Справа № 136/331/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" січня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Пороховий Г. І.

за участю секретаря
Квашук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Липовець
цивільну справу за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа
без самостійних вимог:Служба у справах
дітей Липовецької
райдержадміністрації та приватний
нотаріус Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання правочину недійсним та
скасування державної реєстрації
будинку АДРЕСА_1

В С Т А Н
О В И В:

15 лютого 2013 року позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7,
третьої особи без самостійних вимог:
Служби у справах дітей Липовецької
райдержадміністрації та приватного
нотаріуса Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання правочину недійсним
посилаючись на те, що 07 березня 2012 року
між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького районного нотаріального
округу, ОСОБА_8. Це підтверджується
копією договору купівлі-продажу від 07
березня 2012 року. Предметом даного
договору є нерухоме майно, а саме
житловий будинок з господарськими
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 яке на момент вчинення
правочину належало на праві власності
ОСОБА_10. Позивач вважає, що даний
договір повинен бути визнаний
недійсним. Підставою недійсності
договору є заперечення
заінтересованої особи дійсності
договору на підставах, встановлених
законом, що обґрунтовано наступним:
Будинок, який було відчужено в
результаті укладення договору
купівлі-продажу, дійсно належав
продавцю. Проте в даному будинку
продавець проживала не одна. Разом з
нею однією сім'єю понад десять останніх
років проживали інші члени її сім'ї, а
саме: син ОСОБА_1 з ОСОБА_2 (жінкою, з якою
він проживав та проживає до
теперішнього часу однією сім'єю без
реєстрації шлюбу) з чотирма
малолітніми дітьми: ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6.
ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з матір'ю вони вели
спільне господарство, утримували
будинок, сплачували платежі за
отримані послуги. Крім того, коли стан
здоров'я ОСОБА_10 погіршився, то саме її
син з дружиною та онуками опікувалися
нею. Позивачі вказують, що факт
постійного проживання в одному будинку
однією сім'єю ОСОБА_10 з сином ОСОБА_1 та
його сім'єю, підтверджується актом
Козинецької сільської ради
Липовецького району Вінницької
області від 23 листопада 2012 року. Крім
того, позивачі вказують, що даний факт
можуть підтвердити і численні свідки,
заяву про ними буде подано до суду
окремим клопотанням. Проте, така
обставина, що мала істотне значення при
укладенні договору, як перебування
будинку в реальному, фактичному
користуванні чотирьох малолітніх
дітей, була прихована. Натомість в п.1.3.
договору купівлі-продажу зазначено, що
«будинок, на момент його відчуження, в
користуванні малолітніх чи
неповнолітніх дітей не перебуває».
Вважаю, що дана обставина була
прихована покупцем, оскільки остання є
онукою продавця, і вона приходила до
бабусі тому їй достеменно було відомо
коло осіб, з якими проживала однією
сім'єю остання. За таких обставин, при
укладені даного договору
купівлі-продажу будинку, мав місце
обман чи інше приховування фактів, які
мали істотне значення. Натомість в п.1.6.
Договору зазначено, що при його
укладені «відсутній будь-який обман чи
приховування фактів, які мають істотне
значення та були свідомо приховані
нами». Як наслідок, укладення даного
договору, було грубо порушено права та
законні інтереси інших членів сім'ї
продавця, в першу чергу чотирьох
малолітніх лі гей. Проте за умовами
даного договору ( п.1.6.) і ніби то
продавець, і покупець стверджували, що
«внаслідок укладання цього договору не
буде порушено прав та законних
інтересів інших осіб, в тому числі
неповнолітніх та малолітніх осіб».
Крім того, позивачі, а також їх
малолітні діти, проживали у будинку
продавця разом з нею в силу ст. 156 ЖК
України, будучи членами її сім'ї.З
огляду на те, що покупцеві факт
проживання у даному будинку позивачів
та малолітніх дітей був достеменно
відомим, вважаю, що до нотаріальної
контори навмисно не було подано
довідку з місця проживання, з
зазначенням усіх осіб, що проживали у
будинку, у тому числі малолітніх дітей.
Навмисне приховування істотної
обставини, що мала значення при
укладанні договору купівлі-продажу, у
вигляді неподання довідки про те, що в
будинку проживають малолітні діти,
призвело до вчинення правочину без
належного на те дозволу органу опіки та
піклування.Тому позивач просить суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, від 07
березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_10
та ОСОБА_7. Скасувати державну
реєстрацію будинку АДРЕСА_1,
зареєстрованого за ОСОБА_7.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав,
суду пояснив, що він з матір'ю останні
десять років проживав в одному
домогосподарстві, де у нього є
столярна майстерня з дорогими
станками. Разом з ним проживали в цьому
будинку його співжителька ОСОБА_2 та їх
діти. Мати була інвалідом другої групи,
не могла ходити у неї падав зір, тому
він з дружиною та дітьми її доглядали.
Всі діти народились саме в цьому
будинку. В нього немає іншого будинку
крім батьківської хати, на його думку
мати не могла так зробити. Мати ніколи
нікуди не їздила, вона була хвора
людина і ніколи не покидала свого
домогосподарства, а тому 07 березня 2012
року вона була вдома, тому вона не могла
бути в місті Вінниця та оформити
договір купівлі-продажу будинку.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_11 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_7 у судовому
засіданні позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
визнала, суду пояснила, що в 2001 році
ОСОБА_1 повернувся з місць позбавлення
волі, і з покійною бабусею у нього були
погані стосунки, він її неодноразово
погрожував, а вона його боялась, тому
бабуся розпорядилась таким чином, щоб
її будинок не достався позивачеві,
оскільки він мав свій будинок, який
залишив першій дружині. Коли у бабусі
погіршився стан здоров'я, вона
запропонувала її продати свій будинок.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх діти ніколи не
проживала в цьому будинку і не були
прописані. Тому вони почали
підготовлювати документи до продажу,
ця підготовка тривала майже три місяці,
07 березня 2012 року вони разом з покійною
бабою поїхали їх автомобілем в місто
Вінницю, де у нотаріуса оформили
договір купівлі-продажу. ОСОБА_10 була
адекватна розуміла значення своїх дій.
27 квітня 2012 року баба померла, після її
смерті в будинок самовільно вселився
позивач з своєю сім'ю.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не
визнав, надав клопотання про долучення
до матеріалів справи копії рішень суду
та квитанції про оплату правової
допомоги.

Представник третьої особи без
самостійних вимог, служби в справах
дітей Липовецької РДА Іванюк В.М. позов
ОСОБА_1 не визнала, суду пояснила, що ця
сім'я перебуває під постійним наглядом
служби в справах дітей Липовецької РДА,
як неблагополучна, оскільки батьки
неналежно виконують свої батьківські
обов'язки. Мати з дітьми постійно
проживала за адресою АДРЕСА_2 а з 2012
року проживає по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 визнає
що діти його, але в свідоцтві про їх
народження батьком записаний
«Вдовкін».

Представник третьої особи без
самостійних вимог, приватний нотаріус
Вінницького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 позов ОСОБА_1 не визнала,
суду пояснила, що документ - договір
купівлі-продажу відповідав
законодавству, сторони були присутні
при укладенні договору. Покійна при
укладенні договору була адекватна,
однак мала поганий зір, тому всі
документи вона їй зачитала. Ця
процедура тривала до двох годин.
Нотаріус також пояснила, що баба
проживала одна. Тому підстав для
визнання правочину недійсним не має.

Оцінювач ОСОБА_14 суду пояснила, що
проводила оцінювання домоволодіння. До
неї під'їхала ОСОБА_7 та разом з нею вона
поїхала до будинку. Сторонніх осіб не
було і в будинку нікого не було, вона
фотографувала будинок для оцінки та
готовий документ віддала ввечері
власнику. Баба говорила, що хоче внучці
залишити хату, бо з сином у неї якійсь
конфлікти.

Свідок ОСОБА_15 суду засвідчила, що
їй відомо що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перейшли
проживати в будинок покійної ОСОБА_10
після її смерті, а до цього вони там не
проживала. Покійна ОСОБА_10 говорила, що
будинок буде належати ОСОБА_7, яка часто
приїздила, допомагала покійній по
господарству. ОСОБА_2 не приходила,
покійна її не любила, а онуки прибігали.

Свідок ОСОБА_16 суду засвідчила, що
постійно проживала біля покійної, яка
ходила на милицях, ходити довго не
могла. Вона бачила, що діти і невістка
проживають з нею.

Свідок ОСОБА_17 суду засвідчила, що
ОСОБА_1 проживає в селі Кобильня 1968
року. Він проживав з мамою, дружиною і 4
дітьми, які його називають батьком.
Вона з покійною дружила до її смерті.
Те, що покійна продає будинок нікому не
було відомо. Договір купівлі-продажу
зробила без її відома. ОСОБА_7 вона знає.
Вона приходила до баби по пенсію, дітей
не бачила. Свідок засвідчила, що не
бачила як заміряли та фотографували
господарство покійної. Вона щодня була
у неї та ОСОБА_10 нічого не говорила про
продаж будинку.

Свідок ОСОБА_18 суду засвідчив, що
ОСОБА_1 жив з мамою, а потім з ОСОБА_2.
Діти називають його батьком. Покійну
він знав. Щодо продажу будинку він
взнав недавно. Цю розмову ОСОБА_10 не
піднімала. Сторонніх людей він не
бачив, так як проживав метрів 40-50 по
сусідству. Бачив, що вона вишивала. Вона
виходила на милицях з ОСОБА_7 Він
заходив в цей будинок, там жив син у
гостинній і діти у великій кімнаті.

Свідок ОСОБА_19 суду засвідчив, що
ОСОБА_1 він знає з дитинства, він
проживав біля матері по АДРЕСА_1
Останні 10 років він проживає з ОСОБА_2.
Чотири дитини називають його батьком.
Після смерті покійної, взнав, що вона
продала будинок, ніяких техніків на її
господарстві він не бачив. ОСОБА_7 бачив
дуже рідко. На той час, коли він
допомагав ОСОБА_10, ОСОБА_7 там не було.
Покійна покидала господарство, коли
лягала на лікування в лікарню. На
АДРЕСА_3 він не проживав, останній час
він проживав з дітьми в будинку
покійної.

Свідок ОСОБА_20 суду засвідчив, що
в селі Кобильня він проживає 8-10 років,
померла ОСОБА_10 йому знайома. Він возив
її по аптекам і лікарням, привозив їй
продукти харчуванням. Покійна
проживала з сином, невісткою та
онуками. Кілька разів він заставав
відповідача. Покійна розповідала, що
онука приїзджала по пенсію. У покійної
не було ніяких намірів продавати
будинок.

Експерт ОСОБА_21 суду пояснила, що
оригінал першого примірника договору
купівлі-продажу, підписаний власником
будинку ОСОБА_10

Експерт ОСОБА_22 суду пояснив, що
проводив експертизу. Оригінал надала
відповідачка. Було встановлено, що
слідів підробки не має, а договір
купівлі-продажу будинку підписаний
ОСОБА_10

Заслухавши сторони та свідків,
дослідивши всі зібрані по справі
докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання правочинну
недійним та скасування державної
реєстрацію будинку АДРЕСА_1
зареєстрованого за ОСОБА_7, задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли,
регулюються ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України.

Згідно вимог ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття ,зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, на
підставі вимог ч 4 ст.202 ЦК України
договір купівлі-продажу є
двохстороннім правочином.

Відповідно до вимог ст..203 ЦК
України 2003 року передбачає наступне:

1) Зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу ,іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

2) Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності

3) Волевиявлення учаснику
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

4) Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

5) Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових наслідків

6) Правочин, що вчиняється
батьками(усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

На підставі ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п"ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що
він десять останніх років проживав
разом з сім'єю в будинку померлої
ОСОБА_10 та його дітьми, спростовані
довідкою Козинецької сільської ради
(а.с.139), з якої слід, що позивач з квітня -
травня 2012 року проживає без реєстрації
в будинку, АДРЕСА_1, тобто в будинку
померлої матері, також ці доводи
спростовуються постановою
Липовецького районного суду від 12
жовтня 2010 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_4 (а.с.39), а також
постановою по кримінальній справі
стосовно обвинуваченої ОСОБА_2,
жительки АДРЕСА_5. В свідоцтві про
народження дітей, яких позивач визнає
як своїх, батьком записаний ОСОБА_23, а в
свідоцтві про народження сина ОСОБА_24,
батько записаний ОСОБА_23

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх діти
в будинку померлої ОСОБА_10 не
зареєстровані, та не проживали, а тому
доводи позивачів що діти були членами
сімї померлої, є безпідставні.. ОСОБА_2
та її діти зареєстровані в АДРЕСА_6 в
будинку ОСОБА_26 А ОСОБА_1 невідомо де
зареєстрований (а.с.185). В даний час
самовільно всилились в будинок ОСОБА_7,
який належить їй на підставі договору
купівлі-продажу будинку.

Частина третя ст. 10, частини 1,2 ст.
11 ЦПК України визначають, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Нажаль позивач не надав суду ніяких
доказів того, що він проживав з матір'ю
однією сім'єю.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Загальною підставою
визнання правочину недійсним є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог
закону щодо умов його дійсності, які
встановлені ст.203 ЦК України.

Відповідно до отриманого
висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (а.с. 217-224) від 13 листопада 2013
року № 1678/1679/13-21 експертами зазначено,
що в графі «Продавець» оригіналу
першого примірника договору
купівлі-продажу житлового будинку від
07 березня 2012 року підпис виконаний
ОСОБА_10, чим доведено її волевиявлення.

Дослідивши докази по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають, підстав для
визнання купівлі-продажу будинку та
скасування його реєстрації ОСОБА_7 суд
не вбачає, бо договір укладено з
дотриманням вимог чинного
законодавства ,тому суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з вимогами ст..ст.124,129
Конституції України, ст..1 ЦПК України
задачами цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних, прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб, інтересів
держави. Основними засадами
судочинства є законність, рівність
усіх учасників судового процесу перед
законом і судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, гласність судового
процесу та його повне фіксування
технічними засобами, забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження та обов'язковість рішень
суду до виконання.

Також на підставі ст. 88 ЦПК
України суд вважає, що в зв'язку з
відмовою в задоволенні позову понесені
позивачем судові витрати слід залишити
за ним.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 202, 203, 215, 405 ЦК України, ст. 3,
10-11,118-120, 122 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах
малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без
самостійних вимог: Служба у справах
дітей Липовецької
райдержадміністрації та приватний
нотаріус Вінницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання правочину недійсним та
скасування державну реєстрацію
будинку АДРЕСА_1 зареєстрованого за
ОСОБА_7.

Судові витрати по справі віднести
на рахунок позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_7 понесені нею витрати занадання
правової допомоги в сумі 500 гривень.

На рішення може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Вінницької
області через Липовецький районний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. І. Пороховий