Справа № 2-1933/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року

Калінінський районний суд м. Донецька
Донецької області в складі:

головуючого судді - Ушенко
В.Ф.,

при секретарі -
Малаховій А.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

позивачів ОСОБА_2, представників
позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
припинення права спільної часткової
власності, виділення в натурі частини
домоволодіння та визначення порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до часток кожного у праві
власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Калінінського
районного суду м. Донецька від 25
листопада 2013 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про припинення права
спільної часткової власності,
виділення в натурі частини
домоволодіння та визначення порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до часток кожного у праві
власності на житловий будинок
задоволений.

24.12.2013 року відповідач ОСОБА_4
звернулася до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, посилаючись
на те, що вона та її представник були
відсутні в судовому засіданні при
розгляді справи з поважних причин та
просили перенести розгляд справи. Крім
того вказувала, що у зв»язку з цим судом
не вивчались обставини справи, які
мають істотне значення для вирішення
позову. На підставі викладеного
просила заочне рішення Калінінського
районного суду м. Донецька по
вищевказаній справі скасувати та
призначити справу до розгляду в
загальному порядку.

Позивачі заперечували проти
задоволення даної заяви та просили
відмовити у задоволенні заяви про
скасування заочного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача.

Заслухавши представника заявника,
учасників судового розгляду,
з'ясувавши обставини, на які
посилається заявник, як на підставу
перегляду заочного рішення, суд дійшов
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає
скасуванню за наявності двох умов
разом:

1) якщо судом буде встановлено, що
відповідач, тобто заявник, не з'явився у
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач
(заявник у цьому провадженні) мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування
заочного рішення судом встановлено,
що суд належним чином повідомляв
відповідача про час та місце розгляду
справи, про що свідчить телефонограма
на ім»я ОСОБА_4 від 19.11.2013 року (а.с.125).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач, належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, до суду не з»явився, а
позивач не заперечував проти прийняття
по справі заочного рішення.

Телеграма відповідача про
відкладення розгляду справи надійшла
до суду вже після прийняття рішення по
справі (а.с.137).

Враховуючи, що відповідач не
надав доказів на підтвердження
обставин, що свідчать про поважність
причин неявки в судове засідання і не
повідомив їх суду, що відповідно до п. 3
ч. 2 ст. 229 ЦПК України, є обов'язковим для
відповідача при зверненні до суду з
заявою про перегляд заочного рішення,
суд дійшов висновку, що відсутня одна з
двох підстав для скасування заочного
рішення.

Розглядаючи другу умову для скасування
заочного рішення суд виходив з того, що
відповідно до ст. 232 ЦПК України
відповідач у своїй заяві про перегляд
заочного судового рішення повинен
зазначити такі обставини та такі
докази на їх підтвердження, що якби
вони були відомі суду при ухваленні
заочного рішення, суд прийшов би до
іншого висновку та ухвалив би
принципово інше рішення.

У заяві про перегляд заочного рішення
заявник зазначив, що при ухваленні
судом заочного рішення не було
досліджено докази, які мають істотне
значення для вирішення справи, однак
всупереч вищезазначеному, до заяви про
перегляд заочного рішення
відповідачем не надані такі відомості.

Суд, дослідивши докази, на які
посилається заявник як на підставу
скасування заочного рішення, дійшов
висновку, що вони не є істотними для
правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
поважності неявки в судове засідання
та не повідомив суд про причину неявки,
а докази, на які він посилається, не
мають істотного значення для
правильного вирішення справи, суд
приходить до висновку, що заява про
перегляд заочного рішення є
необґрунтованою, а тому відсутні
підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення
права спільної часткової власності,
виділення в натурі частини
домоволодіння та визначення порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до часток кожного у праві
власності на житловий будинок залишити
без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
Цивільно-процесуальним кодексом
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя

30.01.2014