АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/306/2015 Головуючий в І інстанції Зуб І.Ю.
Категорія 27 Доповідач: Лісова Г.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 02 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.
Суддів:Семиженка Г.В.
Базіль Л.В.
При секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

9.09.2014 року публічне акціонерне товариство «Фідобанк», правонаступник ВАТ «Престиж», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 4 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 014-71/419, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 240000,00 дол. США зі сплатою 13% річних на строк до 8 жовтня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_5 не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, що надає банку право дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 прострочену заборгованість по кредиту, яка утворилася станом на 4.09.2014 року, в розмірі 36577,48 дол. США, що еквівалентно 458353,54 грн., строкову заборгованість по кредиту в розмірі 80830,39 дол. США, що еквівалентно 1012888,12 грн., прострочені проценти за користування грошовими коштами в розмірі 5962,56 дол. США, що еквівалентно 74717,03 грн., строкову заборгованість по процентах в розмірі 833,49 дол. США, що еквівалентно 10444,49 грн., а всього 124203,92 дол. США, що еквівалентно 1556403,18 грн., а також 48091,63 грн. пені нарахованої за порушення строків повернення кредиту.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором № 014-71/419 від 9 жовтня 2006 року в розмірі 124203,92 дол. США та 48091,63 грн. пені.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Фідобанк» 3654 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просить заочне рішення суду скасувати як незаконне.

Представник банку апеляційну скаргу не визнав, просить її відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж», правонаступником якого на час розгляду справи є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_5 9 жовтня 2006 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у сумі 240000,00 дол. США зі сплатою 13% річних за користування грошовими коштами з кінцевим терміном його повернення 8 жовтня 2016 року.

ОСОБА_5 зобов'язувався погашати кредит разом з нарахованими відсотками відповідно до умов кредитного договору щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця згідно з графіком погодженим сторонами і остаточно погасити отриманий кредит до 8 жовтня 2016 року.

Відповідач порушував умови кредитного договору, прострочував внесення щомісячних платежів, а починаючи з 2013 року у зв'язку із скрутним матеріальним становищем не здійснював платежі відповідно до графіка, як пояснив сам відповідач, а тому станом на 4.09.2014 року утворилася прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 36577,48 дол. США, що еквівалентно 458353,54 грн., прострочені проценти за користування грошовими коштами в розмірі 5962,56 дол. США, що еквівалентно 74717,03 грн., що стало підставою заявлених вимог про стягнення не лише простроченої заборгованості, а й дострокове повернення частини позики, що залишилася в розмірі 80830,39 дол. США, та процентів у розмірі 833,49 дол. США, що еквівалентно 10444,49 грн.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, як передбачено ст. 526 цього Кодексу.

Оскільки позичальник умови договору належним чином не виконував, прострочував повернення чергової частини позики, що ним не заперечується, в банка виникло право вимоги дострокового повернення позики, а отже суд обґрунтовано прийшов до висновку про підставність заявлених банком вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Доводи апелянта про те, що задовольняючи позов у повному обсязі суд не врахував, що відповідно до п.5.1 додаткової угоди №1 до кредитного договору з фізичною особою №014-71/419 від 11 жовтня 2006 року кредитор має право достроково вимагати погашення простроченої та поточної заборгованості, а не повернення самого кредиту (тіла кредиту), не заслуговують на увагу, оскільки п.5.1 додаткової угоди №1 до кредитного договору відповідає вимогам ч.2 ст.1050 ЦК України і передбачає право кредитора вимагати дострокового погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, включаючи прострочену та поточну заборгованість, тобто вимагати дострокового повернення і частини позики, що залишилася, строк повернення якої відповідно до умов договору ще не настав.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи відповідача про те, що жодна його пропозиція щодо порядку та можливого погашення заборгованості за кредитним договором в тому числі і за рахунок іпотечного майна залишається банком не розглянутою, оскільки сторони не позбавлені можливості мирного врегулювання питання щодо погашення ОСОБА_5 заборгованості по кредиту і на стадії виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо розгляду справи за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення також не впливають на правильність рішення, оскільки відповідач за таких обставин не був позбавлений права довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, в суді апеляційної інстанції. Відповідач не надав до апеляційної скарги доказів, які б спростовували заявлені позивачем вимоги, визнав заборгованість, а також те, що кошти, які вносилися ним на погашення кредиту враховані банком при розрахунку заборгованості, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді