Ухвала

іменем України

29 січня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Касьяна О.П., Коротуна В.М.,Кафідової
О.В., Штелик С.П.,розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Омега Банк», до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на
стороні відповідачів УДАІ УМВС України
в Чернівецькій області, про визнання
недійсними біржових договорів (угод),
визнання права власності, звернення
стягнення на предмет застави, за
касаційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» - Ткаченко Олени
Миколаївни на рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 28 лютого
2012 року та рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернівецької
області від 17 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ПАТ «Сведбанк»
звернулось до суду з позовом, у якому
просило визнати недійсними договори
купівлі-продажу автомобіля марки DAF FT
95430, 1995 року випуску, та причепу марки VAN
HOOL, 1993 року випуску, укладені 31 березня
2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
Товарній біржі «Альянц», та зобов'язати
ОСОБА_7 повернути їх, свідоцтва про
реєстрацію та комплекти ключів,
скасувати державну реєстрацію, визнати
за ОСОБА_6 право власності на це майно.

Зобов'язати ОСОБА_8 повернути ОСОБА_6 у
власність причіп марки KRONE, 1996 року
випуску, та свідоцтво про його
реєстрацію, скасувати державну
реєстрацію, визнати за ним право
власності на нього.

Звернути стягнення на предмети застави
за договором застави від 31 жовтня 2006
року, укладеним між ОСОБА_6 та
позивачем, а саме автомобіль вантажний
марки DAF FT 95430, 1995 року випуску,
напівпричіп марки VAN HOOL, 1993 року
випуску, автомобіль вантажний марки
MERCEDES-BENZ 2538, 1996 року випуску, причіп
марки KRONE, 1996 року випуску, автомобіль
вантажний марки MERCEDES BENZ 2539, 1996 року
випуску, причіп марки ACKERMAN FRUEHAUF, 1994 року
випуску, в рахунок погашення боргу за
кредитним договором, укладеним між
позивачем та ОСОБА_9 8 червня 2006 року, у
сумі 121 344,45 євро, що еквівалентно 1 358 637,50
грн., стягнути з відповідачів судові
витрати.

В обґрунтування позову посилалось на
ті обставини, що 08 червня 2006 року
між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк», та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_9 укладено кредитний договір, за
яким позичальнику було надано
поновлювальну кредитну лінію у розмірі
77 200 євро.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 31 жовтня 2006
року між позивачем та ОСОБА_6 укладено
договір застави, за яким відповідач
передав у заставу банку належне йому на
праві власності рухоме майно та 31
березня 2009 року без згоди банку продав
його, чим порушив умови договору та
права позивача, просило задовольнити
позов.

28 лютого 2012 року рішенням
Першотравневого районного суду
м. Чернівці у задоволенні позову
відмовлено.

17 травня 2012 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Чернівецької області рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Омега Банк» - Ткаченко О.М. просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного
суду, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_6 не підписував договір застави
транспортних засобів, у зв'язку з чим не
набув прав та обов'язків за цим
договором, тому підстав для
задоволення позову немає.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове, виходив з того, що договір застави
ніким не оспорений і не визнаний у
встановленому законом порядку
недійсним, однак обраний позивачем
спосіб захисту своїх прав не
передбачений чинним законодавством,
крім того, банком не зазначено способу
звернення стягнення на предмет
застави, а суд самостійно не вправі
визначати спосіб звернення стягнення,
що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Проте погодитись з такими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі рішення суду цим
вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що 08 червня 2006 року
між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк», та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_9 укладено
кредитний договір, за яким ОСОБА_9
надано кредитну лінію, що поновлюється
у розмірі 77 200 євро.

31 жовтня 2006 року у забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між позивачем та ОСОБА_6
укладено договір застави, за яким
ОСОБА_6 передав позивачу у заставу
належне йому рухоме майно, а саме
автомобіль вантажний марки DAF FT 95430, 1995
року випуску, напівпричіп марки VAN HOOL,
1993 року випуску, автомобіль вантажний
марки MERCEDES-BENZ 2538, 1996 року випуску,
причіп марки KRONE, 1996 року випуску,
автомобіль вантажний марки MERCEDES BENZ 2539,
1996 року випуску, причіп марки ACKERMAN FRUEHAUF,
1994 року випуску, а 06 листопада 2006 року
зареєстровано відомості про обтяження
цього майна.

31 березня 2009 року ОСОБА_6 без згоди
заставодержателя через товарну біржу
продав об'єкти застави ОСОБА_7

Згідно листа від 23 вересня 2009 року УДАІ
УМВС України в Чернівецькій області
позивачу надано інформацію про зняття
з обліку та відчуження третім особам
окремих транспортних засобів, належних
ОСОБА_6

Пунктом 11.1 п.11 договору застави
передбачено, що заставодавець
зобов'язаний не відчужувати предмет
застави, будь-яку його частину, не
передавати його в користування іншим
особам без письмової згоди
заставодержателя.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2
ст. 17 Закону України «Про заставу»
заставодавець має право відчужувати
предмет застави, передавати його у
користування інший особі або іншим
чином розпоряджатися ним лише за
згодою заставодержателя.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.1-3, 5,6 статті 203 ЦК
України (ст. 215 ЦК України).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не виконав вимоги
процесуального права та не уточнив
позовні вимоги і підстави позову, не
з'ясував, у який спосіб позивач просить
звернути стягнення на предмет застави
та підстави визнання недійсними
договорів купівлі-продажу, не
перевірив цих обставин, а відтак
неправильно визначив норми
матеріального права, що їх регулюють.

Крім того, пославшись на те, що підпис у
договорі застави виконаний не
відповідачем, не врахував, що вимоги
про її недійсність не ставились, не
перевірив при цьому законність
укладення додаткової угоди до договору
застави та не дав їй відповідної
оцінки, ухвалив передчасне рішення з
порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції цих
недоліків не усунув, а вказавши про те,
що обраний позивачем спосіб захисту
щодо визнання недійсними договорів
купівлі-продажу не передбачений чинним
законодавством, а позивачем не
зазначено способу звернення стягнення
на заставлене майно, ухвалив рішення
про відмову у задоволенні позову з
інших підстав.

Невиконання судами норм
процесуального права унеможливило
встановлення обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи, що є підставою для скасування
судових рішень і передачі справи на
новий розгляд до суду першої інстанції,
як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин, касаційну скаргу
потрібно задовольнити, рішення суду
першої інстанції та рішення
апеляційного суду скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342, 343, 345,
349 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Керуючись ст.ст. 336, 338, ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 28 лютого 2012
року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Чернівецької
області від 17 травня 2012 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
О.П. Касьян

О.В. Кафідова

В.М. Коротун

С.П. Штелик