Справа № 463/4742/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/754/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М., Шеремети Н.О.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідачки - її матері ОСОБА_3 50% вартості витрат на житлово-комунальні послуги в розмірі 1864,4 гривень, з яких 1225,58 грн. - борг по сплаті за газ в період часу з 12 жовтня 2012 року по 6 листопада 2013 року, 638,90 грн. - борг по сплаті за електроенергію за період часу з 25 жовтня 2012 року по 13 серпня 2014 року. Крім того, просить стягнути 215,80 грн. інфляційних втрат і понесені судові витрати. Позов мотивує тим, що вона і відповідачка є співвласниками будинку АДРЕСА_1. За житлово-комунальні послуги сплачує лише вона, а відповідачка в добровільному порядку не відшкодовує частини вартості за такі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 1560 (одну тисячу п'ятсот шістдесят) гривень 17 копійок, а також понесені судові витрати в розмірі 755 (сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 16 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який вважає його незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що відповідачка вказаний позов визнає частково, зокрема на чверть рахунку за світло у сумі 159,72 грн. Стверджує, що відповідачка є власником меншої частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, за вказаною адресою фактично не проживала з 24.11.2012 року по 03.07.2014 року, що стверджується актом Винниківської міської ради, довідкою селищної ради с. Віднів та поясненнями свідків. Вважає суму заборгованості за спожитий газ безпідставною, оскільки у її помешканні окрім несправної пічки, яка була відключена від газопостачання, інших газових приладів не було. Вказана позивачкою сума за спожиту електроенергію не відповідає дійсності, оскільки відповідачкою електроенергія використовувалась лише для проведення ремонту, відтак вона не могла спожити електроенергію на суму 638 грн. Також відповідачка не згідна із рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки в даній справі адвокат Бельський Р.Л. діяв як приватний підприємець, а не як адвокат. Просить змінити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року та стягнути з відповідачки 159,72 грн. за використане світло, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки витрати по утриманню будинку за адресою АДРЕСА_1, зокрема по сплаті витрат за газ в період часу з 12 жовтня 2012 року по 6 листопада 2013 року та по сплаті за електроенергію за період часу з 25 жовтня 2012 року по 13 серпня 2014 року несла позивачка у справі, що підтверджено долученими нею до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с. 7-13), тому вона вправі компенсувати частину таких за рахунок відповідачки з врахуванням пільг відповідачки по оплаті за житлово-комунальні послуги згідно з ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 25-відсотків знижки при платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах середніх норм споживання.

Проте стягуючи з ОСОБА_3 вартість комунальних платежів в сумі 1395,00 гривень районний суд не зазначив, яка сума стягнута за спожитий газ, а яка за спожиту електроенергію та з чого виходив суд визначаючи саме цю суму.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 5 серпня 2013 року в користування ОСОБА_2 виділено в будинку за адресою АДРЕСА_1, житлову кімнату літ. 1-4 площею 14,5 кв.м., житлову кімнату літ. 1-5 площею 29,9 кв.м., а ОСОБА_3 - житлову кімнату літ. 1-6 площею 18,9 кв.м., житлову кімнату літ. 1-7 площею 15,3 кв.м., та в спільному користуванні залишено коридор літ. 1-3 площею 8 кв.м. (а.с. 26-30).

Отже у вищевказаному будинку позивачці належить 44,40 кв. м., а відповідачці 34,2 кв. м., 8 кв.м. перебуває у спільному користуванні сторін.

З акту № 73 виконаних робіт, складеного інженером ВВ УЕГГ м. Львова, вбачається, що 12 жовтня 2012 року в будинку за адресою АДРЕСА_1 було включено подачу газу після припинення (а.с. 7).

Згідно акту № ОУ-0000001 від 28 серпня 2013 року в будинку АДРЕСА_1 було проведено демонтаж ? існуючої системи водяного опалення та демонтаж газового котла (а.с. 40).

З матеріалів справи вбачається ( а.с. 41), що відповідачці ОСОБА_3 надано статус «Дитини війни», тому у відповідності до ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона користується пільгою в розмірі 25% знижки при платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах середніх норм споживання.

З довідки про нарахування пільг, яка видана відділом організації обслуговування клієнтів ПАТ «Львівгаз» та подана позивачкою ОСОБА_2 під час слухання справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що в період з жовтня 2012 року по вересень 2013 року по будинку за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 за спожитий газ було надано 25% пільгу як «Дитині війни», в сумі 569,49 грн.

За вказаний період за спожитий газ за вищевказаною адресою, за мінусом наданої пільги, було нараховано 2236,14 грн.

Вартість спожитого газу в сумі 2222,96 грн. позивачкою було сплачено в період з січня 2013 року по вересень 2013 року.

Слід зазначити, що з розрахунку нарахувань, який виданий ПАТ «Львівгаз» (а.с. 45) вбачається, що за спірний період було проведено перерахунок та списано 520,44 грн., які були зараховані ОСОБА_2 при оплаті за спожитий газ в період грудня 2013 року та січня, лютого 2014 року ( 2236,14-520,44= 1715,70) (а.с. 45).

Опалювальна площа будинку становить74,00 кв.м., пільга надана на 31,50 кв.м.

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що з ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивачки вартість сплаченого нею газу, який використаний відповідачкою за період з жовтня 2012 року по вересень 2013 року в сумі 569,49 грн. (в розмірі фактично наданої 25% пільги), при цьому вартість спожитого відповідачкою газу становить 1138,98 грн., а вартість сплаченого за використаний позивачкою газ за вищевказаний період буде становити 1146,21 грн. (1715,70 - 569,49 = 1146,21).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір інфляційних втрат становить 71,06 грн. та розрахований виходячи з фактичного часу проведених оплат позивачкою.

215,16 х 112,5% (100,5х111,98)=242,97-215,16=27,81;

100,14 х 112,4% (100,36х111,98)=112,55-100,14=12,42;

100,14 х 112,4% (100,36х111,98)=112,55-100,14=12,42;

99,92 х 112,4% (100,36х111,98)=112,31-99,92=12,39;

39,80 х 112,28% (102,7х 111,98)=44,68-39,80=4,80;

5,02 х 112,28% (102,7х 111,98)=5,63-5,02=0,61;

4,94х 112,4% (100,37х111,98)=5,55-4,67=0,61.

З квитанцій ПАТ «Львівобленерго», які подані позивачкою, за період з жовтня 2012 року по липень включно 2013 року, встановити нараховану суму за спожиту електроенергію за адресою АДРЕСА_1 та фактично проведену оплату позивачкою за вищевказаний період встановити не видається можливим, оскільки відсутні квитанції за місяці - жовтень, грудень 2012 року, лютий, квітень 2013 року, а в поданих квитанціях вказані борги за попередні періоди, в тому числі і в квитанції за листопад 2012 року, при цьому проведена оплата є частковою.

Позивачкою і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції належних доказів щодо помісячно спожитої електроенергії та її проплату за вищевказаний період надано не було.

З квитанцій за період з серпня 2013 року по липень 2014 року вбачається, що за спожиту електроенергію за адресою АДРЕСА_1 було нараховано 620,73 грн. - сума вказана за мінусом наданої пільги.

За вищевказаний період відповідачці ОСОБА_3, як «Дитині війни» було надано 25% пільгу за спожиту електроенергію, яка в грошовому еквіваленті становила 64,12 грн. (а.с. 43).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, яка видана ДП «Добробут» МКП «Винниківське» вбачається, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 проживає четверо чоловік, а саме позивачка ОСОБА_2 і двоє її дітей та відповідачка ОСОБА_3 (а.с. 42).

З довідки виданої Надичівською сільською радою за № 1785 від жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 проживала без реєстрації з 24 листопада 2012 року по 03 липня 2014 року в с. Віднів, вул. Батівка, 28а Жовківського району Львівської області.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги склад сім'ї позивачки та фактичне непроживання відповідачки за вищевказаною адресою та наданої їй - ОСОБА_3 25% пільги при оплаті за фактично спожитий газ у спірний період, що все таки підтверджує факт користування відповідачкою своїм житлом, колегія суддів приходить до переконання, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути в користь позивачки вартість оплаченої та спожитої за адресою АДРЕСА_1, електроенергії в розмірі 1/3 частини від нарахованих 620,73 грн. (сума вказана за мінусом наданої ОСОБА_3 25% пільги), що становить 206,91 грн.

Розмір інфляційних втрат становить 18,03 грн. та розрахований виходячи з фактичного часу проведених оплат позивачкою.

08.2013- 24.17х1/3=8,05х113.20%=9,11-8,05=1,00;

09.2013- 25.01х1/3=8.33 х 113.20%=9,42-8.33 =1.09;

10.2013- 23.33х1/3=7.77х 112.75%= 9,90-7.77 =2.13;

11.2013-95.51х1/3=31.83х 112.53%=35,81-31.83 =3.98;

12.2013- 86.03х1/3=28.67х 112.00%=32,10 -28.76 =3.43;

01.2014-26.69х1/3=8.89х 117.60%=9,93-8.89 =1.04;

02.2014- 87.12х1/3=29.04х 111.11%=32,26 -29.04 =3.22;

03.2014- 49.18х1/3=16.39х 108.70%=17,81- 16.39=1.42;

04.2014- 49.81х1/3=14.93х 105.24%=15,14 - 14.93=0.21;

05.2014- 45.54х1/3=15.18х 101.40%=15,39 - 15.18=0.21;

06.2014- 65.06х1/3=21.68х 100.4 %=28,98 -21.68=0.30;

07.2014- 48.45х1/3=16.15.

Суд погоджується з визначеною судом першої інстанції сумою вартості наданої позивачці адвокатом Бельським Р.Л. правової допомоги в сумі 511,56 грн., оскільки вона вірно розрахована відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та з ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» позивачкою сплачено державне мито в сумі 243,60 грн. (а.с. 1).

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 350,56 грн. судового збору, з яких 113,08 грн. сплаченого державного мита та послуг адвоката в сумі 237,48 грн.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За наведених вище обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає зміні з викладенням у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.п. 1, 4; 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року змінити та викласти його в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 витрати на житлово-комунальні послуги в сумі 776 грн. 40 коп., інфляційних - 89 грн. 09 коп. та 350 грн. 56 коп. судових витрат, а всього 1216 гривень 05 коп. (одну тисячу двісті шістнадцять гривень п?ять копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

Шеремета Н.О.