ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4730/14-ц
Провадження 2/636/256/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

30 січня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

при секретарі - Левчук К.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням уточнених позовних вимог Позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок АДРЕСА_2, в порядку набувальної давності.

Позивач, в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення у справі заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик, а також через оголошення у пресі (газета «Слобідський край» від 27 січня 2015 р. №11 (22131).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу, ОСОБА_1, на праві власності належить ? частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша ? частина квартири належала на праві власності її чоловікові ОСОБА_3

Вищевказані частки квартири належали їм на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 02.02.1998 року за р. №5-98-115084, дублікат виданий 07.12.2007 року, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.12.2007р. та підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17052361, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.12.2007 року. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 08.02.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції. (а.с.9).

Позивач, як дружина померлого, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка.

На підставі ст. 1241 ЦК України Позивач отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданим 18 грудня 2007 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори. (а.с. 10).

На теперішній час Позивач є власником 5/8 частин квартири.

Іншим спадкоємцем після смерті її чоловіка є його син, Відповідач по справі. Відповідач у строки, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але до теперішнього часу Відповідач не отримав свідоцтва про спадщину на 3/8 частини спадку після смерті свого батька.

З 2002 року ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживали.

Увесь цей час Позивач сама робила необхідні ремонтні роботи в квартирі, сплачувала рахунки по комунальним платежам, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 14-31).

Відповідач, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, свою частину спадщини на себе не оформляє.

Всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою продовжує здійснювати Позивач.

Те ж саме Позивач вказує і щодо житлового будинку АДРЕСА_2 на який відсутні правовстановлюючі документи.

Тобто Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 цієї статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Враховуючи, що Позивач, добросовісно заволоділа 3/8 частинами квартири, які за життя належали її чоловікові ОСОБА_3, відкрито, безперервно володіє цією частиною квартири з 2002 року, здійснюючи обслуговування, доглядаючи за цією частиною квартири, тому можливо визнати за нею право власності на 3/8 частини, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.

Аналізуючи представлені Позивачем дані в обґрунтування вимог щодо визнання за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог за їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 12, 15, 16, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 130, 169, 174, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 02.02.1998 року за р. №5-98-115084, в порядку набувальної давності.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -