АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-796798
Головуючий у 1 інстанції - Голік Н.О.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Побірченко Т.І., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 червня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А
:

В жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із вищезазначеним
позовом, в якому просив стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на його
користь заборгованість у розмірі 251 071,
20 грн. яка утворилася у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань
за кредитно-заставним договором від
10.06.2008 року.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 3.06.2013 року позов
задоволено частково та стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
договором в розмірі 241 404 грн. 36 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати з оплати
судового збору в розмірі 850 грн. та
витрати з оплати
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у розмірі 60 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу та
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
судом першої інстанції не враховано те,
що в супереч умов кредитно - заставного
договору у неї було незаконно
вилучено та продано автомобіль, який
був предметом застави, в порушення
процедури звернення стягнення на
заставне майно, без її повідомлення, як
безпосередньо зацікавленої сторони
договору, з визначенням ціни, яка не
обумовлюється здоровим глуздом.

Вибравши такий передбачений кредитно -
заставним договором спосіб стягнення
на предмет застави як продаж його
третій особі, Банк не дотримався
процедури та умов визначених п. 13.3.1 та
п. 13.3.2 кредитно - заставного договору,
зокрема, не надіслав ОСОБА_1 в
письмовому вигляді повідомлення про
дефолт з метою залучення ОСОБА_1 до
процедури продажу автомобіля третім
особам у спосіб, зазначений в договорі.

Крім цього, всупереч п. 13.5.2 кредитно -
заставного договору, договір купівлі -
продажу предмета застави не було
укладено з позивачем від імені
позичальника, а сам автомобіль було
продано не за ринковою ціною на момент
продажу.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Родовід Банк» заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції інші особи,які беруть участь
у справі не з'явилися. Про місце та час
розгляду справи, відповідно до ст.ст.74.76
ЦПК України, повідомлені належно,
причини неявки в судове засідання не
повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін, або інших осіб,які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цих Кодексів, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (пеня,
штраф), порукою, гарантією, заставою,
тощо, що обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549-552 цього кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України та в строки
встановлені для його виконання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

За змістом статті 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцеві у строк та в порядку, що
встановлені договором. За ч. З цієї ж
статті позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання, або виконання з
порушенням умов визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10.06.2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
договір №K2HCAN24280136 від 10.06.2008 року,
відповідно до умов якого відповідачу
ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в
розмірі 23 879,16 доларів США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15% річних, з кінцевим терміном
повернення 09.06.2015 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором
10.06.2008 року, між позивачем та ОСОБА_2
договір поруки №K2HCAN24280136/1 від 10.06.2008
року.

Проте, відповідачі свої зобов'язання
перед позивачем не виконують,
внаслідок чого утворилась
заборгованість по вказаному
кредитному договору перед позивачем,
станом на 19.07.2011 року виникла
заборгованість у сумі 30 294,95 доларів
США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 242 404,36 грн., яка складається:

17 648,64 доларів США - сума заборгованості
по кредиту, термін якого ще не настав;

4 969,63 доларів США - сума простроченого
кредиту;

296,66 доларів США - сума нарахованих
відсотків;

3 163,02 доларів США - сума прострочених
відсотків;

859,71 доларів США - сума простроченої
комісії;

3 437,29 доларів США - сума нарахованої
пені.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи з відповідачів солідарно
кредитну заборгованість, суд першої
інстанції, виходив з їх доведеності та
того, що ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором порушує і станом
на 19.07.2011 року заборгованість за
договором з врахуванням відсотків і
користування кредитом та пені склала 242
404 грн. 36 коп.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, перевірені доводи і
заперечення сторін та застосовані
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

У зв'язку з наведеним, неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про неналежну оцінку доказів та
невідповідність викладених у рішенні
суду висновків обставинам справи,ці
доводи не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни судового рішення.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про те, що у неї було незаконно
вилучено автомобіль, оскільки в
матеріалах справи наявний акт
прийому-передачі автомобіля від 10.04.2009
року згідно якого, автомобіль
марки«Шевролет Такума» д.н. НОМЕР_1 в
присутності ОСОБА_1 було передано
представнику ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді