Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в інтересах якого діє Перепелиця Юлія Вікторівна, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 квітня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у сумі 15 000,00 грн зі сплатою 0,0001 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 10 квітня 2011 року, а в якості забезпечення належного виконання позичальником умов договору між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 24 квітня 2008 року, за умовами якого сторони погодили, що позичальник і поручитель в разі невиконання умов кредитного договору відповідають як солідарні боржники.

Позивач зазначав, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2010 року з відповідачів солідарно стягнуто на користь банку заборгованість за зазначеним вище кредитним договором, розраховану станом на 14 січня 2010 року. Зазначене рішення ОСОБА_4 виконано у повному обсязі, але за період з моменту винесення рішення до його повного виконання 18 грудня 2012 року продовжували діяти умови кредитного договору та нараховувалася комісія за користування кредитними коштами в розмірі 9 450,00 грн і пеня у сумі 34 587,00 грн, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути вказану заборгованість з відповідачів солідарно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість зі сплати нарахованої щомісячної комісії за користування кредитом згідно умов кредитного договору № 011/08-ФЛ/18 від 24 квітня 2008 року в розмірі 9 450,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Оскаржуваним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначених вимог відмовлено.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в інтересах якого діє Перепелиця Ю.В., не погоджуючись з даним судовими рішенням апеляційної інстанцій подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року та залишити в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмовив задоволенні позовних вимог, у зв'язку з чим правильно скасував рішення місцевого суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, а відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності про що подав відповідну заяву. При цьому, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України не переривалась, оскільки сплата кредиту ОСОБА_4 в сумі 6 674,98 грн була здійснена в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості, а тому не може розглядатися як визнання ним цього боргу перед банком в добровільному порядку.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в інтересах якого діє Перепелиця Юлія Вікторівна, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук