Семенівський районний суд Полтавської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2014
547/1225/13-ц

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Халявки В.І.

при секретарі- Козулі Н.П.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Семенівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за
борговими розписками,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у серпні 2013 року звернувся
до районного суду з позовом, в якому
вказував, що 10 листопада 2010 року
відповідачка ОСОБА_4 під розписку
позичила у нього гроші 46000 грн та 7000 грн,
а всього 53 000 гривень.

Вказані розписки не містять
кінцевої дати повернення боргу і є
безстроковими. Позичені кошти
відповідачка зобов'язалася повернути
за першою вимогою.

4 червня 2013 року він пред'явив
відповідачці усну вимогу про
повернення боргу, на що вона ніяк не
відреагувала та не повернула жодної
частини боргу.

Позивач також вказував, що 22 липня
2009 року він позичив 46000 гривень
відповідачці ОСОБА_5, про що та видала
йому боргову розписку. В цій розписці
також не вказано кінцевої дати
повернення боргу. На його усну вимогу
від 2 липня 2013 року про повернення всієї
суми боргу відповідачка не
відреагувала, боргу не повернула.

ОСОБА_3 просив постановити
рішення про стягнення з ОСОБА_4 53000
гривень боргу, а з ОСОБА_5 46000 грн боргу.

В судовому засіданні сам позивач
ОСОБА_3 та його представник підтримали
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася через хворобу. В
письмових поясненнях на позов від 21
жовтня 2013 року вказала, що ніяких
грошей від позивача ОСОБА_3 чи його
батька ОСОБА_6 не брала, хоч домовлялася
із ОСОБА_6 передати СФГ «Барвінок» свій
пай на постійне безстрокове
користування за 14000 гривень. Однак а ні
14000 грн, а ні сум, вказаних у боргових
розписках, вона від ОСОБА_3 чи ОСОБА_6 не
отримувала. Підписи в боргових
розписках вчинені не нею, а іншою
особою.

Відповідачка ОСОБА_5 позов не
визнала та пояснила, що грошей у
позивача чи його батька в сумі 46000
гривень вона не позичала. Підпис на
борговій розписці виконаний не нею. Від
батька позивача вона отримала на 7000 грн
кабана вагою 2ц, 1ц картоплі та 2 ц
пшениці. Орендної плати за свою
земельну ділянку вона не отримувала
протягом 2006-2013 років.

Представник відповідачів ОСОБА_2
пояснив, що його довірителі позов не
визнають і підстав для його
задоволення немає. Фактично між
позивачем та відповідачами, а також
іншими власниками земельних паїв
склалися відносини купівлі-продажу
земельних ділянок. Люди отримували
кошти, а взамін передавали земельні
ділянки. Все це оформлялося борговими
розписками, заповітами, дорученнями на
ім'я однієї і тієї ж особи - позивача
ОСОБА_3.

В заповітах на ім'я позивача
йдеться лише про земельні ділянки. Суми
в боргових розписках тотожні з
вартістю земельних ділянок.

Боргові розписки не містили
зобов'язання повернути позичені кошти.

Відповідачкам ОСОБА_4 та ОСОБА_5
орендна плата не виплачувалася кілька
років .

Підставою для позову послугувало
те, що ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом про розірвання договору оренди
землі, а ОСОБА_5 відмовилася укладати
договір оренди земельної ділянки з СФГ
«Барвінок» членами якого є ОСОБА_6 та
ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення позивача,
його представника, відповідачки
ОСОБА_5, представника відповідачів,
дослідивши докази, суд вважає, що в
позові до обох відповідачів слід
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В одній із постанов Верховний суд
України ( справа №6-63 ЦС 13 від 18 вересня
2013 року про перегляд ухвали Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ) вказав, що досліджуючи боргові
розписки чи договори позики, суди
повинні виявляти справжню правову
природу укладеного договору,
незалежно від найменування документа ,
і залежно він установлених результатів
робити відповідні правові висновки.

Встановлено, що від імені ОСОБА_4 10
листопада 2010 року написано два
документи, які названо розписками.
Згідно з цими розписками ОСОБА_4
одержала від ОСОБА_3 позику в сумі
відповідно 46000 грн та 7000 грн. У
розписках зазначено, що ОСОБА_4 до суду
ні в усній, ні в письмовій формі
звертатися не буде. Зобов'язання про
умови та термін повернення боргу
розписка не містить. Справжність
підпису на розписці посвідчено
секретарем Устимівської сільської
ради Семенівського району Полтавської
області.

Від імені ОСОБА_5 22 липня 2009 року
написано документ, який називається
розпискою. Згідно з цією розпискою
ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 позику в
сумі 46000 гривень. В розписці також
зазначено, що ОСОБА_5 ні в усній, ні в
письмовій формі до суду звертатися не
буде. В розписці також не зазначено про
обов'язок повернути позику. Підпис
ОСОБА_5 на розписці посвідчено
секретарем Устимівської сільської
ради.

Встановлено, що від імені ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в Устимівській сільській
раді складено заповіти, відповідно 10
листопада 2010 року та 22 липня 2009 року,
згідно з якими ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заповіли свої земельні ділянки площею,
відповідно 6,12 га та 3,87 га ОСОБА_3. В
означені вище дати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
оформили на ім'я ОСОБА_3 довіреності на
представництво їх інтересів на
загальних зборах орендарів, укладання
від їх імені договорів оренди
земельних ділянок та припинення дії
цих договорів.

Встановлено, що всі документи:
розписка, заповіт та довіреність
складалися в один день, а підписи в них
посвідчені секретарем сільської ради.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
заступником голови СФГ «С-Барвінок», а
його батько ОСОБА_6 є головою цього
селянського фермерського
господарства.

Із пояснень в судовому засіданні
позивача ОСОБА_3 вбачається, що він
особисто з відповідачами не
спілкувався і про позику не домовлявся.
Це робив його батько ОСОБА_6. Умовою
надання позики було те, що відповідачі
передадуть свої земельні частки (паї) в
СФГ «С-Барвінок». Довіреності на його,
позивача, ім'я видавалися, щоб він міг
отримувати орендну плату, належну
відповідачам, для погашення боргу.
Особисто він гроші відповідачам не
передавав. Він взяв кошти в кредитній
спілці та передав їх батькові, а той
відповідачам.

Позивач пояснив, що став вимагати
повернення позики, бо ОСОБА_4 подала
позов до СФГ про розірвання договору
оренди, а ОСОБА_5 відмовилася укладати з
СФГ договір оренди.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 показав, що син
давав йому кошти, а він передав їх
відповідачам в якості позики. Свідок
пояснив, що гроші ОСОБА_4 та ОСОБА_5 він
передав в рахунок орендної плати.
Земельна ділянка ОСОБА_4 була в оренді
СФГ «С-Барвінок», а у ОСОБА_5
закінчувався договір оренди з іншим
орендарем і вона повинна була укласти
договір з СФГ. Свідок показав, що
фактично вони викупляли право на
користування земельною ділянкою, а
сума, вказана в розписці про позику, це
такса, яка не ним придумана.

Таким чином в ході судового
слідства із пояснень позивача,
відповідачів, свідка ОСОБА_6
встановлено, що між позивачем та
відповідачами склалися інші
правовідносини, відмінні від
правовідносини, що регулюють договір
позики.

При цьому суд зауважує наступне.

В наданих суду розписках
відповідачів не вказано на обов'язок
повернути позику.

На ім'я позивача ОСОБА_3
відповідачами складалися заповіти. При
цьому заповідалися лише земельні
ділянки, що може свідчити про фактичну
купівлю земельних ділянок.

Відповідачами на ім'я позивача
видавалися довіреності на право
укладання та розірвання договорів
оренди земельних ділянок.

Судом встановлено наявність
розписок інших власників земельних
паїв про позику грошей у ОСОБА_3

Встановлено, що нормативна
грошова оцінка земельних ділянок по
Устимівській сільській раді
збігається із сумами, вказаними в
розписках про позику.

Встановлено також, що після
оформлення документів - розписок,
заповітів, довіреностей відповідачам
орендна плата не виплачувалася.

Таким чином суд приходить до
висновку, що сторонами шляхом
складання розписки про позику могли
бути оформлені інші правовідносини,
зокрема авансування орендної плати на
тривалий строк чи фактичний викуп
земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст..ст. 10,11,60,212-214 ЦПК
України, ст..ст. 1046,1047 ЦК України,

РІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
борговими розписками відмовити через
безпідставність позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів шляхом подання
апеляційної скарги.

Головуючий-підпис

ВІРНО

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області
В.І.Халявка

Повний текст рішення виготовлено 10,02,2014
року