Єдиний унікальний номер 205/9987/13-ц
№ 2-205/1579/2014
№ 205/9987/13-ц
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Дніпропетровської міської ради, треті
особи ОСОБА_2 та Друга дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту належності
домоволодіння та визнання права
власності в порядку спадкування за
ОСОБА_1 29 листопада 2013 року звернулася з
позовом до суду до відповідача громади
м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міськради, треті
особи ОСОБА_2 та Друга дніпропетровська
держнотконтора про встановлення факту
належності домоволодіння та визнання
права власності в порядку спадкування
Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2013
року позов було залишено без руху, а
позивачу запропоновано протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали
усунути недоліки, з метою усунення яких
19 грудня 2013 року позивачем було подано
позовну заяву з додатками.
Позивач у своєму позові
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4
померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач є
єдиним спадкоємцем першої черги після
смерті своєї матері. Вона у
встановлений законом строк звернулася
до нотконтори з заявою про прийняття
спадщини, син померлої ОСОБА_2 в своїй
заяві від 3 листопада 2007 року
відмовився від спадщини на користь
позивача, але у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на спірне
домоволодіння їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що у померлої було
відсутнє зареєстроване право
власності на спірне домоволодіння.
Іншим шляхом, крім судового, на
теперішній час отримати спадщину
позивач не має можливості. Позивач у
своєму позові просила встановити факт
належності ОСОБА_3, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_4, домоволодіння АДРЕСА_1, та
визнати за собою право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку, літ. А-1, прибудови,
літ. а-1, загальною площею 22,5 м2, житловою
площею 6,7 м2, сараю, літ. В, споруди 1, 2 -
огорожі, хвіртки. У своїй заяві до суду
представник позивача справу просила
розглянути за її відсутності,
ухваливши заочне рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи відповідач
повідомлявся належним чином, про
причини неявки свого представника суд
не повідомив. Таким чином, на підставі
ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає
можливим слухати справу за відсутності
представника відповідача.
Третя особа ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки суд не
Представник третьої особи Другої
дніпропетровської держнотконтори у
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи третя особа
повідомлялася належним чином, у своїй
заяві до суду просила справу слухати за
відсутності свого представника.
Перевіривши матеріали справи,
оцінивши надані та добуті докази, суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
частковому задоволенню за наступних
Судом встановлено, що матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
була ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11, 26, 28).
Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 жовтня 1959 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила
прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 (а.с. 23). 16
березня 1979 року шлюб між ними було
розірвано (а.с. 23).
8 травня 1979 року ОСОБА_3 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на
ОСОБА_3 (а.с. 24). 25 вересня 2007 року шлюб
між ними було розірвано (а.с. 25).
30 квітня 1983 року позивач зареєструвала
шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на
ОСОБА_1 (а.с. 29). 9 вересня 1991 року шлюб між
ними було розірвано (а.с. 30).
5 серпня 1994 року позивач зареєструвала
шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 31). 12 лютого 2001 року
шлюб між ними було розірвано (а.с. 32).
Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 лютого 1998 року
було визнано дійсною домашню угоду
купівлі-продажу від 5 жовтня 1994 року
домоволодіння АДРЕСА_1 та визнано за
ОСОБА_3 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 40). Право
власності у встановленому порядку в КП
«ДМБТІ» за життя ОСОБА_3 зареєстровано
не було.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла (а.с. 27).
Після її смерті відкрилася спадщина у
тому числі на домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України в
редакції, яка діяла на момент смерті
ОСОБА_3, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України в
редакції, яка діяла на момент смерті
ОСОБА_3, встановлено, що спадкоємець за
заповітом або за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого статтею
1270 цього Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Позивачем протягом строку, визначеного
ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у
встановленому порядку подано заяву про
прийняття спадщини до Другої
дніпропетровської держнотконтори (а.с.
83). ОСОБА_2 протягом встановленого
законом строку відмовився від належної
йому частини спадщини на користь
ОСОБА_1 (а.с. 87 зворот).

Таким чином, єдиним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_3, який прийняв спадщину,
була її донька ОСОБА_1

Разом з тим, отримати у встановленому
порядку свідоцтво про право на
спадщину за законом в нотконторі на
спірне домоволодіння позивач не має
можливості, оскільки право власності
за рішенням Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 25 лютого 1998
року у встановленому порядку ОСОБА_3 за
собою за життя не зареєструвала, тому
Другою дніпропетровською
держнотконторою постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії №
3962/02-31 до с/с 1458/2007 від 9 жовтня 2013 року
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

З технічного паспорта на
домоволодіння, виготовленого КП
«ДМБТІ» станом на 11 квітня 2008 року,
вбачається, що прибудову, літ. а-1, було
побудовано у 2000 році (а.с. 44), тобто після
ухвалення рішення суду від 25 лютого 1998
року, а тому даним рішенням питання по
визнання права власності на цю
прибудову не вирішувалося, документів,
які б свідчили про узаконення цієї
прибудови чи законного її будування,
позивачем суду не надано, тому суд
приходить до висновку, що зазначена
прибудова була побудована самовільно.

На підставі абз. 1 п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30 травня 2008 року, якщо спадкодавцем
було здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК), до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Відповідно до абз. 1 п. 6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року
право власності на самочинно збудовані
житлові будинки, будівлі, споруди, інше
нерухоме майно не набувають як особи,
які здійснили це будівництво, так і
їхні спадкоємці. Права спадкоємців
щодо самочинно збудованого майна
визначаються судом відповідно до
положень статті 1218 ЦК та з урахуванням
роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 "Про судову практику
у справах про спадкування".

Таким чином, суд вважає можливим
визнати за позивачем право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку, літ. А-1, загальною
площею 11,0 м2, житловою площею 6,7 м2,
сараю, літ. В, споруди 1, 2 - огорожі,
хвіртки, після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки, хоча
право власності за рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 лютого 1998 року і
не було зареєстровано за ОСОБА_3 в КП
«ДМБТІ», іншим шляхом, крім визнання
права власності в порядку спадкування
у судовому порядку, у позивача немає
можливості захистити своє право і
отримати спадщину. У задоволенні вимог
стосовно визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
прибудову, літ. а-1, позивачу відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Позовні вимоги про встановлення факту
належності ОСОБА_3, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_4, домоволодіння АДРЕСА_1
задоволенню не підлягають оскільки
самою ОСОБА_3 за життя це питання не
вирішувалося, а на теперішній час ніким
визнане рішенням суду право власності
за померлою на спірне домоволодіння не
оспорюється і під сумнів не ставиться,
крім того, законом встановлений
порядок переходу права власності на
спірне домоволодіння - в порядку
спадкування.

На підставі викладеного,
керуючись ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270,
ч. 1 ст. 1273 ЦК України, ст. ст. 10, 11, ч. 2 ст.
197, 209, 212-215, 218, ч. 1 ст. 224, ст. ст. 225, 226, ч. 2
ст. 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку, літ. А-1, загальною
площею 11,0 м2, житловою площею 6,7 м2,
сараю, літ. В, споруди 1, 2 - огорожі,
хвіртки, після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення позивачем та
третіми особами може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя