Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
майно, виселення мешканців та зняття з
реєстраційного обліку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на майно, виселення мешканців та зняття
з реєстраційного обліку.

В обґрунтування даного позову
зазначають, що 18 червня 2008 року між
банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 253К-08, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 39 000 доларів США строком до 15
червня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 18 червня 2008
року між банком та ОСОБА_1 укладено
іпотечний договір № 253К-08/і,
предметом іпотеки якого є житловий
будинок АДРЕСА_1.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_2 укладено договір
поруки.

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору
________________________________________________________________________
___________________

Провадження № 22ц-787/378/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Феха Т.С.

Доповідач : Демянчук С.В.

рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 03 грудня
2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк»
заборгованість за кредитним договором
урозмір 325 501 грн. 58 коп..

Посилаючись на те, що боржник не
виконує рішення суду від 03 грудня 2010
року, не сплачує заборгованість за
кредитним договором, позивач просив
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки, виселити відповідачів із
спірного приміщення та зняти їх з
реєстраційного обліку за місцем
проживання.

Рішенням Рокитнівського районного
суду Рівненської області від 18 липня 2013
року позов задоволено.

Ухвалено звернути стягнення на предмет
іпотеки по іпотечному договору № 253
К-08/і від 18 червня 2008 року, а саме:
житловий будинок з надвірним будівлями
(згідно опису: А1- житловий будинок
загальною площею 95,0 кв.м, житловою
площею 71,8 кв.м, Б - гараж-літня
кухня-хлів, В - навіс, Г - вбиральня, Д -
криниця) за адресою: АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,1197 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 в рахунок задоволення
вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» за
кредитним договором № 253К-08 від 18
червня 2008 року на загальну суму 325501
грн. 58 коп..

Спосіб реалізації предмета іпотеки
здійснити шляхом проведення
прилюдніих торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із житлового будинку
АДРЕСА_1.

Зняти із реєстраційного обліку ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вказує,
що з рішенням суду першої інстанції не
погоджується, вбачає його завчасним та
необґрунтованим.

Зазначає, що не визнає позовні вимоги
щодо звернення стягнення на майно,
оскільки дія кредитного договору №
253К-08 від 18 червня 2008 року закінчується
15 червня 2018 року.

Крім того вказує, що рішення
Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 03 грудня 2010
року, на яке суд першої інстанції
покликається в оскаржуваному рішенні,
ним не виконувалося та оскаржене в
касаційному порядку.

Також зазначає, що під час розгляду
справи судом не розглядалися обставини
законності виникнення заборгованості
та несвоєчасне виконання зобов'язань
по кредитному договору, а повідомлень
про порушення умов договору іпотеки не
отримував і офіційно ніхто не
повідомляв.

Боргові зобов'язання не виконував,
оскільки вказаний кредит було
оформлено в результаті шахрайських дій
ОСОБА_6, який отримав цей кредит і
зобов'язувався виконувати боргові
зобов'язання перед банком.

Вказує, що відповідно до ст. 530 ЦК
України зобов'язання, передбачені
кредитним договором та договором
іпотеки підлягають виконанню у
встановлений термін його дії, а тому в
строк до 15 червня 2018 року стягнення на
предмет іпотеки не може бути звернене.

Крім того зазначає, що він являється
інвалідом першої групи, а його сім'я
іншим житлом не володіє.

Просив рішення Рокитнівського
районного суду Рівненської області від
18 липня 2013 року скасувати і направити
справу на новий розгляд.

В поданих запереченнях на апеляційну
скаргу представник ПАТ
"Брокбізнесбанк" вказує, що згідно п.п.
3.1.3 п. 3 кредитного договору банк має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення
заборгованості за цим договором у
випадку прострочення чергового
платежу по кредиту або процентів за
користування кредитом понад два
місяці.

Пунктом 7.1 іпотечного договору
встановлено право іпотекодержателя
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - отримати задоволення
своїх вимог з вартості предмета
іпотеки у випадку порушення
позичальником основного зобов'язання
за кредитним договором.

Зазначає, що рішенням Рокитнівського
районного суду Рівненської області від
03 грудня 2010 року було встановлено факт
порушення ОСОБА_1 грошових зобов'язань
за кредитним договором, внаслідок чого
позовні вимоги банку задоволено в
повному обсязі, а покликання ОСОБА_1 на
передчасність стягнення на нерухоме
майно, виселення мешканців та зняття їх
з реєстраційного обліку є
необґрунтованим та не відповідає,
фактичним обставинам справи.

Відповідач гарантував, що за
місцезнаходженням предмета іпотеки не
зареєстровані та фактично не
проживають малолітні та неповнолітні
діти.

Всупереч умовам іпотечного договору
без письмової згоди банку, за місцем
знаходження предмета іпотеки було
зареєстровано 23 листопада 2010 року
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В зв'язку з систематичним порушенням
грошових зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_1 неодноразово
надсилались поштою та вручались під
розписку вимоги та повідомлення про
такі порушення та можливі їх наслідки.

Доводи апеляційної скарги щодо
законності виникнення заборгованості
та злочинних дій третіх осіб, які не є
учасниками даних кредитних відносин, є
надуманими і не ґрунтуються на
належних доказах.

ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись
з позовом про визнання кредитного та
іпотечного договорів недійсними, хоча
досі він таким правом не скористався.

Просив відхилити апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та залишити рішення
Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1,
підтримавши апеляційну скаргу
повністю, надав пояснення в межах її
доводів.

Представник ПАТ "Брокбізнесбанк",
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликався на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
"Брокбізнесбанк" в частині вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив з
того, що заборгованість відповідача за
кредитним договором є співмірною із
вартістю предмета іпотеки для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження, а тому з урахуванням вимог
ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про іпотеку", роз'яснень,
наданих у п. 44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин"
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Щодо даних висновків, суд першої
інстанції навів відповідні мотиви і
докази, з якими погоджується і
апеляційна інстанція, оскільки такий
висновок суду ґрунтується на вимогах
закону та здобутих доказах.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено в судовому засіданні, що 18
червня 2008 року укладено кредитний
договір № 253К-08 між АК "Брокбізнесбанк"
та ОСОБА_1, предметом якого є грошові
кошти (кредит) в розмірі 39 000, 00 доларів
США на строк з 18 червня 2008 року по 15
червня 2018 року. В цей же день укладено
іпотечний договір № 253К-08/і, предметом
якого є житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та
земельна ділянка площею 0,1197 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що розташована на
території АДРЕСА_1 (а.с. 6-10).

Судом встановлено, що заборгованість
відповідача за укладеним кредитним
договором становить 325501 грн. 58 коп. і
сума заборгованості є співмірною із
вартістю заставленого майна (будинок і
земельна ділянка) для його подальшої
реалізації на публічних торгах у
порядку виконавчого провадження,
оскільки згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 570
від 29 лютого 2012 року ринкова вартість
іпотечного майна становить 206520 грн. 00
коп., а вартість земельної ділянки
згідно висновку про експертну грошову
оцінку земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
від 25 липня 2012 року становить 25520 грн. 00
коп., що в сукупності становить 232 040 грн.
00 коп.

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 03 грудня 2010 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованість за
кредитним договором у розмірі 325 501 грн.
58 коп. Таким чином судовим рішенням, яке
набрало законної сили, є доведеними
обставини порушення зобов'язання та
обов'язок відповідача сплатити
визначену заборгованість за спірним
договором кредиту, що в силу ст. 61 ЦПК
України є підставою звільнення від
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, що правомірно і було зроблено
судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду
сторони підтвердили, що будь-яких
заперечень чи зауважень щодо
викладеної резолютивній частині
оспорюваного рішення відповідно до
положень ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» не мають. Так, в резолютивній
частині рішення в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки,
зазначено загальний розмір вимог та
його складові /загальна сума
заборгованості - 325501 грн. 58 коп., що
становить за офіційним курсом НБУ на 25
грудня 2009 року - 38848, 17 доларів США, з
яких борг за кредитом - 35956, 08 доларів
США, несплачені відсотки - 2892, 09 доларів
США, неустойки - 1726,54 долари США,
неустойки за невиконання зобов'язання
по страхуванню заставленого майна -
14310,52 грн./, спосіб реалізації предмета
іпотеки, а саме здійснити шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій. / а.с. 94/.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Однак, будь-яких доказів, заслуговуючих
на увагу, які є належними і допустимими,
спростовують висновки суду,
відповідачем не надано.

Поскільки доводи апеляційної скарги в
зазначеній частині рішення висновків
суду не спростовують, та, враховуючи, що
суд першої інстанції, вирішуючи спір,
правильно встановив дійсні обставини
справи, з'ясував характер
взаємовідносин сторін, постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення в
частині задоволення вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з цим, колегія суддів вважає
передчасними висновки суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог про виселення відповідачів з
наступних підстав.

У порушення вимог закону та ст.ст. 212-214
ЦПК України суд першої інстанції
прийшов до передчасного висновку про
задоволення позову, оскільки належним
чином не встановив всіх фактичних
обставин, від яких залежить правильне
вирішення справи; зокрема, не звернув
уваги на те, що саме по собі виконання
рішення суду про стягнення кредитної
заборгованості не є підставою для
виселення в порядку, передбаченому
Законом України "Про іпотеку".

Задовольняючи позов в частині
виселення відповідачів з житлового
будинку судом не були виконані вимоги
ст. 109 ЖК України та ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" та не було з'ясовано, чи
направляв банк письмову вимогу про
виселення відповідачів та всім
мешканцям, які проживають в житловому
будинку, та чи була така вимога
отримана всіма мешканцями.

У ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Частини 2 і 3 зазначеної статті
встановлюють певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст.
39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Оскільки позивачем не було дотримано
вищезазначеного порядку виселення
відповідачів, тому в задоволенні цих
позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 314-316, 317 ЦПК України,
судова колегія судової палати, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Рокитнівського районного суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
в частині задоволення позовних вимог
публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про їх виселення та зняття з
реєстраційного обліку із житлового
будинку АДРЕСА_1 скасувати, та
відмовити в задоволенні цих позовних
вимог.

В решті рішення залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
Ю.М. Мельник

С.В. Хилевич