АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.

секретар:Лисак О.А.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її
представника ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання
недійсним контракту купівлі - продажу,
визнання спільної сумісної власності
на частину майна, поділ майна та
припинення права спільної сумісної
власності на це майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 18 листопада 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Чернівців з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що, перебуваючи з
серпня 1993 року до березня 2008 року в
зареєстрованому шлюбі, він і ОСОБА_4
придбали: торговельний павільйон
НОМЕР_1 у торговельному секторі №3
міського торговельного комплексу
«Калинівський ринок» (далі - МТК
«Калинівський ринок»), ринкова
вартість якого становить 252 500 грн.,
торговельний павільйон НОМЕР_2 у
торговельному секторі №4
вищезазначеного торговельного
комплексу, ринковою вартістю 202
тис. грн., та торговельне приміщення
(магазин) НОМЕР_3, що розташований в

№22ц-77/14
Головуючий у І
інстанції Дудаков С.Є. Категорія 46

Суддя-доповідач Височанська Н.К.

незавершеному будівництвом критому
ринку на розі вул. Стасюка та проспекту
Незалежності в м. Чернівцях, вартістю 403
215 грн., а всього на загальну суму 857 715
грн., і просив виділити йому в порядку
поділу майна подружжя торговельне
приміщення НОМЕР_3, а відповідачці -
торговельні павільйони НОМЕР_1 та
НОМЕР_4.

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з окремою позовною заявою до
ОСОБА_4 і ОСОБА_6, в якій, посилаючись на
те, що відповідачкою здійснено
відчуження майна, набутого ними під час
перебування у шлюбі, без його на те
згоди, просив визнати недійсним
укладений 1 лютого 2008 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 контракт купівлі-продажу
20-тонного контейнера, що розташований у
торговельному секторі № 4 МТК
«Калинівський ринок» на місці НОМЕР_4, а
також просив визнати цей контейнер
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та включити його в загальний
об'єм спільного майна.

У січні 2009 року ОСОБА_2 доповнив свої
позовні вимоги й просив визнати
недійсним свідоцтво від 24 грудня 2008
року про право власності на нерухоме
майно - торговельне приміщення
(магазин) НОМЕР_3, що розташоване в
приміщенні критого ринку на вул.
Стасюка, 19-в у м. Чернівцях, видане на
ім'я ОСОБА_4, посилаючись на те, що
вказане приміщення є спільним майном
подружжя.

В жовтні 2012 року ОСОБА_2 змінив позовні
вимоги та просив визнати право
власності за ним та відповідачкою
ОСОБА_4 по ? частині кожному наступного
майна, а саме: торговельний павільйон
НОМЕР_1 у торговельному секторі №3 МТК
«Калинівський ринок», торговельний
павільйон НОМЕР_4 у торговельному
секторі №4 вищезазначеного
торговельного комплексу та
торговельне приміщення (магазин)
НОМЕР_3, що розташоване по вул. Стасюка,
19-В в м. Чернівцях. Припинити право
спільної сумісної власності на дане
майно.

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя. Посилалася на те,
що на її утриманні знаходиться двоє
неповнолітніх дітей. Розмір аліментів,
які сплачує позивач, є мінімальним. А
тому просила при поділі майна
відступити від рівності часток і
вважати її частку в розмірі 7/10, а частку
ОСОБА_2 в розмірі 3/10.

З врахуванням цього просила виділити
її торговельний павільйон НОМЕР_4,
розташований у торговельному секторі
№4 на МТК «Калинівський ринок» та
магазин НОМЕР_3, розташований у
приміщенні критого ринку по
вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівцях. ОСОБА_2
просила виділити торговельний
павільйон НОМЕР_1 в торговельному
секторі №3 МТК «Калинівський ринок».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 18 листопада 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4
подали апеляційні скарги, в яких
просять рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про поділ
майна подружжя, з врахуванням вимог,
зазначених в позовних заявах.
Посилалися на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог.

Проте такий висновок суду є помилковим.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходились в
зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1993
року по 14 березня 2008 року.

Як позивач, так і відповідачка ОСОБА_4 є
приватними підприємцями, що
підтверджується копіями свідоцтв
платника єдиного податку та витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

З договору №555-к/3 тс від 20.08.1999 року
вбачається, що ОСОБА_2 є користувачем
місця НОМЕР_5 на ринку «Калинівський»
для здійснення торгово-посередницької
діяльності з 20-тонного контейнера
площею 18 кв.м. (т.1 а.с.9). Вказаний договір
був переукладений договором №1251/С від
5.05.2003 року, з визначенням торгового
місця НОМЕР_1 на ринку для продажу
промислових товарів з нестаціонарного
павільйону площею 21,72 кв.м. (т.1 а.с.13).

Представники сторін в судовому
засіданні колегії суддів апеляційного
суду визнали, що торговий павільйон
НОМЕР_1 площею 21,72 кв.м., що розташований
у торгівельному секторі №3 МТК
«Калинівський ринок» був придбаний в
період зареєстрованого шлюбу, за
спільні сімейні кошти і є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідно до контракту
купівлі-продажу контейнера від 6.12.2006
року ОСОБА_4 була власницею 20-тонного
контейнера площею 18,00 кв.м., який
знаходиться в секторі №4 на
торгівельному місці НОМЕР_4 в МТК
«Калинівський ринок» м.Чернівці (т.1
а.с.16).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники сторін визнали,
що даний контейнер був придбаний
подружжям ОСОБА_2 в період
зареєстрованого шлюбу і був об»єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до контракту
купівлі-продажу майна ЧРФ №80201/02 від
01.02.2008 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_6
20-тонний контейнер площею 18 кв.м., що
розташований в торгівельному місці
НОМЕР_4 у секторі №4 МТК «Калинівський
ринок» (т.1 а.с.133).

За положеннями ч.3 ст.368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст..369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

У разі вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників.

Правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Аналогічні положення містить і ст..65 СК
України щодо розпорядження майном
подружжя, відповідно до якої дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим подружжям без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

З матеріалів справи вбачається, що
торговий павільйон НОМЕР_4 на МТК
«Калинівський ринок» був проданий
ОСОБА_4 під час шлюбу з ОСОБА_2 Своєї
згоди ОСОБА_2 на продаж зазначеного
павільйону не давав.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2
в частині визнання контакту
купівлі-продажу №80201/02 від 01.02.2008 року,
об»єктом якого є 20-тонний контейнер,
розташований на торгівельному місці
НОМЕР_4 на МТК «Калинівський ринок»
недійсним, є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи також вбачається,
що 8 квітня 2005 року між ТОВ «Формаркет»
та ОСОБА_2 був укладений договір НОМЕР_3
на дольову участь у будівництві
торгового павільйону (магазину) (т.1
а.с.17). В майбутньому цей договір
неодноразово переукладався.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
№352/9 від 13.05.2008 року затверджений акт
державної приймальної комісії від 5
травня 2008 року про прийняття в
експлуатацію ринку «Формаркет» на розі
вулиці І.Стасюка - проспекту
Незалежності (т.2 а.с.46).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
№427/11 від 10.06.2008 року будівлі критого
ринку, забудовником якого є ТОВ
«Формаркет» присвоєно поштову адресу:
вул..І.Стасюка, 19-В в м.Чернівці (т.2 а.с.47).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 24.12.2008 року ОСОБА_4
є власницею торговельного павільйону
НОМЕР_3 загальною площею 26,20 кв.м.,
розташованого в нежилому приміщенні
критого ринку по вул.І.Стасюка, 19-В в
м.Чернівці (т.2 а.с.49).

В апеляційній інстанції представники
сторін визнали, що зазначений магазин
був придбаний сторонами в період шлюбу
і визнали, що він є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя і
повинен підлягати поділу.

З огляду на визнання сторін даного
факту, колегія суддів вважає, що позов
ОСОБА_2 в частині визнання свідоцтва на
право власності на торгівельний
павільйон НОМЕР_3, яке видано на ім»я
ОСОБА_4 після розірвання шлюбу, повинно
бути визнано недійсним.

Таким чином, сторонами визнано, що в
період шлюбу ними було придбано:
торговельний павільйон НОМЕР_1 у
торговельному секторі №3 МТК
«Калинівський ринок», торговельний
павільйон НОМЕР_4 у торговельному
секторі №4 вищезазначеного
торговельного комплексу та
торговельне приміщення (магазин)
НОМЕР_3, розташоване по вул..Стасюка, 19-В
м. Чернівці.

Відповідно до ст..60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Виключення з зазначених положень
визначені ст. ст.57, 58 СК України.

За системним аналізом зазначених норм
права правовий режим майна, придбаного
за час шлюбу визначається не за його
цільовим призначенням, а за джерелами
його придбання, крім речей особистого
користування, та відповідно до часу
його набуття.

До зазначеного у ст.ст.57, 58 СК переліку
майно приватного підприємця не
відноситься.

Конституційний суд України у своєму
рішенні № 17-рп від 19 вересня 2012 року
дійшов наступних висновків: «Основою
майнових відносин подружжя є положення
про те, що майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу);
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя (стаття 60
Кодексу).

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту (частина перша
статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної
сумісної власності регламентовано
статтею 63 Кодексу, згідно з якою
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Розпоряджання спільним сумісним
майном подружжя може відбутися шляхом
його поділу, виділення частки. Поділ
майна, що є у спільній сумісній
власності подружжя, є підставою
набуття особистої власності кожним з
подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, закріплено у статті 69
Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, здійснюється шляхом
виділення його в натурі, а у разі
неподільності присуджується одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними (частини перша,
друга статті 71 Кодексу), або
реалізується через виплату грошової чи
матеріальної компенсації вартості
його частки (частина друга ст.364 ЦК
України).

На думку Конституційного Суду України,
приватне підприємство або його
частина), засноване одним із подружжя, -
це окремий об'єкт права спільної
сумісної власності подружжя, до якого
входять усі види майна, у тому числі
вклад до статутного капіталу та майно,
виділене з їх спільної сумісної
власності.

Таким чином, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що статутний
капітал та майно приватного
підприємства, сформовані за рахунок
спільної сумісної власності подружжя,
є об'єктом їх спільної сумісної
власності».

Такий саме правовий статус має і майно
приватного підприємця, яке придбане
ним за рахунок спільних коштів
подружжя. Сама по собі належність майна
приватному підприємцю не створює право
особистої власності підприємця на
зазначене майно.

В судовому засіданні колегії суддів
апеляційного суду представники сторін
визнали, що спірне майно придбавалося
сторонами в період зареєстрованого
шлюбу, за спільні кошти подружжя та є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Будь-яких домовленостей між сторонами
не встановлено. Отже, частка кожного з
них становить по ? частині.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_4
про врахування на її утриманні
неповнолітніх дітей та відступлення
від засад рівності часток подружжя з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2, 3 ст.70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засад рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

У пункті 30 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що при вирішенні спору про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст.70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування).

Тобто законом передбачено, що
відступлення від засад рівності часток
подружжя при поділі майна можливе
тільки у виключних випадках.

В своїй позовній заяві ОСОБА_4 лише
зазначила, що на її утриманні
знаходиться двоє неповнолітніх дітей і
що розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2
є мінімальним.

Колегія суддів вважає, що обставини, на
які посилається ОСОБА_4 не є виключними
випадками в розумінні ч.2, 3 ст.70 СК
України, а тому підстав для збільшення
частки відповідачки у праві спільної
сумісної власності подружжя не
вбачається. В даному випадку вказані
обставини можуть бути підставою для
звернення до суду з позовом про зміну
розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно,
що є об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними (ч.2 ст.71 СК
України).

Згідно ст..183 ЦК України подільною є річ,
яку можна поділити без втрати її
цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюбу,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі
не можуть бути реально поділені між
ними відповідно до їх часток, суд
визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального
поділу і залишає майно у їх спільній
частковій власності.

Відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи №13030
від 26.04.2013 року ринкова вартість
торгівельного приміщення (магазину)
НОМЕР_3 площею 26,20 кв.м., розташованого у
приміщенні критого ринку по
вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівцях складає
994604 грн.; ринкова вартість
торгівельного павільйону НОМЕР_1,
розташованого у торгівельному секторі
№3 МТК «Калинівський ринок» складає
279140 грн.; ринкова вартість
торгівельного павільйону НОМЕР_4,
розташованого у торгівельному секторі
№4 МТК «Калинівський ринок» складає
108900 грн.

Технічна можливість провести поділ
торгівельного приміщення НОМЕР_3, що
знаходиться в приміщенні критого ринку
по вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці, з
урахуванням будівельних, пожежних,
санітарних норм, на дві ізольовані
частини з урахуванням часток: по ?,
наявна з малою площею (шириною) для
розташування гірок, стендів, вітрин зі
зразками товарів. При такому розподілі
експлуатація торгівельного приміщення
за функціональним призначенням вкрай
ускладнена відсутністю можливості
організації торгівлі (т.3 а.с.41-60).

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 на даний час
здійснює підприємницьку діяльність в
торговому павільйоні НОМЕР_4 на МТК
«Калинівський ринок», суд вважає, що їй
слід виділити у власність торгівельний
павільйон НОМЕР_4, що знаходиться у
торгівельному секторі №4 МТК
«Калинівський ринок», а ОСОБА_2 -
торгівельний павільйон НОМЕР_1, що
знаходиться у торгівельному секторі №3
МТК «Калинівський ринок». При цьому
слід стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 різницю в частках в сумі 85120 грн.

Що стосується торгівельного
приміщення (магазину) НОМЕР_3,
розташованого у приміщенні критого
ринку по вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці,
то враховуючи висновок
будівельно-технічної експертизи №13030
від 26.04.2013 року про те, що технічної
можливості провести його поділ без
втрати його цільового призначення
немає та що жодна із сторін не дає своєї
згоди на отримання грошової
компенсації за частку в цьому майні і
жодна із сторін не внесла відповідної
грошової компенсації на депозитний
рахунок суду, колегія суддів вважає, що
слід визнати ідеальні частки подружжя
в цьому майні без його реального поділу
і залишити майно у спільній частковій
власності.

Колегія суддів вважає, що такий поділ
спільного майна подружжя не буде
порушувати права та законні інтереси
сторін.

Враховуючи наведені обставини,
керуючись ст..ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 18 листопада 2013 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати контракт купівлі-продажу
№80201/02 від 01.02.2008 року, об»єктом якого є
20-тонний контейнер площею 18 кв.м., що
розташований на торгівельному місці
НОМЕР_4 у торгівельному секторі №4 МТК
«Калинівський ринок» недійсним.

Визнати, що 20-тонний контейнер площею 18
кв.м., що розташований на торгівельному
місці НОМЕР_4 у торгівельному секторі
№4 МТК «Калинівський ринок» є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_4.

Визнати свідоцтво на право власності
на торгівельний павільйон НОМЕР_3
площею 26,20 кв.м., що розташований у
приміщенні критого ринку на
вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці, видане
24.12.2008 року на ім»я ОСОБА_4 недійсним.

Визнати, що торгівельний павільйон
НОМЕР_3 площею 26,20 кв.м., що розташований
у приміщенні критого ринку на
вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці, є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Розділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
виділивши:

- у власність ОСОБА_2 торговий
павільйон НОМЕР_1 площею 21,72 кв.м., що
розташований у торгівельному секторі
№3 МТК «Калинівський ринок» м.Чернівці,
вартістю 279140 грн.

- у власність ОСОБА_4 торговий
павільйон НОМЕР_4 площею 18 кв.м., що
розташований у торгівельному секторі
№4 МТК «Калинівський ринок» м.Чернівці,
вартістю 108900 грн.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на ?
частину на торгівельне приміщення
(магазин) НОМЕР_3 площею 26,20 кв.м., що
розташований у приміщенні критого
ринку по вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на ?
частину на торгівельне приміщення
(магазин) НОМЕР_3 площею 26,20 кв.м., що
розташований у приміщенні критого
ринку по вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці.

Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на торговий
павільйон НОМЕР_1 площею 21,72 кв.м., що
розташований у торгівельному секторі
№3 МТК «Калинівський ринок» м.Чернівці,
торговий павільйон НОМЕР_4 площею 18
кв.м., що розташований у торгівельному
секторі №4 МТК «Калинівський ринок»
м.Чернівці, торгівельне приміщення
(магазин) НОМЕР_3 площею 26,20 кв.м., що
розташований у приміщенні критого
ринку по вул..Стасюка, 19-В в м.Чернівці.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
різницю в частках в сумі 85120 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: