Справа № 0907/7056/2012
Провадження № 22-ц/779/344/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про солідарне стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
07 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ПАТ «Фінанси та
Кредит» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 6 460 219,56 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 07 листопада 2013 року
вищевказаний позов задоволено
частково.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ПАТ
«Фінанси та Кредит» 4 047 368,58 грн.
заборгованості за кредитним договором
від 11.10.2007 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дане рішення подали
апеляційну скаргу, в якій посилаються
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Апелянти вказали, що суд першої
інстанції не взяв до уваги пропуск
позивачем строку позовної давності, а
також положення законодавства, за яким
у спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Крім того, апелянти вважають, що
визначений судом розмір пені є
необґрунтованим, оскільки
непропорційно великий в порівнянні з
розміром заборгованості по кредиту.

З цих підстав апелянти просили
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання апеляційного суду не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Представник позивача ПАТ «Фінанси та
Кредит» Матіїв А.В. заперечив доводи
апеляційної скарги, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2007р. між ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» та
відповідачем ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №1716/07-К ( а.с 6-7), за
яким банк наддав останньому кредитні
ресурси в розмірі 1 000 000,00 грн.

За умовами укладеного договору
позичальник зобов»язався повернути
кредит до 11.10.2022 р. та взяв на себе
зобов'язання проводити погашення
кредиту щомісячно в термін з 26 по 01
число кожного місяця у розмірі 6172 грн. 84
коп., відповідно до Графіку зниження
розміру заборгованості. За
користування кредитними коштами,
позичальник сплачує банку відсотки по
відсотковій ставці 17 відсотків річних
з 26 числа кожного місяця, не пізніше
останнього робочого дня кожного
місяця.

З метою забезпечення виконання даного
кредитного зобовязання, між ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» , ОСОБА_2 та ОСОБА_3
11.10.2007 року укладено договір поруки, за
яким поручитель ОСОБА_2 зобов»язався
перед кредитором -ВАТ «Банк «Фінанси та
кредит» відповідати по зобовязаннях
ОСОБА_3 в повному обсязі та нести
солідарну з боржником
відповідальність перед кредитором
(а.с.8-9).

За кредитним договором, відповідно до
положень ст. 1054 ЦК України, банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобовязується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник зобовязується
повернути кредит та сплатити проценти.
Істотними умовами кредиту є розмір
кредиту та строк повернення кредиту.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобовязання повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору.

Статтею 554 Цивільного кодексу України
передбачено правові наслідки
порушення зобов'язання,забезпеченого
порукою, так відповідно до ч.1 вказаної
статті у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченогопорукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя, а
частиною 2 цієї ж статті визначено, що
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідач ОСОБА_3 взятих на себе
зобов»язань за кредитним договором
належним чином не виконував, у зв»язку
з чим, заборгованість станом на 12.08.2013
року становила 6460219,56 грн, з яких: 654761,96
грн. строкової заборгованості за
кредитом; 345238,04 грн. простроченої
заборгованості за кредитом; 6575,34 грн.
строкової заборгованості по процентам;
1017108,95 грн. простроченої заборгованості
по процентам, а також 4436535,27 грн. пені.

Жодних доказів, які б спростовували
проведений позивачем розрахунок
заборгованості за вказаним кредитним
договором відповідачами суду не
представлено.

Відповідно до п.3.5. Договору
позичальник зобов'язався достроково
повернути кредитні ресурси і сплатити
відсотки у випадку несвоєчасного
повернення кредиту чи несвоєчасної
сплати відсотків за користування
кредитними ресурсами.

Ухвалюючи рішення про дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором в солідарному порядку з
боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що сума
пені значно перевищує розмір збитків,
спричинених внаслідок неналежного
виконання зобов»язань за кредитним
договором та обґрунтовано у
відповідності до положень ч.3 ст. 551 ЦК
України зменшив суму пені із 4436535,27 грн.
до 2023684,29 грн.

У зв»язку з цим, не заслуговують на
увагу доводи апелянта на те, що суд не
взяв до уваги те, що розмір пені є
необґрунтованим, оскільки
непропорційно великий в порівнянні з
розміром заборгованості по кредиту.

Жодним чином не підтверджені також
доводи апелянтів про те, що розрахунок
суми заборгованості за кредитним
договором базується на власних
припущеннях позивача, а не первинних
документах, оскільки апелянтами не
наведено будь-яких розрахунків чи
посилань на неправильність
розрахунків позивача.

Необгрунтованими є доводи апелянтів
про те, що позивач пропустив строк
звернення з позовом до суду,
передбачений ст. 257 ЦК України, так як
кредитний договір між сторонами
укладено терміном до 11.10.2022 року, а
позов ПАТ «Фінанси та Кредит»
пред»явлено до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
вересні 2009 року про дострокове
стягнення кредитних ресурсів та сплати
відсотків за користування ними, у
зв»язку з неналежним виконанням взятих
на себе зобов»язань за даним договором.

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, доводи
апеляційної скарг не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 07 листопада 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Горблянський Я.Д.