Справа № 2-3925/10
Провадження № 22ц/782/5317/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Маляренко І.Б.,
Луганської В.М.,

при секретарі : Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 25 травня 2010
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Південне" про
визнання права власності на нерухоме
майно,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ „ Південне" про
визнання права власності на нерухоме
майно, в обґрунтування якого вказав на
те, що відповідно до договору про
припинення зобов'язання передачею
відступного від 22.09.2009р. він по акту
прийому - передачі майна отримав від
відповідача у власність нерухоме
майно, яке складається з наступних
об'єктів нерухомості: будівлі їдальні,
рік вводу 1972, вартістю 30000,00 грн.;
будівлі млину, рік вводу 1996, вартістю
800,00 грн.; будівлі водокачки, рік вводу
1966, вартістю 3000 грн.; будівлі
стройдвору, рік вводу 1975, вартістю 500
грн.; будівлі мехцеху-1, рік вводу 1969,
вартістю 3000 грн.; будівлі мехцеху-2, рік
вводу 1975, вартістю 1000 грн.; будівлі
складу мехцеху, рік вводу 1981, вартістю
1000 грн.; будівлі складу- гаражу, рік
вводу 1969, вартістю 1500 грн.; будівлі
складу запчастин, рік вводу 1975,
вартістю 1000 грн.; магазин, рік вводу 1972
вартістю 9700,00 грн., загальною вартістю
51500,00 грн.

Виконанням вищезазначеного
договору на підставі ст. 600 ЦК України
було припинене між сторонами
зобов'язання на суму 55713,00 грн. за низкою
договорів займу, укладених між ним,
ОСОБА_2 та ТОВ «Південне», згідно з
якими він, позивач, передав у власність
ТОВ «Південне» вказану суму грошових
коштів.

Все перелічене у позовній заяві
майно, що було передане йому, ОСОБА_2, за
договором від 22.09.2009 року про
припинення зобов'язання передачею
відступного, належало на праві
власності відповідачу - ТОВ «Південне»
на підставі договору купівлі-продажу,
що був укладений у 2003 році між
пайщиками - колишніми членами КСП
«Південне» та ТОВ «Південне» що було
утворене у 2000 році та є
правонаступником КСП «Південне». За
наслідками укладення договору про
припинення зобов'язання передачею
відступного було складено акт
прийому-передачі майна, але технічна
документація та правовстановлюючі
документи на майно йому передані не
були, оскільки будівлі та споруди, що
були предметом договору були збудовані
і введені в експлуатацію до
приватизації державного майна і були
загублені. До моменту передачі йому,
ОСОБА_2, майна на підставі
вищезазначеного договору про
припинення зобов'язання передачею
відступного, за заявою ТОВ «Південне»
комунальним підприємством
«Свердловське БТІ» були виготовлені
технічні паспорти на об'єкти
нерухомості, згідно з якими були
визначені площі споруд, а рішеннями
Олександрівської сільської ради № 49
від 28.10.2008 року та № 15 від 20.04.2010 року
були визначені місця розташування
вищеперелічених об'єктів нерухомості.

Позивач вважає, що його право
власності на вищеперелічене майно
набуте правомірним шляхом і виникло з
22.09.2009 року на підставах, передбачених
законом, тобто внаслідок укладення
договору про припинення зобов'язання
передачею відступного, а тому просив
суд визнати за ним право власності на
нерухоме майно, що було передане йому
відповідачем за актом прийому-передачі
від 22.09.2009 року.

Рішенням Свердловського міського
суду Луганської області від 25 травня 2010
року позов ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Південне»
про визнання права власності на
нерухоме майно був задоволений у
повному обсязі.

З даним рішенням не погодився
ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу, в
якій зазначив, що оскаржуваним
рішенням були вирішені питання про
його права і обов'язки як власника
майнових паїв, але при цьому він не був
залучений до участі у справі ані у
якості відповідача, ані у якості
третьої особи. Вважає рішення суду
першої інстанції незаконним та
необґрунтованим, таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, посилається на
те, що суд неповно з'ясував обставини у
справі та дійшов висновків, які не
відповідають обставинам справи.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
перелічене у позові ОСОБА_2 майно не
входило до статутного фонду ТОВ
«Південне», оскільки є майном пайщиків
і він, ОСОБА_1, не отримав вартість свого
майнового паю ані в грошовій, ані в
натуральній формі. Будь-якого
відчуження належного йому паю він на
користь ТОВ «Південне» не здійснював і
ніякого договору купівлі-продажу майна
не підписував, а тому вважає, що рішення
суду першої інстанції підлягає
частковому скасуванню, а саме в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності на
нерухоме майно у розмірі належного
йому майнового паю, який дорівнює 0,94%.
Також апелянт просив скасувати рішення
суду в частині визнання права
власності за ОСОБА_2 на приміщення
стройдвору загальною площею 268,7 кв.м.,
оскільки останній у своїй позовній
заяві не ставив питання про визнання за
ним права власності на вказане
нерухоме майно і суд, ухвалюючи
рішення, вийшов за межі позовних вимог.

В судове засідання апеляційної
інстанції апелянт ОСОБА_1 не з'явився,
однак в силу вимог ч.5 ст.76 ЦПК України
вважається особою, що належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, оскільки два його представники
- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були повідомлені про
час та місце розгляду справи у
встановленому законом порядку.

Позивач у справі - ОСОБА_2, а також
представник ТОВ «Південне» в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, з боку ОСОБА_2 надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач ОСОБА_2 на підставі
договору про припинення зобов'язання
передачею відступного, укладеного
22.09.2009 року між ним та ТОВ «Південне»,
дав згоду на передачу йому майна , яке
належало ТОВ «Південне», а саме:
будівлі їдальні, рік вводу 1972, вартістю
30000,00 грн.; будівлі млину, рік вводу 1996,
вартістю 800,00 грн.; будівлі водокачки,
рік вводу 1966, вартістю 3000 грн.; будівлі
стройдвору, рік вводу 1975, вартістю 500
грн.; будівлі мехцеху-1, рік вводу 1969,
вартістю 3000грн.; будівлі мехцеху-2, рік
вводу 1975, вартістю 1000 грн., будівлі
складу мехцеху, рік вводу 1981, вартістю
1000 грн., будівлі складу-гаражу, рік
вводу 1969, вартістю 1500 грн.; будівлі
складу запчастин, рік вводу 1975,
вартістю 1000 грн.; магазин, рік вводу 1972
вартістю 9700,00 грн., загальною вартістю
51500,00 грн.

При цьому суд взяв до уваги, що
перелічене майно належало ТОВ
«Південенне» на підставі договору
купівлі-продажу майна від 15.08.2003 року,
укладеного між ТОВ «Південне» та
власниками майнових паїв-колишніх
членів КСП «Південне».

Суть доводів апелянта ОСОБА_1
зводиться до того, що він особисто не
підписував договору купівлі-продажу
майна від 15.08.2003 року, який взятий судом
до уваги як правовстановлюючий
документ, що підтверджує право
власності ТОВ «Південне» на нерухоме
майно і що колишні члени КСП «Південне»
не давали своєї згоди на продаж
належних їм майнових паїв, а тому
зазначений договір не може бути
підставою для набуття відповідачем -
ТОВ «Півленне» права власності на
перелічене у рішенні суду майно. Також
апелянт посилається на те, що договір
купівлі-продажу з боку ТОВ «Південне»
не був підписаний уповноваженою на те
посадовою особою підприємства.

Проте жодних належних і
об'єктивних доказів на підтвердження
тієї обставини, що на момент розгляду
даної цивільної справи вищезазначений
договір ним особисто не був підписаний
апелянт ОСОБА_1 не надав, як не надав
доказів того що вищевказаний договір
був ним самим або кимось з власників
майнових паїв оспорений та визнаний у
встановленому порядку недійсним або
неукладеним.

Таким чином, оскільки договір
купівлі-продажу майна від 15.08.2003 року як
правовстановлюючий документ, що
підтверджує право власності ТОВ
«Південне» на нерухоме майно, на момент
розгляду даної справи у суді першої
інстанції не був визнаний недійсним,
колегія суддів вважає, що підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції за доводами
апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
Разом з тим, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що апелянт не
позбавлений можливості звернутися до
суду з окремим позовом про визнання
договору купівлі-продажу майна від
15.08.2003 року недісним в цілому, або в
частині відчуження належного йому
майнового паю і у разі задоволення
вимог щодо недійсності договору має
право ставити питання про перегляд
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог ОСОБА_2, який у
своєму позові не ставив питання про
визнання права власності на будівлю
стройдвору загальною площею 268,7 кв.м.,
не приймаються до уваги, оскільки в
позовній заяві під п.5 сформульована
вимога про визнання права власності на
зазначену будівлю. Доводи апелянта та
його представника стосовно того, що в
судовому засіданні під час розгляду
справи у суді першої інстанції брала
участь особа, яка не мала належно
оформлених повноважень на здійснення
представництва інтересів ТОВ
«Південне», не приймаються до уваги з
огляду на те, що наявна в матеріалах
справи довіреність (а.с.95) на ім'я ОСОБА_3
за своєю формою та змістом відповідає
вимогам діючого на момент розгляду
справи законодавства. Зокрема вона
містить в собі дату її видачі, підпис
керівника та відбиток печатки
підприємства. Крім того, вказана
довіреність не містить в собі будь-яких
застережень щодо обмеження
повноважень представника щодо
вчинення певних процесуальних дій, а
тому відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України
представник ТОВ «Південне» під час
розгляду даної справи у суді першої
інстанції мала право на вчинення від
імені підприємства усіх процесуальних
дій, в тому числі і право визнавати
позов.

З огляду на викладене судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
можуть слугувати підставою для
скасування або зміни рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 25 травня 2010
року, ухваленого по справі за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ «Південне» про визнання
права власності на майно, а тому скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.303,304,307,308,313, 314, 315
ЦПК України, судова колегія ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 25 травня 2010
року - залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: