АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1972/2014
Головуючий у 1 інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

02 серпня 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому
просив стягнути з них солідарно на свою
користь заборгованість за кредитним
договором у сумі 1 487 746,02 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 24 червня
2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», та ОСОБА_1
(позичальник) був укладений кредитний
договір № МL-019/046/2008, відповідно до умов
якого позичальник отримав кредит у
розмірі 89 881,10 дол. США та зобов'язувався
повернути одержані кошти зі сплатою
процентів відповідно до плаваючої
ставки «FIDR» + 4,99 % за користування
кредитними коштами до 24 червня 2028 року.

Того ж дня між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4
і ОСОБА_3 були укладені окремі договори
поруки, згідно з якими ОСОБА_4 і ОСОБА_3
поручились за належне виконання ОСОБА_1
своїх зобов'язань за вищезазначеним
кредитним договором. Позичальник не
виконував взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок станом
на 17 червня 2011 року виникла
заборгованість у розмірі 91 056,24 дол. США
основного боргу, 29 446,57 дол. США -
заборгованість зі сплати процентів та
527 018,13 грн. пені за порушення строків
повернення кредиту, що у гривневому
еквіваленті станом на дату звернення
до суду із позовом становило 1 487 746,02
грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 листопада
2012 року позов ТОВ «ОТП Факторинг»
задоволено і стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 487 746,02
грн., вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 лютого 2013 року у
задоволенні заяви представника ОСОБА_1
і ОСОБА_3 за довіреностями - ОСОБА_2 про
перегляд вказаного заочного рішення
було відмовлено.

28 лютого 2013 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин у справі,
просила його змінити і стягнути з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором в сумі 725 809, 28 грн.,
заборгованість по відсотках в сумі 93 698,
55 грн., пеню в сумі 1 000 грн. та судові
витрати. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4
було укладено окремі договори поруки, а
тому вони не несуть солідарної
відповідальності між собою за
невиконання чи неналежне виконання
ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним
договором. Також апелянт вказала, що
порука ОСОБА_4 і ОСОБА_3 припинилась на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як
досудову вимогу про дострокове
виконання зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_1 отримав 13 січня 2009
року, протягом 6 місяців з дати настання
строку виконання основного
зобов'язання банк з позовом до
поручителів не звертався. На думку
апелянта, суд першої інстанції
необґрунтовано стягнув пеню у розмірі
527 218, 13 грн., що становить більше
половини всієї заборгованості за
кредитним договором, не застосувавши
при цьому положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України. Додатково апелянт зазначила,
що суд першої інстанції не застосував
строк позовної давності до вимог про
стягнення пені, про застосування якого
було зроблено заяву. На думку апелянта,
ОСОБА_1 мав право не виконувати
зобов'язання за кредитним договором до
надання йому доказів переходу прав
вимоги за кредитним договором, такі
докази йому були надані лише у квітні
2011 року. Апелянт вважає, що нарахування
відсотків є валютною операцією, на
здійснення якого в іноземній валюті
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дозволу
немає.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
13 червня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» задоволено частково, стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг» 1 287 746,02 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат, у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 грудня 2013 року рішення
колегії суддів Апеляційного суду м.
Києва від 13 червня 2013 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про солідарне стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримала і просила
суд її задовольнити.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за довіреністю - Бондар О.В.
апеляційну скаргу просила відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 24 червня 2008 року між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) був
укладений кредитний договір №
МL-019/046/2008, відповідно до умов якого банк
надав останньому кредит у сумі 89 881,10
дол. США із встановленням плаваючої
процентної ставки в розмірі FIDR + 4,99 %
річних із терміном його погашення до 24
червня 2028 року.

Того ж дня були укладені окремі
договори поруки № 811-019/046/2008/1 в
811-019/046/2008/2, згідно з якими ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 поручилися за належне виконання
боржником своїх обов'язків за
кредитним договором.

28 травня 2010 року ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» відповідно до договору
купівлі-продажу кредитного портфелю,
продав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
придбав права на кредитний портфель,
який включає в себе і кредитний договір
№ МЬ-019/046/2008, укладений з ОСОБА_1

Станом на 17 червня 2011 року за вказаним
кредитним договором виникла
заборгованість в розмірі 91 056,24 дол. США
основного боргу, 29 446,57 доларів СІНА по
відсотках та 527 018,13 грн. пені за
порушення строків повернення кредиту,
що у гривневому еквіваленті разом
складає 1 487 746,02 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позичальник свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість яка підлягає стягненню
у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України
визначено, що поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
боржником його обов'язку, а у випадках
порушення такого обов'язку боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема, у разі
неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України
особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Зі змісту викладеного випливає, що у
разі укладення кількох договорів
поруки з метою забезпечення виконання
одного й того самого зобов'язання,
поручителі не несуть між собою
солідарної відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
позичальником своїх зобов'язань перед
кредитором.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, а тому безпідставно
стягнув заборгованість за кредитним
договором з позичальника і двох
поручителів солідарно.

Таким чином, заборгованість за
кредитним договором підлягає
стягненню з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 і
ОСОБА_3

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 13 червня 2013 року
стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 287 746, 02 грн., судовий збір у
розмірі 1 700 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн., у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
відмовлено. Ухвалюючи вказане рішення
колегія суддів виходила з того, що на
підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України
нарахована за порушення умов
кредитного договору пеня підлягає
зменшенню до 327 218, 13 грн., а тому
загальний розмір заборгованості за
кредитним договором становить 1 287 746, 02
грн. та підлягає стягненню солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як з подружжя,
оскільки кредит надавався в інтересах
сім'ї. Також колегією суддів було
встановлено, що пеня нарахована в межах
строку позовної давності, поруки
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не припинилися, а також
було встановлено законність дій ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» у нарахуванні
відсотків в іноземній валюті. Рішення
колегії суддів Апеляційного суду м.
Києва від 13 червня 2013 року в цій частині
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишено без змін.

Таким чином, заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 листопада 2012 року підлягає
скасуванню в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 1 487 746, 02 грн. з
ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 слід скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про стягнення суми боргу у розмірі 1 287
746, 02 грн. солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 208, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 листопада
2012 року в частині задоволення позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про стягнення з ОСОБА_3
солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 1 487 746, 02 грн. - скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) і ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» (,
місцезнаходження: м. Київ вул.
Фізкультури, 28Д) заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1 287 746, 02
грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді