Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/764/15 Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.,

Суддів Онищенка Е.А.,

Каракуші К.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестор-М» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізького колективного будівельного управління «Машбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Багіра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Знам'янський меблевий комбінат» про визнання права власності та витребування із чужого володіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ЗКБУ «Машбуд», ТОВ «Багіра», ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року визнано дійсним та таким, що підлягає виконанню з подальшою реєстрацією в ОП ЗМБТІ договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.2003 року окремої адміністративної будівлі «А-3» та замощення 1, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 0,2412 га, укладений між Запорізьким колективним будівельним управлінням «Машбуд» та ОСОБА_2

Але в зв'язку з тим, що відповідно до п. 10 Додатку 2 до 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року, документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно є рішення суду,тому він так і не зміг зареєструвати право власності на дане нерухоме майно.

В зв'язку з вищевикладеним просив суд визнати за ним право власності на нежитлову адміністративну будівлю літ. А-3 та замощення 1, розташовані за адресою АДРЕСА_4, та витребувати спірне нерухоме майно із володіння ТОВ «Багіра».

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову адміністративну будівлю літ. А-3 та замощення 1, розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

Витребувано із володіння ТОВ «Багіра» на користь ОСОБА_2 нежитлову адміністративну будівлю літ. А-3 та замощення 1, розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

На вказане рішення ТОВ «Нестор-М» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту встановлення обставин для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на нежитлову адміністративну будівлю за адресою АДРЕСА_4 та про витребування цього майна майно із володіння ТОВ „Багіра", суд обґрунтовано виходив з того, що позивач як власник майна може пред'явити позов про визнання свого права власності, якщо воно оспорюється іншою особою і витребувати це майно у добросовісного набувача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі оспорювали право власності ОСОБА_2 на вищезазначене майно, посилаючись на те, що маються інші судові рішення господарських та адміністративних судів, за якими право власності визнавалося за іншими особами.

В якості обґрунтування невизнання його права власності на спірне нерухоме майно зазначено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа №0870/11559/12 за позовом ЗКБУ "Машбуд" до державного реєстратора ТОВ "ЗМБТІ" Мальованої Т. В. про визнання протиправним та скасування рішення про скасування державної реєстрації права власності за ЗКБУ "Машбуд" на нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_4 та відновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_4 за ТОВ "Багіра".

Таким чином, і ЗКБУ "Машбуд" по справі №0870/11559/12 та ТОВ "Багіра" по справі №13/5009/5697/11-30/5009/5697/11 стверджують, що вони є власниками нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_4.

Також адміністративним судом розглядаються справа №808/2500/13-а за позовом ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Нікітенко Л.О. про визнання незаконними дій Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Нікітенко Л.О. щодо відмови в державній реєстрації права власності І на нежитлову будівлю літ. А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, за ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" та справа №808/5373/13-а за позовом ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощіної Діни Олександрівни про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови в державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. А-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, за ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат"; визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21.05.2013 року за № 2440037.

Таким чином, ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" також вважає себе власником спірного нерухомого майна на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 27 грудня 2012 року по справі №5/186-07, якою було затверджено мирову угоду від 24 грудня 2012 року, укладену між ТОВ "Багіра" (банкрутом) та ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" (кредитор).

Однак за нормами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у господарській, адміністративній, цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише, якщо у них брали участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки ОСОБА_2 як фізична особа не приймав участі у господарських та адміністравних справах, на які посилалися відповідачі, то встановлені у цих справах обставини не мають предюдиціального значення при розгляді цієї цивільної справи.

При цьому за ч.3 ст.14 ЦПК України обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються іхні права, свободи чи інтреси.

В обґрунтування безпідставності тверджень відповідачів щодо їх права власності на спірне нерухоме майно позивач зазначав, що ЗКБУ "Машбуд" спірне нерухоме майно було продано йому на підставі договору купівлі-продажу №20-НФ від 17 лютого 2003 року, що підтверджено судовим рішення, яке набрало законної сили, а саме:

Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року постановлено рішення по справі №2-2877/04, за яким було визнано вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.02.2003 року №20-НФ - окремої адміністративної будівлі "А-3" та замощення 1, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, розташованих на земельній ділянці, загальною площею 0,2412 га, укладений між Запорізьким колективним будівельним управлінням "Машбуд" (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2, ) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - дійсним та таким, що підлягає виконанню з подальшою реєстрацією в орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Вказане рішення суду вступило в законну силу 16.08.2004 року / т.1 а.с. 10-12 /.

Згідно до ч.3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, а також з моменту державної реєстрації.

Оскільки відповідно до п. 10 Додатку 2 до 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року, що діяло на той час, в резолютивній частині рішення суду не було зазначено про визнання права власності ОСОБА_2 на цей об'єкт нерухомого майна, то йому в реєстрації права власності на вказане нерухоме майно органами ОП ЗМБТІ було відмовлено / т.1 а.с.215 /.

При апеляційному оскарженні з боку ТОВ „Багіра" судового рішення від 14.07.2003 року, ухвалою апеляційного суду Запорізької областіі від 30.07.2013 року апеляційну скаргу ТОВ „Багіра" було відхилено, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2004 року залишено без змін / т.1 а.с.35-37 /.

При апеляційному розгляді цієї справи за участю представників ОСОБА_2, ЗКБУ „Машбуд", ТОВ „Багіра" встановлено і це не підлягає доказуванню при розгляді інших справ за участю цих же осіб, що ЗКБУ "Машбуд" мав права відчужувати нежитлову будівлю, літ.А-3, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 по договору №20-НФ від 17 лютого 2003 року і судові рішення по справам № 17/7 85д та № 15/400д-10/68/07-10/232/10 не мали впливу на це право ЗКБУ „Машбуд", бо:

- виходячи з тексту Постанови Донецького апеляційного господарського суду від 11 вересня 2012 року по справі №13/5009/5697/11-30/5009/5697/11, за матеріалами реєстраційної справи право власності на нерухоме майно в ОП ЗМБТІ станом на 17 лютого 2003 року було зареєстровано за ЗКБУ "Машбуд", а отже відповідно до положень Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року, саме ЗКБУ "Машбуд" було власником цього нерухомого майна та мало право на його відчуження;

- рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2003 року по справі №2-1667/03 визнано з 11.07.2002 недійсними договори, укладені від імені ЗКБУ "Машбуд" та підписані іншими особами, ніж ОСОБА_7 ( у тому числі і договір між ЗКБУ "Машбуд" та ТОВ "ЗапоріжАгроПромСервіс", який з боку продавця підписано в.о. директора ОСОБА_8, повноваження якої припинилися саме 11 липня 2002 року);

- рішення Господарського суду Запорізької області від 09 листопада 2004 року по справі №17/383д-16/387д набрало чинності лише 25 березня 2005 року, коли договір №20-НФ купівлі-продажу від 17 лютого 2003 року вже було визнано дійсним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 липня 2004 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2004 року).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги представників ТОВ „Багіра" було відхилено, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2013 р. залишено без змін (т.2 а.с.46-47).

Вимогами норм ст. 392, ч.3 ст. 388 ЦК України передбачено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

При цьому якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, визнання судом правочину щодо відчуження майна недійсним не є підставою для визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2003 року по справі №2-1667/03 було визнано з 11.07.2002 року недійсними договори, укладені від імені ЗКБУ "Машбуд" та підписані іншими особами, ніж ОСОБА_7 ( втому числі і договір між ЗКБУ "Машбуд" та ТОВ "ЗапоріжАгроПромСервіс", який з боку продавця підписано в. о. директора ОСОБА_8.).

Крім того, факт недійсності договору купівлі-продажу № 9 від 19.08.2002 року, нібито укладеного між ЗКБУ "Машбуд" та ТОВ "ЗапоріжАгроПромСервіс", встановлено також ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року по справі №22-ц/778/3564/13, якою було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Багіра" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2004 року по справі №2-2877/04.

Відповідно до Постанови Донецького апеляційного господарського суду від 11 вересня 2012 року по справі №13/5009/5697/11-30/5009/5697/11, ні за ТОВ "ЗапоріжАгроПромСервіс", ні за ТОВ "Нестор-М" право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 в ОП ЗМБТІ так і не реєструвалося.

Відповідно до п. 1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб (в редакції, що діяла на час коли було укладено ці договори) підлягало обов'язковій реєстрації.

Таким чином, ТОВ "Нестор-М" не мало жодного права на відчуження спірного нерухомого майна.

Постановою Господарського суду Вінницької області по справі №5/186-07 від 26 квітня 2007 року було визнано банкрутом та відносно нього було відкрито ліквідаційну процедуру.

Підставою для порушення провадження по справі про банкрутство ТОВ "Багіра" стало те, що дане підприємство не сплатило заборгованість за простим векселем, виданим в якості оплати по договору купівлі-продажу № 07/02-1, згідно якого ТОВ "Нестор-М" нібито продало, а ТОВ "Багіра" нібито придбало нежитлову адміністративну будівлю за адресою : АДРЕСА_4.

Таким чином, вартість спірного майна його продавцю ТОВ "Багіра" так і не було сплачено, що свідчить про безвідплатне набуття цього майна ТОВ „Багіра".

Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна між ЗКБУ "Машбуд" та ТОВ "ЗапоріжАгроПромСервіс" визнано недійсним, а ТОВ "Багіра" його безоплатно придбано у особи, що не мала права його відчужувати, то нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_4 має бути витребуване у відповідача 2 на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27 грудня 2012 року по справі №5/186-07 було затверджено мирову угоду від 24 грудня 2012 року, укладену між ТОВ "Багіра" (банкрутом) та ТОВ "Знам'янський меблевий комбінат" (кредитор).

Відповідно до п. 3.2 Мирової угоди від 24 грудня 2012 року, боржник зобов'язується передати належне йому на праві власності майно: нежитлову будівлю, літ. А-3, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер 5802304, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №07.02/1 від 07.02.2003р. в обмін на:

- списання кредитором -Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам'янський меблевий комбінат"кредиторської заборгованості Боржника в сумі 1 442 790 (один мільйон чотириста сорок дві тисячі двісті вісім) гривень.

- погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам'янський меблевий комбінат" заборгованості перед кредитором -ОСОБА_2 в розмірі 6 418,00 грн.

За п.4.7 Мирової угоди від 24.12.2012 року передбачено, що в решті правовідносин, які не врегульовані умовами мирової угоди, сторони керуються чинним законодавством.

Договір міни від 24.12.2012 року, який є невід'ємною частиною даної мирової угоди.

Таким чином, договір міни від 24 грудня 2012 року фактично є угодою міни нерухомого майна на погашення кредиторських зобов'язань.

Оскільки матеріали справи не містять даних про здійснення державної реєстрації у вказаного у мировій угоді нерухомого майна за ТОВ „Знам"янскій меблевий комбінат, то неможливо вважати, що останне набуло право власності на це нерухоме майно, а тому обгрунтованим є висновок суду про витребування цього майна від ТОВ „Багіра", за яким воно зберігає таку реєстрацію.

Також без уваги судом не залишено доводи Відповідача 2 про те, що вимоги позивача є погашеними на підставі ч. 3 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент винесення Ухвали про затвердження реєстру кредиторів - 01 серпня 2007 року), вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор (в тому числі і конкурсний) - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів)

Вимога про визнання права власності не є грошовою вимогою, а отже судом обґрунтовано зазначено, що позивач не був конкурсним кредитором Відповідача 2 під час розгляду справи про банкрутство, а тому вимоги позивача не можуть вважатися погашеними, оскільки правила, встановлені ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" стосуються лише конкурсних кредиторів банкрута.

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення суду у цій справі ухвалено з додержанням норм діючого законодавства, тому підстав для його скасування не вбачає.

З доводами апеляційної скарги ТОВ „Знам"янський меблевий комбінат" про порушення ОСОБА_2 їх майнових прав, визначених в мировій угоді від 24.12.2012 року, погодиться неможливо, бо позивач стороною цієї мирової угоди не був.

За нормами ч. 2 ст. 715 ЦК України, кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Крім того треба зазначити, що згідно до 716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, за якими при непопередженні ТОВ „Багіра"(продавцем) - ТОВ „Знам"янський меблевий комбінат"(покупця) про права ОСОБА_2.( третіх осіб) на предмет договору міни та в разі вилучення вказаного предмету міни за рішенням суду відповідальність за завдані збитки покладається на продавця (ст.,ст. 659, 661 ЦК України).

Крім за результатами розгляду касаційною інстанцією ВССУ 05 листопада 2014 року, ухвала апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2014 року та оскаржуване рішення від 19 лютого 2014 року залишені без змін ( т.3 а.с. 123).

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестор-М» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: