Справа № 107/1847/13-ц
Провадження 2/107/3/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2014 р.
м.
Керч

Керченський міський суд Автономної
Республіки у складі:

головуючого судді - Захарової К.П.

при секретарі - Асєєвої Є.В., Дружиніної
К.С., Дробот К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позов ОСОБА_1 до Публічного
Акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна», треті особи
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору між сторонами: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Керченського
міського суду із позовом до Публічного
Акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна», треті особи
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору між сторонами: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди внаслідок ДТП. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 05.10.2012 року ОСОБА_2 о
14 годині на вул.. Бардіна, 11 у м. Керчі
керуючи транспортним засобом «ВАЗ
21110», держ. № НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.
2 та п. 13.1 Правил дорожнього руху
України, а саме: невірно обрав безпечну
швидкість руху та безпечну дистанцію,
скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN
моделі X-TRAIL держ. № НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3 У результаті ДТП
автомобіль NISSAN моделі X-TRAIL держ. №
НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження,
чим була спричинена матеріальна шкода
власнику автомобілю - ОСОБА_1 За даним
фактом співробітниками ВДАЇ
Керченського ГУ ГУМВС України в АРК у
відношенні водія ОСОБА_2 був складений
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.. 124
КУпроАП. 08.10.2012 року постановою
Керченського міського суду ОСОБА_2 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено штраф у
розмірі 340 грн. Цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_2 була
застрахована у Публічному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Універсальна» на підставі
договору від 18 червня 2012 року №
АВ/7702799, який діяв до 17 червня 2013 року
включно. Позивач зазначає, що у
встановлений законом строк вона
звернулась до відповідача із
повідомленням про настання страхового
випадку. Відповідачем ДТП було визнано
страховою подією, проведена оцінка
спричинених ушкоджень транспортного
засобу, яка склала 5076,38 грн. Однак під
час звернення до станції технічного
обслуговування для ремонту автомобілю
з'ясувалося, що витрати на його
проведення будуть дорівнювати понад 12
000 грн. Відповідач зі свого боку
відмовився компенсувати витрати за
проведення фактичного ремонту,
посилаючись на те, що він є завищеним. З
наведеного позивач просила суд
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача на її користь різницю між
фактичною вартістю виконаного ремонту,
яка складає 7 466 грн. 58 коп. та сумою
страхового відшкодування, що була їй
сплачена, також судові витрати, а
усього 10 588 грн. 51 коп. У подальшому
позивач двічі збільшувала розмір
позовних вимог, остаточно сума позову
була визначена у розмірі 11 631 грн. 70 коп.

Позивач та її представник у судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, навівши
обґрунтування, аналогічне викладеному
у них.

Відповідач, будучі належним чином
повідомленим про час та місце судового
розгляду справи, свого представника
для участі у справі не направив,
надіслав суду письмові заперечення на
позов, у яких зазначав, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають у
повному обсязі, оскільки страховою
компанією вартість страхового
відшкодування була визначена з
урахуванням фактичного зносу
автомобілю, без урахування ПДВ, тому, що
позивачем не було надано доказів
проведення ремонту підприємством, яке
є платником ПДВ. Окрім тог, під час
проведення розрахунку була прийнята
вартість середньої регіональної
однієї нормо-години
ремонтно-відновлювальних робіт, через
те, що постраждалою особою не було
надано доказів відновлення
транспортного засобу на
спеціалізованому для даної моделі
транспортного засобу підприємстві (а.с.
85-90).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучі
належним чином повідомленими про час
та місце судового розгляду справи у
судове засідання не з'явились причин
неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступних висновків.

Так, ч. 4 ст.. 61 ЦПК України передбачено:
«Вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.»

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_2 05.10.2012 року о 14 годині по вул..
Бардіна, 11 у м. Керчі керуючі
транспортним засобом ВАЗ 21110 держ. №
НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.2 та 13.1 Правил
дорожнього руху України, а саме невірно
вибрав безпечну швидкість руху та
безпечну дистанцію, через що скоїв
зіткнення з транспортним засобом NISSAN
моделі X-TRAIL держ. № НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3, який рухався у
попутному напрямку. Вказане порушення
було зафіксовано протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 386846 від 05.10.2012 року. Постановою
Керченського міського суду від 08.10.2012
року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.. 124
КУпроАП та накладено штраф у розмірі 340
грн. Постанова набрала законної сили
19.10.2012 року (а.с. 06).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу власником
автомобілю NISSAN моделі X-TRAIL держ. №
НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 12)

З наведеного суд приходить до висновку,
що факт спричинення матеріальної шкоди
ОСОБА_2 ОСОБА_1 шляхом пошкодження
належного їй майна э доведеним.

Вирішуючи питання стосовно визначення
розміру спричиненої шкоди суд зазначає
наступне.

На час дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
третьої особи ОСОБА_2 була
застрахованою у Публічному
Акціонерному Товаристві « Страхова
Компанія Універсальна» на підставі
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7702799 з терміном дії з 18
липня 2012 року по 17 липня 2013 року
(включно) (а.с. 29).

Дорожньо-транспортна пригода 05.10.2012
року, обставини якої були встановлені
постановою Керченського міського суду
від 08.10.2012 року, відповідачем були
визнані страховою подією та був
складений відповідний страховий акт
(а.с. 92).

09.10.2012 року аварійним комісаром Агенції
незалежної експертизи «Егіда» Молчан
С.О. був складений акт огляду колісного
транспортного засобу № 18773 , у якому
перелічені пошкодження автомобіля,
здійснено фотографування
транспортного засобу (а.с. 98 - 102).

На підставі вказаного акту 11.10.2012 року
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7
був складений висновок про виплату
страхового відшкодування (згідно до
умов страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів), відповідно до
висновків якого, сума спричиненого у
результаті ДТП збитку складає 5 586 грн. 38
коп., яке було сплачено позивачу.(а.с. 93 -
96).

Наведені факт сторонами, учасниками
судового розгляду не оспорювалися,
через що суд, керуючись вимогами ст.. 61
ЦПК України вважає їх встановленими.

Вирішуючи спір між сторонами суд
керується нормами Цивільного кодексу
України ( далі- ЦК України), нормами
спеціального Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон України № 1961 ) , з
урахуванням роз'яснень та правових
позицій , викладених в Постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р.
«Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», інформаційних
листах та судових рішеннях, ухвалених
за результатами перегляду рішень по
справам відповідної категорії.

Так, частиною 1 ст.1166 та частиною 1 ст.1167
ЦК України визначені загальні
підстави відшкодування шкоди, завданої
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи;
шкоди, завданої майну фізичної або
юридичної особи; моральної шкоди,
завданої фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що «
1. Страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката). 2.
Страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у
формі, що встановлюється
страховиком.»

Згідно з пунктом 1 ст. 22 Закону
України № 1961 при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Оскільки сторонами не оспорюється сам
факт ДТП та вина ОСОБА_2 у його
вчиненні, те що цивільно -правова
відповідність особи, що спричинила
шкоду, була застрахована відповідачем ,
а також й факт заподіяння
транспортному засобу позивача
пошкоджень, а спір стосується
виключно сум відшкодування
матеріальної шкоди, суд перевіряє
саме ці обставини на підставі наданих
сторонами доказів та доходить
наступного.

У обґрунтування обставин заявленого
позову з боку позивача було надано
експертне дослідження № 282 від 09.11.2012
року (а.с. 07 - 11), за висновками якого
розмір матеріальної шкоди, спричиненої
володарю автомобілю NISSAN моделі X-TRAIL
держ. № НОМЕР_2 складає - 12 542 грн. 96 коп.

З боку відповідача на підтвердження
заперечень проти позову був наданий
висновок про виплату страхового
відшкодування та ремонтна
калькуляція, відповідно до якої сума
шкоди, спричиненої позивачу складає 5 586
грн. 38 коп. (а.с.94 - 96)

За клопотанням представника позивача
ухвалою Керченського міського суду від
13 листопада 2013 року у справі було
призначено судову автотоварознавчу
експертизу на вирішення якої були
поставлені наступні запитання: якім є
розмір матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобілю «NISSAN X
- TRAIL» реєстраційний № НОМЕР_2
спричиненого у результаті ДТП, яке
відбулося 05.10.2012 року. Визначити
вартість відновлювального ремонту та
втрату товарної вартості автомобілю
«NISSAN X - TRAIL» реєстраційний № НОМЕР_2,
спричиненого у результаті ДТП, яке
відбулося 05.10.2012 року. З висновками
експертизи на час її проведення розмір
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику автомобілю X - TRAIL
реєстраційний № НОМЕР_2 складає - 12 733
грн. 56 коп. (а.с. 210).

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
жодний доказ не має для суду наперед
встановленого значення, суд оцінює всі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного з
них окремо , а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, у зв'язку з чим суд надає
оцінки наведеним письмовим доказам,
керуючись наведеними приписами закону
та доходить наступних висновків.

З наведеного, суд вважає за необхідне
покласти у основу рішення саме
висновок експерта № 276 від 19.11.2013 року,
оскільки під час його проведення
експерт Потанін М.В. співробітник -
Товариства з Обмеженою
Відповідальністю «Кримська Експертна
Служба», кваліфікація якого
підтверджена відповідним свідоцтвом
НОМЕР_4, виданим Міністерством юстиції
України (а.с. 224), був попереджений про
кримінальну відповідальність за ст..
ст.. 384, 385 КК України (а.с. 213).

Відсутність вказаного попередження з
боку фахівців, якими були проведені
альтернативні дослідження надає суду
право ставитися до їх висновків
критично.

За таких обставин та приймаючи до уваги
вимоги ч. 2 ст. 1192 ЦК, яка передбачає
«Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,

визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.» , суд вважає що сумою
матеріальної шкоди спричиненої
позивачу повинна бути визнана сума
матеріальної шкоди, яка була
встановлена висновком експерта № 276
станом на 19.11.2013 року у розмірі 12 733 грн.
56 коп.

При цьому суд погоджується з доводами
відповідача про відсутність підстав
для включення в розмір відшкодування
податку на додану вартість, оскільки
ст. 9 Закону України «Про страхування»
передбачено, що страхове відшкодування
- страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку, страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. За змістом вказаної
норми у випадку виплати страхового
відшкодування безпосередньо
страхувальнику виплата здійснюється
без ПДВ, який повертається
страхувальнику після надання
документів про оплату
запчастин/відновлюваного ремонту на
суму, що включає ПДВ, в межах суми
страхового відшкодування. У разі, якщо
страхові суми не перераховуються
безпосередньо потерпілим, а
спрямовуються на придбання у платника
податку на додану вартість послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта, які мають бути
використані в процесі його ремонту, то
розрахунок суми виплати на таке
придбання здійснюється з урахуванням
сум податку на додану вартість.

Така позиція міститься в Ухвалах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за результатами перегляду
судових рішень по спорам відповідної
категорії , зокрема по справі № 6-24477св-13
від 10.07.2013р., по справі № 6-47907св-11 від
14.03.2012р., по справі № 6-34501 св-12 від
06.02.2013р. та інших.

На час розгляду справи у суді позивачем
не було надано документів про оплату
запчастин або відновлюваного ремонту
на суму що включає у себе ПДВ.

Тому,приймаючі до уваги той факт, що
примітки до висновку експерту (а.с. 218 -
зворотній бік) містять у собі посилання
про проведення розрахунку вартості
лакофарбувальних матеріалів з
урахування ПДВ, що підвищує їх вартість
на 20 % і складає 300 грн. 67 коп., суд
приходить до висновку що розмір
спричиненого позивачу збитку підлягає
зменшенню на вказану суму.

Також з відповідно до вимог ч. 2 п. 12.1
ст. 12 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, яка складає 510 грн., цей
факт сторонами не оспорюється.

Отже визначаючи розмір матеріальної
шкоди спричиненої позивачу та , яка
підлягає стягненню на його користь з
відповідача, суд визначає виходячи з
наступного розрахунку: 12 733 грн. 56 коп.
(розмір спричиненої матеріальної
шкоди) - 5 076 грн. 38 коп. (сума фактично
сплачена страховою компанією) - 300 грн.
67 коп. (націнка 20% на лакофарбувальні
матеріали) - 510 грн. (франшиза) = 6 846 грн. 42
коп.

Суд погоджується з вимогами позивача
про стягнення з відповідача
інфляційних витрат та 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання , передбачених ст.. 625 ЦК
України , оскільки вони основані на
законі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» Положення статті 625 ЦК не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК).

Вимоги ст.. 992 ЦК України передбачають,
що «1. У разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.»

Керуючись вимогами ст.. 11 ЦПК України
яка передбачає, що «Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.» суд
констатуючі той факт, що на час
розгляду справи у суді страхове
відшкодування сплачено позивачу не у
повному обсязі, але приймаючі до уваги,
що позивачем прострочення визначено
лише до грудня 2012 рок, у вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача інфляційні витрати у
сумі 14 грн. 29 коп. та 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у сумі 42 грн. 88 коп.,
виходячи з наступного розрахунку: 7 147
грн. (сума матеріальної шкоди) х 0,2
(індекс інфляції за грудень 2012 року) : 100
= 14 грн. 29 коп. ; ( 7147 грн. (сума
матеріальної шкоди) х 3) : 100: 365 днів х 73
(дня прострочення) = 42 грн. 88 коп.

Однак суд не погоджується з доводами
позовної заяви про стягнення з
відповідача упущеної вигоди.

Умовами ст. 623 ЦПК України передбачено,
що « Боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
При визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.»

Втім, приймаючи до уваги, що з боку
позивача не було надано належних та
допустимих доказів вжиття заходів з
метою отримання нею доходів з
використанням своєчасно сплаченої
суми страхового відшкодування, суд
вважає, що позовні вимоги у цієї
частині задоволенню не підлягають
через їх необґрунтованість.

Також суд не вважає такими, що
підлягають стягнення з відповідача
витрати на проведення експертного
дослідження на суму 980 грн. 80 коп.,
витрати на доставку експерта до місця
проведення дослідження на суму 349 грн.
99 коп., оскільки відповідно до вимог ст..
79 ЦПК України «До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;».

Отже, приймаючи до уваги те, що
висновок експертного дослідження від
09.11.2012 року був складений не на
підставі ухвали суду про призначення
експертизи, то витрати на його
проведення не можуть бути розцінені
судом, як витрати пов'язані з
проведенням судових експертиз.

Також не можуть бути визнані судом
витрати позивача на придбання палива
для автомобілю на суму 349 грн. 99 коп., 425
грн. 07 коп., як витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду, оскільки з чеків (а.с. 14, 155),
виданих 08.11.2012 року та 04.06.2013 року не
можливо встановити особу, якою
проведена оплата та мету придбання
палива.

Суд не вважає такими, що підлягають
задоволенню також вимоги позивача про
стягнення з відповідача витрат на
оплату послуг адвоката ОСОБА_9, як
витрат на правову допомогу, оскільки
відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України :
«1. Правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги.2. Особа, зазначена в
частині першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у
справі.», однак відповідно до ухвали
судового засідання від 26.11.2013 року
адвоката ОСОБА_9 було за його
клопотанням допущено до участі у
справі як представника позивача, а не
як особу, яка надає правову допомогу.

Також суд не вважає судовими витратами
витрати з направлення рекомендованих
листів на адреси ОСОБА_2 та «Страхової
компанії Універсальної», оскільки з
фіскальних чеків (а.с.15) не можливо
встановити мети їх відправлення та, як
слідство, відношення цих витрат до
предмету спору між сторонами.

Суд не вважає судовими витратами,
витрати позивача не оплату послуг
банку у вигляді комісії платника за
проведення автотоварозновчої
експертизи (а.с. 232), оскільки вони були
витрачені не на оплату послуг
експертної установи.

Також, з боку позивача не було надано
доказів понесення витрат у сумі 5 грн.
за інші послуги банку, через що суд
позбавлений можливості встановити їх
мету, тому вказана сума не може бути
визнана судовими витратами.

Керуючись ст. 88 ЦПК України, згідно з
якою стороні, на користь якої
постановлено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
Акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна», треті особи
що не заявляють самостійних вимог на
предмет спору між сторонами: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди внаслідок ДТП - задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» на користь ОСОБА_1
спричинену пряму матеріальну шкоду у
сумі 7 466 (сім тисяч чотириста шістдесят
шість) грн. 58 коп., 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання у сумі 74 грн. 66 коп.,
інфляційні витрати у сумі 14 грн. 93 коп.,
витрати а проведення судової
експертизи у сумі 612 (шістсот
дванадцять) грн. судовий збір у сумі 229
грн. 40 коп., а усього 8 397 (вісім тисяч
триста дев'яносто сім) грн. 57 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд АР Крим
через Керченський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особи, які брали участь у справі, але
не були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 03
лютого 2014 року

Суддя /підпис/ Захарова К.П.