АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/657/14
Справа № 2027/1032/12
Головуючий 1 інст. - Єлізаров І.Є.
Категорія : відібрання дитини
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м.Харкова від 14 листопада 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, третя особа: Управління
служб в справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради , про
відібрання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про відібрання
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що перебувала у шлюбі
з червня 2007 року по березень 2010 року.
після припинення сімейних відносин
дитина залишилась мешкати з батьком, а
відповідно рішення Московського
районного суду м.Харкова від 16 лютого
2011 року визначено місце проживання
сина з нею, але вказане рішення суду
відповідачем не виконується.

З таких підстав ОСОБА_4 просила
задовольнити позов.

У письмових запереченнях на позовні
вимоги ОСОБА_4 відповідач просив
залишити її позов без задоволення з
посиланням на те, що дитина з часу
народження постійно мешкає з ним та
його батьками, має належні умови
розвитку та виховання, позивач при
припиненні сімейних стосунків
добровільно залишила сина мешкати з
ним необхідної уваги до стану здоров'я
та спілкуванню з дитиною не виявляє.

Зазначав, що відібрання дитини у нього
суперечить інтересам сина, а позов
ОСОБА_4 не ґрунтується на чинному
законодавстві.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 14 листопада 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Відібрано у ОСОБА_3 дитину - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернуто дитину матері
ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 128,
50 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність та
необґрунтованість позову ОСОБА_4,
порушення норм матеріального права та
вимог процесуального права судом при
його задоволенні, рішення районного
суду просить скасувати, ухвалити у
справі нове рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія вирішила апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК
України задовольнити, рішення
районного суду скасувати та ухвалити у
справі нове рішення про залишення
позовних вимог ОСОБА_4 без задоволення
з наступного.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Під час ухвалення рішення суд, за
нормою ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує
питання про наявність обставин, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено та не оспорюється
сторонами у справі те, що вони
перебували у шлюбі, 2 вересня 2008 року
народився син ОСОБА_5. Подружжя разом з
дитиною до припинення сімейних
відносин мешкали з батьками ОСОБА_3

Позивач зазначала, що у березні 2010 року
через сварки у родині повернулась до
своїх батьків, а дитину залишила у
квартирі відповідача.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 16 лютого 2011 року за її
позовом до ОСОБА_3 визначено місце
проживання сина з нею за адресою
квартири АДРЕСА_1 яке примусово не
виконано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 на
підставах цього рішення суду із
застосуванням норми ст..162 СК України,
суд дійшов висновку про підставність
та обґрунтованість позову з посиланням
на ухилення відповідача від виконання
цього рішення.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна у зв'язку з неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та порушенням
вимог процесуального права при
ухваленні рішення.

Згідно до ст..141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Батьки за нормою ст..163 цього Кодексу
мають переважне право перед іншими
особами на те, що малолітня дитина
проживала з ними та вимагати
відібрання такої дитини від будь-якої
особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду. Суд
може відмовити у відібранні дитини і
переданні її батькам або одному з них,
якщо буде встановлено, що це суперечить
її інтересам.

Системний аналіз правових норм глави 13
«Особисті немайнові права і обов'язки
батьків та дітей» та ч.1 ст.162 СК України,
яка застосована судом при вирішенні
справи, як підстава до задоволення
позову, свідчить про те, що право одного
із батьків на відібрання малолітньої
дитини та повернення її за попереднім
місцем проживання виникає лише у
випадку протиправної поведінки
другого із батьків при зміні місця
проживання малолітньої дитини без
згоди іншого з батьків, з яким
проживала дитина, в тому числі
способом викрадання.

Із матеріалів справи вбачається, що
дитина сторін у справі з народження
постійно мешкає за місцем поживання
відповідача та згідно рішення
виконкому Московської районної в
м.Харкові ради від 27липня 2010 року № 104/22
для дитини створені належні умови
проживання, розвитку та дозвілля.

Чинним заочним рішенням суду від 16
лютого 2011 року визначено місце
проживання дитини за місцем
проживання позивача у справі, яке не
виконувалось примусово, а заявлений
позов не може бути безпосереднім
способом його виконання.

За таких обставин, колегія вважає
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відібрання
дитини та її повернення безпідставним
та необґрунтованим, а рішення суду про
його задоволення таким, що підлягає
скасуванню.

Керуючись ст..ст.303, 304, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду
м.Харкова від 14 листопада 2013 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відібрання та повернення сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді