Номер провадження № 22-ц/785/335/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Грубіян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до комунального підприємства
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрацій об»єктів
нерухомості» про визнання права
власності, забов»язання зареєструвати
право власності, за апеляційною
скаргою Одеської міської ради на
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 14 лютого 2005 року,

встановила:

В лютому 2005 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 27 серпня
2004 року він є власником двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 52,2
кв.м. Квартира розташована на 1 поверху,
а під квартирою розташоване нежитлове
підвальне приміщення загальною площею
22,53 кв.м., яке відноситься до допоміжних
приміщень будинку та на підставі ст.10
Закону України «Про приватизацію
державного жилого фонду», а тому є
спільною сумісною власністю мешканців
будинку. Оскільки позивач та колишні
власники квартири користуються
підвальним приміщенням більше 10 років,
а мешканці будинку не заперечують
проти оформлення за позивачем права
власності на це приміщення, тому
позивач просив визнати за ним право
власності на підвальне приміщення та
забов»язати відповідача зареєструвати
це право.

Справа розглянута в відсутності
відповідача.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 14 лютого 2005 року позов
задоволений.

В апеляційній скарзі Одеської міської
ради ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
підвальне приміщення є спільною
сумісною власністю мешканців всього
багатоквартирного будинку. Оскільки
позивач та колишні власники квартири
АДРЕСА_1 в цьому будинку користувалися
цим приміщенням більше 10 років, тому на
підставі ч.1 ст.344 ЦК України набули
право власності на це приміщення.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не ґрунтуються на законі та не
підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору купівлі-продажу від
27 серпня 2004 року позивач є власником
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1
загальною площею 52,2 кв.м.(а.с.7-12).
Квартира розташована на 1 поверху, а під
квартирою розташоване нежитлове
підвальне приміщення загальною площею
22,53 кв.м.(а.с.13,16).

За ствердженням позивача спірне
підвальне приміщення відноситься до
допоміжних приміщень будинку та на
підставі ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного жилого фонду»
є спільною сумісною власністю
мешканців будинку. Однак позов про
визнання власності на спірне підвальне
приміщення пред»явлений не до
співвласників приміщення, а до
комунального підприємства «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрацій об»єктів нерухомості»,
яке не має матеріально-правової
заінтересованості у вирішенні спору, а
є установою, яка на час вирішення спору
здійснювала реєстрацію права
власності на нерухоме майно в м.Одесі.

Суд першої інстанції на це уваги не
звернув та не з»ясував правовий статус
спірного підвального приміщення: чи
відноситься воно до «допоміжних», які є
спільною сумісною власністю мешканців
будинку, чи воно відноситься до
«нежилих» приміщень, які входять до
нежитлового фонду Одеської міської
ради на підставі рішення Одеської
обласної ради народних депутатів від
25.11.1991 року №266-ХХІ «Про розмежування
державного майна між власністю
обласної ради, міст обласного
підпорядкування та районів області».
Одеська міська рада, яка вважає себе
власником спірного житлового
приміщення не була залучена до участі у
справі.

Крім того, судом неправильно
застосована ч.1 ст. 344 ЦК України, на
підставі якої суд визнав за позивачем
право власності на спірне підвальне
приміщення. З матеріалів справи
вбачається, що позивач набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1 27 серпня
2004 року, та як він зазначав в позові, з
цього часу користується спірним
підвальним приміщенням. Таким чином,
позивач не міг набути право власності
на це приміщення за набувальною
давністю, оскільки на час розгляду
справи він користувався ним менш ніж 10
років.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом не правильно
застосовані норми матеріального та
порушені норми процесуального права,
рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314
ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеської міської
ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 14 лютого 2005 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
комунального підприємства «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрацій об»єктів нерухомості»
про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 та забов»язання
зареєструвати право власності на
зазначену квартиру - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської
області
В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш