інстанції Телепенько А.Д.Провадження №
22-ц/780/1065/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Сліпченко О.І.

суддів Іванова І.В., Олійник В.І.

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Великодимерська селищна рада
Броварського району Київської області
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У жовтні 2012 року позивач звернулася до
суду з позовом, який обґрунтовувала
тим, що вона є власником земельної
ділянки, яка межує із земельною
ділянкою, яка належить відповідачу,
який порушив межу встановлену
державними актами на право власності
і самовільно захопив належну їй
земельну ділянку площею 0,0092 га,
(довжиною 73,7 м. і шириною 3,8 м.)
загородивши її парканом. Про
невідповідність встановленої межі
земельними ділянками вона дізналась
лише у листопаді 2011 року, коли вирішила
подарувати земельну ділянку своєму
сину ОСОБА_3 і провела контрольні
заміри свої земельної ділянки.

Просила зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у користуванні її
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, шляхом
демонтажу та перенесення
встановленого паркану на межу
земельних ділянок НОМЕР_1 і НОМЕР_2 по
АДРЕСА_2.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 04 грудня 2013
року позов задоволено.

У своїй апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати вказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 3783395 є
власником земельної ділянки площею 0,1900
га, цільове призначення, будівництво та
обслуговування жилого будинку,
кадастровий номер :01:017:0005, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
НОМЕР_1.

Із даного державного акта на право
власності на земельну ділянку
вбачається, що ширина земельної
ділянки ОСОБА_2 від точки «А» до точки
«Б» становить 17,51 м., а від точки «В»
до точки «Г» становить 25,71 м.

Власником сусідньої земельної ділянки
НОМЕР_2, площею 0,1500 га, цільове
призначення для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована по АДРЕСА_1 згідно
держаного акта на право власності на
земельну ділянки серії ЯК № 313751 є
ОСОБА_1

Згідно плану меж земельної ділянки
ОСОБА_1 у державному акті, ширина цієї
ділянки від точки «Г» до точки «Б»
становить 38,1 м., а від точки «А» до точки
«Б» становить 39,09 м.

Відповідно до висновку експерта №
6065/13-41 судової земельно-технічної
експертизи, складеного 07 жовтня 2013
року, порушені межі земельної ділянки
НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 з боку сусіднім
землекористувачем ОСОБА_1 на загальну
площу 0,0092 га. Площа, місце та
конфігурація накладання ділянок
зазначені у додатку № 1 до висновку та в
дослідницькій частині висновку.

Порушення межі земельної ділянки
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 з боку сусіднього
землекористувача ОСОБА_2 на загальну
площу 0,0021 га. площа, місце та
конфігурація накладання ділянок
зазначені у додатку № 1 до висновку та в
дослідницькій частині висновку.

Із кадастрового плану земельних
ділянок НОМЕР_1 і НОМЕР_2, що розташовані
по АДРЕСА_2 виготовленого Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ЗемЮрКонсалттинг», вбачається, що
довжина паркану між земельними
ділянками відповідача ОСОБА_1 і
позивача ОСОБА_2, який проходить по
земельній ділянці останньої становить
73,7 м.

У довідці від 30 січня 2008 року за № 67,
виданої виконавчим комітетом
Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області,
зазначено, що за ОСОБА_1 згідно
земельного-кадастрових даних з 1989 року
значиться земельна ділянка площею 0,5233
га в тому числі 0,1500 га цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд і 0,3733
га, цільове призначення для ведення
особистого селянського господарства.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
судом достовірно встановлено, що
паркан між земельними ділянками НОМЕР_1
і НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 проходить від
вулиці Лермонтова по земельній ділянці
позивача, що підтверджується доказами
у справі, то позовні вимоги є такими, що
ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статі 96 ЗК України, одним
із обов'язків землекористувачів є не
порушення прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельної ділянкою. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до кадастрового плану
земельних ділянок НОМЕР_1 і НОМЕР_2, що
розташовані по АДРЕСА_2 виготовленого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗемЮрКонсалттинг»,
що паркан між земельними ділянками
відповідача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проходить
по земельній ділянці ОСОБА_2 і
становить 73,7 м.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог про
усунення перешкод, шляхом знесення
паркану за рахунок відповідача і, з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, зокрема, ст.ст. 107,
152 ЗК України, ст.ст. 212-213 ЦПК України,
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
на підставі належних та допустимих
доказів по справі.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Приймаючи до уваги те, що про
невідповідність встановленої межі між
земельними ділянками НОМЕР_1 і НОМЕР_2,
що розташовані по АДРЕСА_2 позивач
ОСОБА_2 достовірно дізналась у
листопаді 2011 року, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що строк
звернення до суду з даним позовом
позивачем не пропущений і необхідності
в його поновленні немає.

Також, колегія суддів вважає, що вимоги
позивачки про стягнення з відповідача
понесені позивачкою судові витрати, а
саме витрати за проведення судової
земельно-технічної експертизи та
судового збору, були обґрунтовано
задоволені судом першої інстанції у
відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Інші доводи викладені в апеляційній
скарзі про незаконність та
необґрунтованість рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні, на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити,

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 04 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :