УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство «Гарант Авто», ОСОБА_3, про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ «Гарант Авто», ОСОБА_3, в якому, з рахуванням уточнень до позовних вимог, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 24 697,97 грн., 10 000 грн. моральної шкоди, 800 грн. витрат на оплату автотоварознавчої експертизи, 49,44 грн. витрат на оплату відправлення телеграми, 600,62 грн. судових витрат.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 12.08.2013 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечної швидкості, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота Корола», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що належить на праві власності ОСОБА_1

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2013 у справі № 752/16174/13-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, був пошкоджений. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 29.04.2014, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза- Стандарт», вартість матеріального збитку становила 85 701 грн. 89 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Гарант Авто», останнє здійснило страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Вказував, що комплекс негативних наслідків, які настали для позивача в результаті ДТП, призвів до погіршення стану здоров'я та завдав моральної шкоди, яку оцінив у 10 000 грн.

Різницю у розмірі 24 697 грн. 97 коп. між фактично понесеними витратами та виплаченим страховим відшкодуванням, а також моральну шкоду у сумі 10 000 грн., витрати на оплату експертизи у сумі 800 грн. та відправлення телеграми в сумі 49,44 грн. ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача.

Справа № 752/8425/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/279/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2014 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31 066,48 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що при вирішенні спору судом не прийнято до уваги ту обставину, що сума позову є значно завищеною порівняно із реальним розміром шкоди, завданої ДТП.

Вказував, що суд неправомірно відмовив представнику відповідача у долучені висновку експертного дослідження №8456 від 15.11.2013, відповідно до якого розмір матеріального збитку становить 41 221,94 грн., у той час як позивач зазначив суму 74 697 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.08.2013 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1, водієм якого був ОСОБА_2, та автомобіля «Тойота Корола», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Як вбачається з довідки Державно-патрульної служби ДАІ УМВС України в Херсонській області № 413666 внаслідок вищевказаної ДТП, автомобіль «Тойота Корола», д.н.з НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження (а.с. 10).

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2013 у справі № 752/16174/13-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 29.04.2014, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, становила 85 701 грн. 89 коп. (а.с. 19-36).

Згідно рахунку фактури ТОВ «Автосаміт на Столичному» № від 18.04.2014 та акту виконаних робіт № від 16.05.2014 сукупна вартість ремонтних робіт та запчастин (матеріалів) склала 74 697, 97 грн. (а.с. 88, 91).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Гарант Авто», останнє здійснило страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що позивач документально підтвердив ті витрати, які він фактично поніс у зв'язку із пошкодженням автомобіля, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю в частині стягнення майнової шкоди з відповідача.

Посилання апелянта на те, що вартість відновлення пошкодженого автомобіля «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, могла бути меншою, є припущеннями та не підтверджені належними доказами.

Доводи ОСОБА_2 з приводу того, що згідно висновку експертного дослідження ФОП ОСОБА_6 № 8456 від 15.11.2013 розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, становить 41 221, 94 грн., у той час як згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 29.04.2014, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку становила 85 701 грн. 89 коп., не приймаються до уваги з огляду на наступне.

В основу висновку суду першої інстанції було покладено докази на підтвердження реальних витрат позивача на ремонт пошкодженого автомобіля, а саме: акт виконаних робіт № від 16.05.2014 ТОВ «Автосаміт на Столичному».

Правом заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи відповідач не скористався, відтак суд вирішував спір на підставі наявних доказів, оскільки наданий апелянтом висновок не був предметом дослідження в суді першої інстанції.

Суд також надає оцінку тій обставині, що ОСОБА_2 просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2014 в повному обсязі, разом з тим апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б вказували на неправомірність стягнення з відповідача моральної шкоди, витрат на виготовлення матеріалів звіту та виклик для проведення оцінки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегі суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М. І. Оніщук

В.А. Шебуєва