АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1432/2013 Головуючий у суді першої
інстанції: Саадулаєва А.І. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Гречка Т.В.

за участю: позивача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» про стягнення
заборгованості за договором.

в с т а
н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду із позовом
до ПАТ «Банк «Таврика» про стягнення
заборгованості за договором вказувала
на те, що між нею та відповідачем було
укладено три договори банківських
строкових вкладів. По закінченню
строків дії яких вона звернулася до
відповідача з заявою про повернення
суми вкладів. Однак, відповідач
належним чином взяті на себе
зобов'язання не виконав. Повернувши за
її вимогою лише 200 тисяч гривень,
вказував на те, що відповідно до
Постанови Правління НБУ від 20.03.2013 року
№ 97 прийнято рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію АТ
«Банк «Таврика» і Виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення від 20.03.2013 року №
17 про початок здійснення процедури
ліквідації АТ «Банк «Таврика» з 21.03.2013
року. Тому позивач просила стягнути із
відповідача неповернуті кошти за
договором банківського вкладу у
розмірі 104 547,84 гривень та спричинену
його діями моральну шкоду у розмір 40 000
гривень.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подала апеляційну скаргу, де ставила
питання про його скасування та
прийняття нового про задоволення
позову у повному обсязі. Вказуючи на
порушення судом норм матеріального
права.

Апелянт у судовому засіданні
підтримала подану апеляційну скаргу.

Відповідач будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи у
судове засідання не з'явився,
поважність причин неявки суду не
повідомив. Судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 18.07.2012 року між ОСОБА_3
та ПАТ «Банк «Таврика» було укладено
договір банківського строкового
вкладу «Пенсійний», відповідно до
якого позивачем було перераховано на
строковий рахунок грошові кошти у сумі
1 852 Євро, під процентну ставку 6,2% річних
строком до 15.01.2013 року.

18.10.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк
«Таврика» було укладено договір
банківського строкового вкладу
№ТЖ542,за яким позивачем перераховано
на строковий рахунок відповідача 20 700
доларів США, строком до 25.10.2012 року, та
договір банківського строкового
вкладу «Море відсотків» №МК6286,
відповідно до якого, позивачем було
перераховано на строковий рахунок
відповідача 18.10.2012 року 59 500 гривень, та
31.10.2012 року - 38 000 гривень під процентну
ставку 26,5% річних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №33
від 20.12.2012 року «Про виведення з ринку
та здійснення тимчасової
адміністрації» на підставі Постанови
Правління НБУ від 20.12.2012 року №548, в ПАТ
«Банк «Таврика» запроваджено
тимчасову адміністрацію строком на 3
місяці з 21.12.2012 року по 20.03.2013 року.

Відповідно до Постанови Правління
Національного банку України від 20.03.2013
року № 97 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію АТ «Банк
«Таврика» виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 20.03.2013 року № 17 про
початок здійснення процедури
ліквідації АТ «Банк «Таврика» з 21.03.2013
року з призначенням уповноваженої
особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк
«Таврика».

Суд першої інстанції оцінивши
належність, допустимість,
достовірність доказів по справі, а
також взаємний зв'язок доказів у
сукупності зазначав про відсутність
правових підстав для задоволення
позову. Вказуючи при цьому на те, що
позивач отримала 200 тисяч гривень у
вигляді граничного розміру вкладів у
відповідності до гарантованої
програми Фонду щодо відшкодування
коштів вкладнику. Зобов'язання по
виплаті відсотків за вкладами,
нарахованих під час здійснення
тимчасової адміністрації можуть бути
задоволені відповідно до черговості
встановленої згідно ч. 1 ст. 52 Закону
України Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" . При цьому,
позивач отримала лист, в якому
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на ліквідацію
ПАТ «Банк «Таврика» повідомила, що
вимога позивача включена до реєстру
акцептованих вимог кредиторів, та
підлягає задоволенню в сумі 90 525,28
гривень, згідно до 4 черговості.
Зазначене вище, на думку суду свідчило
про відсутність правових підстав для
задоволення позову, оскільки права
позивача не можна визнати порушеними,
так як вимоги позивача, як кредитора
банку вже є визнаними та будуть
задовольнятися відповідно до вимог
закону, у порядку встановленому ст. 52
Закону України „Про систему
гарантування вкладу фізичних осіб".

На думку суду не підлягали задоволенню
і вимоги про стягнення моральної шкоди,
так як позивачем не надано належних
доказів на її підтвердження.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не було взято до уваги, що
відмовою у виплаті грошових коштів за
договорами відповідачем порушені
умови договорів не спростовують
висновків суду, та не дають підстав
вважати, що судом були порушені норми
матеріального права, що призвели до
постановлення рішення яке б підлягало
скасуванню

Крім того, слід також зазначити, що при
звернені до суду позивачем будь-яких
вимог до Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ „Банк „ТАВРИКА" не
заявлялися, хоча у відповідності до ст.
46 Закону України" Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури. Так як саме
Фонд у день отримання рішення НБУ про
ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: