, необхідні для розрахунків з довірителями фонду фінансування будівництва, встановлено наявність заборгованості ФФБ перед довірителями на загальну суму 3 586 757 грн 45 коп., в тому числі: на користь ОСОБА_4 (договір на участь у ФФБ від 14 грудня 2007 року № 7/2007) - 347 018 грн 15 коп.; на користь ОСОБА_4 (договір на участь у ФФБ від 14 грудня 2007 року № 8/2007) - 244 586 грн 65 коп.». Цим рішенням зобов'язано ТОВ «Сузір'я» перерахувати на рахунок ПАТ «АКБ «Київ» суму 1 217 029 грн 80 коп. коштів, необхідних для розрахунків з довірителями фонду фінансування будівництва.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 березня 2015 року рішення господарського суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18 грудня 2014 року залишено без змін.

Таким чином, самим банком визнано, що обов'язок по поверненню коштів довірителям лежить саме на банку, і з цією метою, відповідно до умов Договору про організацію спорудження об'єкта будівництва та Правил Фонду фінансування будівництва виду А, банк вимагає від ТОВ «Сузір'я» перерахувати кошти для розрахунків з довірителями, в тому числі, по двох договорах, що були укладені з ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» - Кічука Олега Івановича відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик Є.П. Євграфова