Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_6,

представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_7, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року позов ОСОБА_9 задоволено.

Визнано за ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 122,50 кв. м.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_9 - ОСОБА_6 - просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10

Згідно з довідкою від 28 лютого 2014 року № 168 ОСОБА_10 з 07 липня 1978 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1.

30 жовтня 2012 року ОСОБА_9 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_10

29 липня 2013 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_10 з підстав того, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року встановлено факт проживання його та ОСОБА_10 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 20 листопада 2008 року по день смерті ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року, заяву ОСОБА_7 залишено без розгляду з тих підстав, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 існує спір про право на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122, 50 кв. м.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року визначено ОСОБА_7 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом від 12 лютого 2014 року № 1176/02-14 Перша київська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_7 про те, що він не є спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 у зв'язку з тим, що до Першої київської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від спадкоємця, який є двоюрідним братом померлої, тому він (ОСОБА_7.) не закликається до спадкування.

Як вбачається з листа Першої київської державної нотаріальної контори від 06 березня 2014 року № 1985/02-14, ОСОБА_9 закликається як спадкоємець згідно зі ст. ст. 1263 <nau://ukr/435-15|st1263> та 1266 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1266>.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 02 вересня 2014 року та Інформаційної довідки від 13 травня 2013 року № 11135 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 122,5 кв. м, належала на праві власності ОСОБА_10

Постановою від 06 березня 2014 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Заведея Л.О. відмовив ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на квартиру.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,5 кв. м, після смерті ОСОБА_10, а тому слід визнати за ним права власності на вказану квартиру у порядку спадкування після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за правом представлення.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в порушення ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10>, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема залученню в порядку ст. 33 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st33> ОСОБА_7 до участі у справі як відповідача, в якого існує спір з позивачем ОСОБА_9 про право на спадкове майно.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч. 1 ст. 33 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1216> спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1218> до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України <nau://ukr/435-15|st328> право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1258> спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1263> у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частина 4 статті 1266 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1266> визначає, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом у третю чергу за правом представлення, як встановлено в судовому засіданні та державним нотаріусом.

Також місцевим судом вірно встановлено, що інші спадкоємці третьої черги після смерті ОСОБА_10 відсутні.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 <nau://ukr08>«Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в пункті 20 роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Колегія суддів апеляційного суду вищевикладеного не врахувала, не взяла до уваги, що ОСОБА_9 за правом представлення має право на спадкування квартири АДРЕСА_1 після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_10, що правильно встановлено судом першої інстанції, та дійшла передчасного висновку про незаконність рішення місцевого суду з формальних міркувань.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак