КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1541/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

при секретарі - Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до Одеської міської ради

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просить суд визначити, що його частка в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., становить 1/3 частки; визначити, що частка ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., становить 1/3 частки; визначити, що частка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., становить 1/3 частки; визнати за ним - ОСОБА_2, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним - ОСОБА_2, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за ним - ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1995року, виданого управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів і зареєстрованим за № 15-3314; встановити порядок виконання рішення, згідно з яким, це рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв.м., житловою 29,0 кв.м.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, після її смерті спадкоємцями залишилися чоловік померлої - ОСОБА_4 та він - ОСОБА_2

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2, не встигнувши прийняти спадщину, помер його батько - ОСОБА_4, після смерті якого, єдиним спадкоємцем залишився тільки він - ОСОБА_2

Позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1995 року, виданого управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів і зареєстрованим за № 15-3314, його матері - ОСОБА_5, його батьку - ОСОБА_4 та йому - ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1.

Після смерті батьків, як зазначає позивач, він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вказану квартиру не було зареєстровано належним чином та частки у вказаній квартирі виділені не були, у зв'язку з чим, ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідними позовом.

У судовому засіданні 26.01.2015року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 26.01.2015року представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на те, що звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним позовом є передчасним.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Пунктом реєстрації актів громадянського стану при 90 управлінні коменданта м. Дрезден, НДР, гарнізону радянських військ, актовий запис № 908 від 24 серпня 1963 року (а.с. 9) .

10.11.1995року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №64211 від 10.11.1995року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 224 від 07 січня 2014 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2538 від 05 березня 2014 року (а.с. 11).

На виконання вимог ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2014року Шоста Одеська державна нотаріальна контора надіслала суду завірену копію спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 52-83).

Зі змісту спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син - ОСОБА_2, та її чоловік - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, зі змісту спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його син ОСОБА_2.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є її чоловік - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та її син - ОСОБА_2.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його син - ОСОБА_2, який своєчасно звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, про що свідчать наявні в матеріалах спадкових справ копії його заяв (а.с. 53, 68).

Однак, постановою від 28 листопада 2014року та постановою від 28 листопада 2014року за №3256/02-31 Шоста Одеська державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки свідоцтво на право власності на вказану квартиру належним чином не зареєстровано в органах КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради.

Крім того, у свідоцтві про право власності на житло, виданому Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_1, не визначені частки, які належать кожному з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1, належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності р.№15-3314 від 10.11.1995року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №64211 від 10.11.1995року, суд зазначає, що розмір часток співвласників у приватній спільній сумісній власності на час смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, є рівними, тобто належало по 1/3 квартири кожному.

Таким чином, судом встановлено, що розмір часток ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 є рівними, тобто вказаним особам належало по 1/3 квартири, а тому позовні вимоги в частині визначення розміру часток у праві приватної спільної сумісної власності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, виданої Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області індексний номер 29071995 від 05.11.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відомості відсутні.

Відповідно до п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє, зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Аналіз вищезазначених положень Інструкції дозволяє суду дійти висновку, що, оскільки відповідно до п. 4.18 Інструкції нотаріус має перевірити реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкодавцем шляхом виготовлення витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як зазначалося вище право власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності зареєстровано не було і воно не може бути зареєстроване, оскільки співвласники квартири померли.

Так, відповідно до положень ч. 7 та ч. 11 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи також - документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб.

Наведене свідчить про обґрунтовану відмову Шостої Одеської державної нотаріальної контори видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину та вказує на правильність висновку суду про відсутність інших способів підтвердження права ОСОБА_2 на спадщину окрім, як шляхом звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності.

При цьому суд враховує, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, було оформлено в установленому законом порядку, однак не було зареєстроване у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли, що призвело до неможливості оформити прийняття спадщини та зареєструвати право власності за позивачем, а іншим шляхом окрім звернення до суду захистити права ОСОБА_2 неможливо.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли, оскільки ОСОБА_4 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5, а ОСОБА_2 прийняв її шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим, суд зазначає, що ОСОБА_4 прийняв спадщину у вигляді 1/6 частки квартири після смерті своєї дружини - ОСОБА_5, а ОСОБА_2 прийняв спадщину у вигляді 1/6 частки квартири після смерті своєї матері - ОСОБА_5

При викладених обставинах, враховуючи, що ОСОБА_2, який є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті ОСОБА_5 та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4, своєчасно звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, суд зазначає, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_5 у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 та після смерті батька - ОСОБА_4 у вигляді 1/2 (1/3 на підставі свідоцтва про право власності на житло + 1/6 після смерті ОСОБА_5) частини квартири АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті матері - ОСОБА_5, та визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, після смерті батька - ОСОБА_4.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині вимог про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, оскільки після визначення розміру часток у спільній сумісній власності даним судовим рішенням, ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, згідно вказаного свідоцтва про право власності на житло у встановленому законодавством порядку, тим більше, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження відмови державного реєстратора у реєстрації його права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визначити, що розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8кв.м., житловою 29,0кв.м., яка належала - ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності реєстровий №15-3314 від 10.11.1995року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, є рівними, тобто належало по 1/3 (одній третій) кожному.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8кв.м., житловою 29,0кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8кв.м., житловою 29,0кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8кв.м., житловою 29,0 кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Петренко В. С.