У Х В А Л а

3 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, усунення від
права на спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із вищезазначеним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 25 жовтня
1985 року до 5 липня 2006 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, проте після розірвання шлюбу
вони продовжували проживати разом та
вести спільне господарство.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його
смерті відкрилась спадщина на належне
йому майно, зокрема, на: Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1; 27/50 частин жилого
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_2; грошові вклади, що
зберігаються в Уманському відділенні
Ощадбанку № 225. У шлюбі з ними за
спільні кошти придбано указану
квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 19 листопада 2002
року, у якій вони разом проживали з
жовтня 2003 року та у якій вона
зареєстрована. Вказувала, що проживала
разом з ОСОБА_6 після розірвання шлюбу
однією сім'єю, надавала останньому
допомогу, оскільки він був інвалідом
1-ї групи та потребував стороннього
нагляду й допомоги, тому на підставі ст.
1264 ЦК України має право на спадкування
після смерті ОСОБА_6 як спадкоємець
четвертої черги. Спадкоємцем другої
черги після смерті ОСОБА_6 є його брат
ОСОБА_3, який не проживав зі
спадкодавцем, ухилявся від надання
йому допомоги, у тому числі і
матеріальної, та не надавав коштів на
його поховання. Ураховуючи викладене,
просила суд встановити факт проживання
з ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування та визнати за нею право
власності на спадкове майно.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 19 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 27 травня 2013 року, позов задоволено.
Встановлено факт спільного проживання
однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з жовтня
2003 року і до дня смерті ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1. Усунено від права на
спадкування за законом, як спадкоємця
другої черги ОСОБА_3, після смерті
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_4
спадкоємцем четвертої черги за законом
після смерті ОСОБА_6

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 19 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 27 травня 2013 року залишено без змін.

24 грудня 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ОСОБА_3 подано заяву про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції положень ст. 1224
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник
наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року та ухвалу
Верховного Суду України від
19 березня 2008 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, наданих п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
наданими для порівняння ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року
та ухвалою Верховного Суду України від
19 березня 2008 року скасовано рішення
судів нижчих інстанцій із передачею
справи на новий розгляд, тобто
остаточного вирішення спору та
викладення правової позиції судами
касаційної інстанції не відбулося.

Враховуючи наведене, слід відмовити у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, усунення від
права на спадкування та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.О. Лесько

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник