Справа № 477/3053/14-ц
Провадження № 2/477/176/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 лютого 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17254грн. 55 коп. та судові витрати по справі.

В позовній заяві зазначав, що 24 січня 2008 року між сторонами був укладений договір кредиту №NKXRRX09940291 на суму 1989,03 грн. зі сплатою 12 % річних.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував кредитні платежі належним чином, через що станом на 31 жовтня 2014 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 17254,55 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим суд, за згодою позивача, допустив заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 24 січня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 6-7).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), що на той час мало статус закритого акціонерного товариства, зобов'язалося надати позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит в сумі 1989,12 грн. строком до 24 січня 2010 року.

На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані анкета-заявка і умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка».

За користування кредитом позичальник зобов'язувався сплачувати Банку проценти в розмірі 1,0% на місяць (12,0% на рік), а також щомісячну комісію в сумі 47,74 грн.

Відповідно до розділу 5 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Згідно п.п.5.1 Умов, позичальник зобов'язався сплатити Банку пеню в сумі 0,5 % від суми простроченого платежу (кредиту та/або відсотків), а відповідно до п.п. 5.3 Умов, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш як на 30 днів, - сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості (а.с. 8-9).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2014 року за ним рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 17254,55грн., що складається з заборгованості по кредиту в сумі 1989,12 грн., процентам в сумі 262,65 грн. , заборгованості з комісії - 1098,08 грн.

Окрім цих сум, Банком нараховані пеня в сумі 12606,92 грн., штраф за порушення умов Договору в сумі 500 грн. - фіксована частина, та 797,84 грн. - 5% від суми заборгованості.

З вказаного розрахунку вбачається, що розмір нарахованої пені в багато разів перевищує розмір боргу по кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За такого, а також критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору (ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 627 ЦК України) суд вважає за необхідне розмір пені, нарахованої Банком в сумі 12606,92 грн., що значно перевищує розмір боргу по кредиту та відсоткам, зменшити до 2251,77 грн.

Крім того, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу, причому різних видів, та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (ст. 61), з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача лише неустойки, у виді пені.

За таких обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5601,56 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 1989,12 грн., по відсоткам в сумі 262,65 грн., заборгованості по комісії - 1098,02 грн., та пені в сумі 2251,77 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 80,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2008 року №NKXRRX09940291 в загальній сумі 5601 (п'ять тисяч шістсот одна) грн. 56 коп., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 1989,12 грн., заборгованості по процентам в сумі 262,65 грн., по комісії - 1098,02 грн. та пені - 2251,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 80 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова