У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка діє також в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
треті особи: Четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
орган опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради, про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом, за касаційними скаргами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє також в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_8,
органу опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє також
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання права власності на
квартиру у порядку спадкування за
законом.

Позивачка посилалась на те, що
квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належала її батькові ОСОБА_12, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Зазначала, що вона є
єдиною дочкою і єдиною спадкоємицею
після його смерті. Про смерть батька їй
стало відомо через деякий час від
матері та державного виконавця, який
виконував рішення про стягнення
аліментів на її утримання. Незважаючи
на те що на час смерті батька вона була
неповнолітньою та вважається такою, що
прийняла спадщину відповідно до
ч. 4 ст. 1268 ЦК України, нотаріус не видав
їй свідоцтво про право на спадщину,
оскільки вказана квартира була продана
вже після смерті батька.

Так, 20 червня 2008 року відповідач
ОСОБА_4, діючи на підставі довіреності,
посвідченої 08 лютого 2008 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
від імені ОСОБА_12 продала зазначену
квартиру ОСОБА_5, яка діяла в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дочки ОСОБА_6 У зв'язку зі смертю ОСОБА_12
представництво ОСОБА_4 на час укладення
договору купівлі-продажу було вже
припинено і ОСОБА_4 не мала права діяти
від імені ОСОБА_12 та укладати від його
імені будь-які угоди.

Враховуючи вказане, позивачка
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 20 червня 2008 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, скасувавши його державну
реєстрацію в реєстрі прав власності на
нерухоме майно, та визнати за нею право
власності на вказану квартиру в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_12

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 травня 2013 року в задоволені позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
жовтня 2013 року рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.
Дніпропетровська від 15 травня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 20 червня 2008 року між ОСОБА_4,
яка діяла на підставі довіреності,
посвідченої 08 лютого 2008 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
за реєстровим № 700, від імені ОСОБА_12 та
ОСОБА_5, яка діяла особисто та за
малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9
зареєстрований в реєстрі за № 6506.
Ухвалено скасувати державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_14 Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті батька ОСОБА_12,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_7. В іншій частині
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, ОСОБА_5,
яка діє також в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
ОСОБА_8, орган опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що позивач
ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_7.

За життя ОСОБА_12 був власником
квартири АДРЕСА_1.

20 лютого 2008 року ОСОБА_12 надав
довіреність на ім'я ОСОБА_4, яка від його
імені згідно з договором
купівлі-продажу від 24 червня 2008 року
продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5, що
діяла особисто та за малолітню доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
21 липня 2009 року право власності на
вищевказану квартиру зареєстровано за
ОСОБА_5 та ОСОБА_14

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та
відшкодування моральної шкоди
встановлено, що при укладанні 20
червня 2008 року договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ані
сторони договору, ані приватний
нотаріус ОСОБА_9, не знали про смерть
ОСОБА_12, тому дії ОСОБА_4, яка діяла за
довіреністю від 08 лютого 2008 року, є
правомірними та такими, що
відповідають чинному законодавству.

Також суд, керуючись ч. 2 ст. 248 ЦК
України, виходив з того, що навіть у
разі повідомлення представника ОСОБА_4
про смерть ОСОБА_15 не укладання та не
підписання нею договору при повній
підготовці документів привело б до
виникнення матеріальних збитків,
оскільки останній за життя 15
серпня 2007 року отримав від ОСОБА_5 разом
зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8
гроші в сумі 20 тис. дол. США, які
необхідно було б повернути, окрім
цього, була витрачена певна сума грошей
на замовлення витягу, чим їх сім'ї також
були б завдані збитки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що спірна квартира була продана
на підставі довіреності, яка втратила
чинність, що є підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним. Також
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про визнання за ОСОБА_3 права
власності на 1/4 частини спірної
квартири в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_12,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

Також судом апеляційної інстанції
зазначено, що укладення договору міни
спірної квартири за життя ОСОБА_12 та
будинку, що належить ОСОБА_5, у
простій письмовій формі, тобто у
спосіб, що не відповідає вимогам
чинного законодавства щодо оформлення
угод з нерухомістю, та передача
грошових коштів в якості доплати не
можуть вважатися виключними
обставинами передбаченими ч. 2 ст. 248 ЦК
України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України
представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Визнаючи недійсним договір
купівлі-продажу квартири, суд
апеляційної інстанцій правильно
виходив з того, що на час продажу
квартири представником ОСОБА_12 -
ОСОБА_4, що діяла на підставі
довіреності від ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12
помер, а тому дія довіреності була
припинена у зв'язку зі смертю
довірителя.

Таким чином, після смерті ОСОБА_12
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою - четвертою статті 1273 цього
Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 1 ст.1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

З матеріалів справи вбачається, на
час смерті ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_7, його
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, була
неповнолітньою.

Згідно з рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 січня 2010 року, яке набрало
законної сили, встановлено факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_8 з ОСОБА_15, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та встановлено, що
ОСОБА_12 є батьком ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_18,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Отже, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання за ОСОБА_3 права власності на
1/4 частини спірної квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційних
скарг та вважає, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
касаційних скарг про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка
діє також в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_8,
органу опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у
місті Дніпропетровську ради відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

5

Справа № 6-47336св13

Головуючий у першій інстанції Якименко
Л.Г.

Доповідач Нагорняк В.А.