У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько
А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою за
касаційною скаргою ОСОБА_4, подану її
представником ОСОБА_6, на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила усунути перешкоди у здійсненні
права користування та розпоряджання
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :72:538:0133, які
чиняться зі сторони ОСОБА_5, зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди у
встановленні твердих меж між земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :72:538:0133 та
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2,
відповідно до розташування межі А-Б
згідно плану меж земельної ділянки, що
зазначений у державному акті про право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 033846, виданому 16 березня 2012 року,
зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди
у встановленні паркану між земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :72:538:0133 та
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2,
відповідно до розташування межі А-Б
згідно плану меж земельної ділянки, що
зазначений у державному акті про право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 033846, виданому 16 березня 2012 року.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
вона є власником земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
: 72: 538: 0133. На плані меж
земельної ділянки, зображеному на
державному акті на право приватної
власності, її земельна ділянка межує із
земельною ділянкою відповідача, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у
межах позначок від «А» до «Б» по точках
1, 2, 3, 4, 5. На час звернення до суду з
позовом на її земельній ділянці зі
сторони земельної ділянки ОСОБА_5
збудований паркан, розташування якого
не відповідає межам, визначеним у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 033846,
виданого 16 березня 2012 року. Паркан
збудований на земельній ділянці таким
чином, що частина її земельної ділянки
зайнята відповідачем. Внаслідок цього
тверда межа між їх земельними
ділянками фактично порушена.
Зазначала, що відповідач відмовляється
встановити тверді межові знаки та
паркан згідно плану меж земельної
ділянки, що зазначений у державному
акті на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 033846, виданого 16
березня 2012 року, чим чинить їй
перешкоди у здійсненні права
користування та розпоряджання
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 13 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її
представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 13 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська