АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Панченка М.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 5 листопада 2013р. по цивільній справі
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» до ОСОБА_1, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна»

про стягнення суми в порядку регресу,

встановила:

у серпні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача 5
678,82грн. страхового відшкодування та
судові витрати у сумі 229,40грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 3 червня 2010р. з вини
відповідача на бул. Перова у м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода,
у результаті якої був пошкоджений
автомобіль «Хонда», державний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Оскільки між ОСОБА_2 та АТ
«Страхова компанія «АХА Україна»,
правонаступником якого є позивач, 16
квітня 2010р. був укладений договір
добровільного страхування
транспортного засобу, потерпілому було
виплачено страхове відшкодування у
сумі 32 405,94грн.

Позивач стверджував, що
постановою суду винним у ДТП був
визнаний відповідач, відповідальність
якого була застрахована ПАТ «СК
«Провідна», яка у порядку регресу
виплатила позивачу 26 727,12грн., однак 5
678,82грн. залишилися не відшкодованими,
тому підлягають стягненню з
відповідача.

Рішенням суду від 5 листопада
2013р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на
неналежну оцінку судом наданих
доказів, не врахування тієї обставини,
що позивачем потерпілому було
виплачено 32 405,94грн. відповідно до актів
проведення ремонтних робіт, що не
суперечить умовам договору
страхування, тому позивач має право на
повернення виплаченої суми з винної
особи у порядку регресу.

Відповідач та представник
третьої особи, будучи належним чином
повідомленими про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.122, 124), у судове
засідання не з'явилися, представник
третьої особи направив до суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність, відповідач причини неявки
не повідомив, тому відповідно до
положень ст. 305

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/2446/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Коробенко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.ЦПК України
колегія суддів провела судовий розгляд
у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка

- 2 -

підтримала апеляційну скаргу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 3 червня
2010р.на перехресті вулиці А. Навої та
бульвару Перова у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода, у
результаті якої був пошкоджений
автомобіль «Хонда», державний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Відповідно до договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, який був
укладений 16 квітня 2010р. між АТ
«Страхова компанія «АХА Україна»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_2, останньому позивачем було
виплачено страхове відшкодування у
загальній сумі 32 405,94грн.

Постановою Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 липня 2010р.
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.. 124
КпАП України і він притягнений до
адміністративної відповідальності.

Цивільна відповідальність
ОСОБА_1 була застрахована ЗАТ «СК
«Провідна» відповідно до Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 2 вересня 2009р. з лімітом
відповідальності 25 500грн. та договору
добровільного страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів за умовами
«Автоцивілка плюс» від 3 вересня 209р. з
лімітом відповідальності 10 000грн.

Як визнали учасники судового
розгляду, ПАТ «СК «Провідна»
перерахувала позивачу 5 квітня 2012р. 25
500грн. та 23 серпня 2012р. 1 227грн. 12коп.
відповідно до зазначених договорів
страхування у порядку регресу,
відшкодовуючи шкоду, завдану
відповідачем.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачу було
повернуто сплачене ним страхове
відшкодування відповідно до положень
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та згідно
розміру матеріальної шкоди, яка була
встановлена звітом, складеним
оцінювачем ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія».

Проте, повністю погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно звіту з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, складеного 25 червня 2010р. ТОВ
«Незалежна експертно-асистуюча
компанія», вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Хонда» у результаті його пошкодження
в ДТП складає 26 727,12грн.

Проте, актами про виконання
робіт підтверджено, що розмір збитків,
завданих потерпілому пошкодженням
його автомобіля, становить 32 405,94грн.,
які були виплачені позивачем, як
страховиком, відповідно до договору
страхування (с.с.25-27).

При цьому, при розгляді справи
судом першої інстанції не було надано
доказів, які б спростовували зазначені
акти виконаних робіт або необхідність
проведення даних робіт, а також не було
надано доказів, які підтвердили, що
додаткові ремонтні роботи не були
пов'язані із ДТП за участю відповідача.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить

- 3 -

право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому розмір страхового відшкодування
має визначатися за правилами,
встановленими у договорі страхування.

Ні відповідачем, ні третьою особою суду
не було надано доказів, що страхове
відшкодування потерпілому позивачем
було виплачено не за правилами,
визначеними ними у договору
страхування.

За таких обставин, колегія
суддів вважає помилковим висновок суду
першої інстанції про те, що позивач не
має підстав для отримання виплаченого
страхового відшкодування у повному
обсязі.

Проте, статтею 1194 ЦК України
передбачено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодуван-ня) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'я та (або)
майну потерпілих унаслідок ДТП та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Отже, зазначені закони мають на меті
захист не лише прав потерпілих на
відшкодування шкоди, але й захист
інтересів страхувальників -
заподіювачів шкоди.

Відповідач застрахував свою
відповідальність перед третіми
особами двома договорами страхування,
загальний ліміт відповідальності по
яким становить 35 500грн.

За зверненням позивача страховик,
третя особа по справі, визначив, що
відшкодуванню підлягає 26 727,12грн. з
виплачених 32 405,94грн. Позивач погодився
з цією сумою страхового відшкодування
у порядку регресу і дії страховика щодо
недостатності страхової виплати не
оспорював, вимог до страховика не
пред'явив.

Доводи апелянта про те, що
відповідач, як винна у ДТП особа,
повинна відшкодувати суму, яка не була
відшкодована страховою компанією,
суперечать положенням статті 1194 ЦК
України, так як ліміт відповідальності
відповідача, який визначений
договорами страхування, перевищує
суму, яка була виплачена страховиком,
тому законних підстав для стягнення
суми, яка не була відшкодована
страховою компанією, з відповідача не
має.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що позивачем позовні
вимоги були заявлені до неналежного
відповідача, а після з'ясування тієї
обставини, що цивільна
відповідальність відповідача перед
третіми особами була застрахована не
тільки полісом обов'язкового
страхування, а і договором про
добровільне страхування, позивач
позовні вимоги не уточнив і вимоги про
страхової компанії не пред'явив, тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1

Оскільки судом першої інстанції
не повно були встановлені обставини
справи, неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України скасовує рішення суду і
ухвалює нове рішення про відмову у
задоволенні позову, так як він
пред'явлений до неналежного
відповідача.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА

- 4 -

Страхування» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 5 листопада
2013р. скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у позові Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення
суми в порядку регресу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: