Справа 107/978/14ц
Провадження 6/107/50/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року Керченський міський
суд Автономної Республіці Крим у
складі: головуючого - судді
Григор'євської І.В., при секретарі -
Роднової І.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Керч
цивільну справу за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Керченського міського управління
юстиції АР Крим, Галімон О.В. про
тимчасово обмеження в праві виїзду за
межі України ОСОБА_2,

встановив:

Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Керченського міського управління
юстиції АРК, Галімон О.В. звернулась
до суду з поданням, в якому просить
тимчасово обмежити в праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2. Подання
мотивовано тим, що на примусовому
виконанні у ВДВС знаходиться
виконавчий лист № 2-2699/11 від 25 жовтня 2011
року виданий Керченським міським судом
АР Крим про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ?
части усіх видів заробітку, але не менш
? частки необлагаємого аналогом
мінімуму доходів громадян. Боржником
добровільне ріщення суду не
виконується. Борг по аліментам станом
на 31.01.2014 року становить 16753,85 гривень. В
зв'язку з чим державний виконавець
звернулась із зазначеним поданням.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби , судом вирішується
питання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межи України
при виконанні судових рішень. За ч.2 ст.
377-1 таке подання судом розглядається
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Державний виконавець, який звернувся з
поданням, в судове засідання з розгляду
подання не з'явився.

Вивчивши подання,матеріали
справи № 2/0108/2699/11,дослідивши докази,
суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним
рішенням Керченського міського суду
АРК від 20 вересня 2011 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ?
части усіх видів заробітку, але не менш
? частки необлагаємого аналогом
мінімуму доходів громадян ( справа №
2/0108/2699/11,а.с. 11).

Згідно матеріалів справи №
2/0108/2699/11 ОСОБА_2 мешкає за адресою
АДРЕСА_1.

З подання вбачається, що постановою
державного виконавця ВДВС від 03.11.2011
року відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2/0108/2699/11.

Також з подання вбачається, що з метою
виконання вищевказаного рішення суду
були прийняті заходи по розшуку майна
боржника. Однак документів про
підтвердження вказаних дій суду не
надано.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 11 частини 3 статті 11 Закону
визначено право державних виконавців у
процесі здійснення виконавчого
провадження викликати фізичних осіб,
посадових осіб з приводу виконавчих
документів, що знаходяться у
виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

Додані до подання матеріали не містять
доказів того, що боржник викликався
державним виконавцем або здійснювався
його привід за допомогою органів
внутрішніх справ, не додано жодного
доказу, що підтверджує факт перевірки
державним виконавцем місця проживання
боржника.

Стверджуючи про ухилення боржника від
виконання зобов'язань про стягнення
аліментів, покладених на нього
рішенням суду, державний виконавець
відділу державної виконавчої служби не
надав жодного доказу про здійснення
дій щодо встановлення фактичного
перебування боржника, проживання ( не
проживання) його за місцем реєстрації,
здійснення заходів щодо виявлення його
доходів та наявності в нього майна,
тощо.

Зазначеним обставинам, встановленим
судовим розглядом, суд надає правової
оцінки , керуючись наступним.

Пунктом 8 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець вправі
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Підстави тимчасового обмеження
громадян України у праві виїзду за
кордон визначені в ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", яка
визначає, що якщо відносно громадянина
подано цивільний позов до суду, діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання та в інших
встановлених законом випадках йому
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон, у нього може бути
тимчасово вилучений паспорт . За п. 5
цієї статті Закону ст. 6 вказаного
Закону громадянин може бути тимчасово
обмежений в праві виїзду за кордон ,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) - до виконання
зобов'язань.

Отже, наведені правові норми
пов'язують можливість тимчасового
обмеження громадянина в праві виїзду з
України з фактом його ухилення від
виконання судового рішення. На
підставі дослідження наданих
державним виконавцем письмових
доказів суд робить висновок, що хоча
виконавче провадження відкрито в
листопаді 2011 року, підтверджень
здійснення будь-яких дій, направлених
на виконання рішення суду , в тому числі
доказів про надіслання боржникові
постанови про відкриття виконавчого
провадження, проведення будь-який
виконавчих дій суду не надано.

Зазначене не надає суду підстав для
висновків про ухилення боржника від
виконання судового рішення, що не
дозволяє застосувати вищенаведені
положення Законів України "Про
виконавче провадження" та "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Приймаючи до уваги, що право громадян
на свободу пересування, вільний вибір
місця проживання , право вільно
залишати Україну гарантовано ст. 33
Конституції України, а обмеження
такого права повинно ґрунтуватись на
законі, суд вважає, що оскільки
поданням не підтверджується факт
ухилення боржника від виконання
судового рішення, на теперішній час
звернення державного виконавця з
поданням про обмеження боржника в
реалізації гарантованого Конституцією
України права, є передчасним , у зв'язку
з чим суд відмовляє в задоволенні
такого подання.

На підставі викладеного, керуючись
ст.209,377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця Державної виконавчої служби
Керченського міського управління
юстиції АРК про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного Суду Автономної
Республіки Крим через Керченський
міський суд АР Крим шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яті днів
з дня її проголошення. У разі, якщо
ухвалу було проголошено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яті днів з
дня отримання ухвали.

Суддя/підпис/

копія вірна:суддя -