АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц /796/562/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Сушко Л.П.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» на рішення
Оболонського районного суду м.Києва
від 26 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ»,ОСОБА_3 про
визнання недійсним правочинів та
зобов»язання вчинити дії,-

в с т а н о
в и л а:

В лютому 2013 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом та зазначала,що
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 з 08.09.1978 року.

25 грудня 2008 року між її чоловіком та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
було укладено депозитний договір, за
умовами якого вкладник вніс на рахунок
банку грошові кошти у розмірі 700000
доларів США на 3 місяці. В 2012 році коли
вказані гроші були необхідні на
потреби сім»ї їй стало відомо,що 30.04.2009
року між її чоловіком ОСОБА_2,
ПАТ«Акціонерний комерційний банк
«Київ» та ОСОБА_3 був укладений договір
про переведення боргу. Відповідно до
умов цього договору її чоловік став
боржником за кредитним договором № 34
від 16.03.2006 року, який було укладено між
банком та ОСОБА_3.

13.05.2009 року була укладена угода про
припинення зобов»язань заліком
зустрічних однорідних вимог між ОСОБА_2
та банком. На виконання цієї угоди
14.05.2009 року з депозитного рахунку
відповідача ОСОБА_2 були списані на
користь банку кошти в розмірі 60 394,89
доларів США, що згідно з курсом НБУ
станом на дату проведення операції
становило 460523,12 грн., а 15.05.2009 року з
депозитного рахунку ОСОБА_2 було
списано 2842354,54 грн. і таким чином сума
списання разом становить 3 423 311,68 грн..

Посилаючись на те, що її чоловік уклав
вказані правочини без її згоди і таким
чином на свій розсуд розпорядився їх
спільними коштами на користь третіх
осіб,чим порушив її права,просила
визнати недійсними договір про
переведення боргу від 30.04.2009 року та
угоду про припинення зобов»язань
заліком зустрічних однорідних
вимог,зобов»язати банк повернути
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3 423 311,68
грн. на поточний рахунок

НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та стягнути на її користь
судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Вирішено визнати
недійсними договір про переведення
боргу від 30.04.2009 року,укладений між
ОСОБА_2, ПАТ«Акціонерний комерційний
банк «Київ» та ОСОБА_3 та угоду про
припинення зобов»язань заліком
зустрічних однорідних вимог від 13.05.2009
року, укладену між ОСОБА_2 та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ» ,
зобов»язати ПАТ«Акціонерний
комерційний банк «Київ» повернути
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 962 788,59
грн.,стягнути з кожного з відповідачів
на користь позивача судові витрати по 1
147 грн..

Не погодившись з таким рішення суду
першої інстанції, ПАТ«Акціонерний
комерційний банк «Київ» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб,що з»явилися в
судове засідання,обговоривши доводи
апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 08.09.1978 року перебувають у шлюбі,
зареєстрованому Відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві за № 968.

25 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
був укладений депозитний договір № 2008
4047, за умовами якого вкладник вніс на
рахунок банку грошові кошти у розмірі
700000 доларів США на 3 місяці.

30.04.2009 року між ОСОБА_2, ПАТ«Акціонерний
комерційний банк «Київ» та ОСОБА_3 був
укладений договір про переведення
боргу, відповідно до умов якого ОСОБА_2
став боржником за кредитним договором
№ 34 від 16.03.2006 року, який був укладений
між банком та ОСОБА_3.

13.05.2009 року була укладена угода про
припинення зобов»язань заліком
зустрічних однорідних вимог між ОСОБА_2
та банком, на виконання якої 14.05.2009
року з депозитного рахунку відповідача
ОСОБА_2 на користь банку були списані
кошти в розмірі 60 394,89 доларів США, а
15.05.2009 року з депозитного рахунку
ОСОБА_2 було списано 2842354,54 грн..

При укладанні зазначених правочинів
ОСОБА_1, як дружина ОСОБА_2 , письмову
згоду на їх вчинення не надавала.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 21.10.2010 року задоволено
позов ПАТ «АКБ «Київ» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 34 від 16.03.2006 року, укладеним між
ОСОБА_3 та ПАТ «АКБ «Київ» , з ОСОБА_2 як з
нового боржника за договором про
переведення боргу від 30.04.2009 року на
користь ПАТ «АКБ «Київ» в розмірі
120434,05 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
зобов»язання за кредитним договором №
34 від 16.03.2006 року такими, що були
виконані в розмірі 2 842 354,54 грн. та 60394,89
доларів США станом на 15.05.2009 року .
Зобов»язано ПАТ «АКБ «Київ» прийняти
виконання зазначеного договору шляхом
списання суми 2 842 354,54 грн. з рахунку
ОСОБА_2 НОМЕР_2 в ПАТ «АКБ «Київ» .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції
виходив з того, що договір про
переведення боргу (заміну сторони у
зобов»язанні), укладений між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ПАТ «АКБ «Київ» , а також
договір про припинення зобов»язань
заліком зустрічних однорідних вимог,
укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «АКБ «Київ»
, виходять за межі дрібних побутових
угод, а тому підлягають визнанню
недійсними, оскільки відсутня письмова
згода позивача на укладення вказаних
договорів, в зв»язку з чим ПАТ «АКБ
«Київ» зобов»язаний повернути ОСОБА_2
отримані кошти .

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, відповідним нормам
матеріального та процесуального права,
що регулюють правовідносини, що
виникли між сторонами.

В апеляційній скарзі ПАТ «АКБ
«Київ» зазначає, що ОСОБА_2, укладаючи
договори про переведення боргу та
залік однорідних зустрічних вимог, не
здійснював розпорядження майном,
набутим ним на праві спільної сумісної
власності , оскільки договір позики є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів і не створює
обов»язків для другого із подружжя, а
лише для позичальника, як сторони
такого договору .

Проте з такими доводами колегія
суддів погодитись не може з наступних
підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 203 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Частинами 1,2 ст. 65 СК України
передбачено, що дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина , чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Тобто, стаття 65 СК України
стосується договорів, які подружжя або
один з них укладає з іншими особами
щодо майна, яке їм належить на праві
спільної сумісної власності.

Аналізуючи зазначені норми
закону колегія суддів вважає, що спірні
договори в даній справі є правочинами
щодо розпорядження спільним майном
подружжя, оскільки ОСОБА_2 при їх
укладенні розпорядився майном, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя - коштами в сумі 700
000 доларів США, які знаходилися на
депозитному рахунку ОСОБА_2 , в зв»язку
з чим отримання письмової згоди
позивача на їх укладення було
обов»язковим .

Будь-яких доказів того, що вказані
кошти були особистою власністю ОСОБА_2,
ПАТ «АКБ «Київ» не надав та на
наявність таких не вказав.

При цьому колегія суддів звертає
увагу на те, що за договором про
переведення боргу, ОСОБА_2 у власність
грошові кошти, взяті ОСОБА_3 в ПАТ «АКБ
«Київ», не отримував , а лише прийняв на
себе зобов»язання щодо їх повернення
за рахунок коштів, які знаходились на
його депозитному рахунку.

Таким чином, ОСОБА_2 при укладенні
оспорюваних правочинів, створив
обов»язок для другого із подружжя,
ОСОБА_1, без її на те згоди, щодо
виконання взятих на себе зобов»язань
за договорами про переведення боргу
(заміну сторони у зобов»язанні),
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ПАТ «АКБ
«Київ» та про припинення зобов»язань
заліком зустрічних однорідних вимог .

Не заслуговують на увагу і доводи
скарги на те, що дійсність та
правомірність дій ПАТ «АКБ «Київ» та
ОСОБА_2 підтверджена рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 21.10.2010 року в справі за позовом ПАТ
«АКБ «Київ» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АКБ
«Київ» про визнання зобов»язання
виконаним , оскільки при розгляді
даної справи предметом розгляду не
було встановлення чинності
оспорюваних правочинів з підстав
зазначених ОСОБА_1 , а тому вказані
посилання апелянта на правильність
висновків суду першої інстанції не
впливають.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення ухваленого по
даній справі та відсутність підстав до
його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» відхилити.

Рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 26 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -