Справа № 664/2087/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
Цюрупинський
районний суд

Херсонської області

в складі:

головуючого судді
Яценко О.М.,

при секретарі
Брустман О.М.,

за участі позивача за первісним
позовом (відповідача за зустрічним) -
ОСОБА_1,

за участі представника позивача за
первісним позовом (відповідача за
зустрічним) - ОСОБА_2,

за участі відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей) - ОСОБА_3,

за участі представника відповідача за
первісним позовом (позивача за
зустрічним) - ОСОБА_4,

за участі представника третьої особи
за зустрічним позовом - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Цюрупинську цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю «Комунгосп», про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, та
зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до
ОСОБА_1, третя особа орган опіки та
піклування Цюрупинської міської ради,
про вселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Комунгосп»,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням. Під час розгляду справи
ОСОБА_3 подала зустрічний позов в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа
орган опіки та піклування Цюрупинської
міської ради, про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
шляхом вселення.

Позивач за первинним позовом
(відповідач за зустрічним) позовні
вимоги підтримав, у задоволенні
зустрічного просив відмовити у зв'язку
із необґрунтованістю, та суду пояснив,
що він зареєстрований та проживає у
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. У
зазначеній квартирі прописана також
відповідач ОСОБА_3 з неповнолітніми
дітьми: ОСОБА_8 та ОСОБА_7. У квітні 2012
року між ним та відповідачем виникла
сварка, після якої ОСОБА_3 разом з
дітьми переїхала жити до матері, де
зараз й проживає. В той же час
відповідач звернулася до суду з
позовами про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів та про вселення її
з дітьми у квартиру. Позовні вимоги про
стягнення аліментів та вселення він
визнав в повному обсязі, у справі про
розірвання шлюбу просив надати строк
на примирення. Вказане клопотання було
задоволено, йому з відповідачем дали
строк на примирення, у який вони
примирилися та почали відновляти
подружні стосунки, у зв'язку із чим
позов про розірвання шлюбу було
залишено без розгляду. Виконанню
рішення суду про вселення ОСОБА_3 з
дітьми він не перешкоджав, проте ОСОБА_3
не бажала вселятися. У зв'язку із тим, що
вона вже більше року (на момент
звернення до суду із позовом - майже
рік) не проживає у спірній квартирі,
просить первинні позовні вимоги
задовольнити повністю, визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та стягнути з
відповідача судові витрати на його
користь. Щодо зустрічних позовних
вимог, то він не визнає їх, підтвердив,
що дійсно в нього була сварка з ОСОБА_3,
пов'язана із виплатою аліментів, за що
його було притягнуто до
адміністративної відповідальності.
Крім того, його неодноразово викликали
до міліції у зв'язку із надходженням
заяв від позивача за зустрічним
позовом про те, що він викидає її речі.

Представник позивача за первинним
позовом (відповідача за зустрічним)
позовні вимоги та пояснення, надані
позивачем за первинним позовом,
підтримав, у задоволенні зустрічного
позову просив відмовити, оскільки він є
необґрунтованим.

Відповідач за первинним позовом
(позивач за зустрічним) первинний позов
не визнала, зустрічний позов
підтримала та суду пояснила, що з 26.12.2006
року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1, котрий рішенням
Цюрупинського районного суду від 15.08.2013
року був розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них
народився син - ОСОБА_7. Крім того, вона
має неповнолітнього сина від першого
шлюбу - ОСОБА_6. 05.06.2012 року Цюрупинським
районним судом було винесено рішення
про вселення мене до квартири АДРЕСА_1.
Позивач за зустрічним позовом вказані
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
та добровільно виконав рішення суду,
надавши ключі від кватири. 27.02.2013 року
позивач за первинним позовом прийшов
додому в не тверезому стані, почав
сваритися. У зв'язку із вказаним, вона
була вимушена звертатися до
правоохоронних органів за захистом і
ОСОБА_1 було піддано адміністративному
стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 14.03.2013
року ОСОБА_1 зателефонував їй на роботу
та почав лаятися нецензурною лайкою,
викинув з вікна квартири на вулицю
належні їй речі. 30.04.2013 року він зачинив
вхідні двері та не пустив відповідача
за первинним позовом з дітьми до
квартири, з пояснень позивача за
первинним позовом вбачається, що
причиною вказаних дій стали
неприязнені відносини сторін. 13.06.2013
року вона з дітьми була примусово
вселена до спірної квартири, проте
через 30 хвилин позивач за первинним
позовом виселив її. У зв'язку із тим, що
позивач за первинним позовом створює
їй та неповнолітнім дітям перешкоди у
користуванні житлом, за місцем
мешкання вона не була відсутня
встановлений законодавством строк за
власним бажанням, тому просить у
задоволенні первинного позову
відмовити, а зустрічний - задовольнити
та здійснити її вселення з дітьми до
квартири.

Представник відповідача за первинним
позовом (позивача за зустрічним) проти
задоволення первинного позову
заперечувала, зустрічний позов
підтримала, пояснення, надані
позивачем за зустрічним позовом
підтримала, просила усунути перешкоди
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, у користуванні житловим
приміщенням шляхом вселення.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Цюрупинської міської
ради проти задоволення первинного
позову заперечував, зустрічні позовні
вимоги підтримав та пояснив, що
оскільки неповнолітні діти прописані у
спірній квартирі та відсутності іншого
місця проживання, вони не можуть бути
позбавлені права на житло.

Третя особа ТОВ «Комунгосп» за
первинним позовом у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, причини неявки не відомі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає
сторін добре, їх діти навчаються в
одному класі. З розмов з ОСОБА_3 їй стало
відомо, що ОСОБА_1 вигнав її з дітьми з
квартири. Останній раз вона була в
квартирі в березні 2013 року, коли
збиралися на батьківські збори. ОСОБА_1
прийшов без настрою додому. В березні
2012 року, коли вона знаходилася в
квартирі на кухні, ремонту не було. В
жовтні 2012 року вона була в квартирі
перед батьківськими зборами, речі
ОСОБА_3 були в квартирі.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що сторін
знає з 2006 року, оскільки вони разом
працювали на ТОВ «Промбізнес». ОСОБА_3 в
січні 2013 року звільнилася, а ОСОБА_1
працює й досі. У 2012 році весною вони
сварилися, були суди. Проте влітку вони
разом гуляли по Житлоселищу. Вона також
з вікон свого будинку АДРЕСА_3, вона
бачила, що ОСОБА_3 виходила з під'їзду
будинку, де розташована спірна
квартира. ОСОБА_1 після закінчення
роботи завжди чекав ОСОБА_3 щоб разом
піти. В середині квітня 2013 року ОСОБА_1
вигнав ОСОБА_3 з дому. У спірній
квартирі вона не була, точний номер
квартири та житлового будинку вона
назвати не може.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що сторін
по справі знає як батьків ОСОБА_12, який
розповідав їй, що вітчим вигнав ОСОБА_5
з матір'ю та братом в кінці квітня 2013
року. Вдома у сторін вона жодного разу
не була. ОСОБА_12 їй розповідав, що хотів
потрапити до квартири щоб забрати
підручники, проте замок був поміняний,
ключ не підходив. Крім того, у ОСОБА_3
була рижа собака, з якою вони по черзі
гуляли.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає
ОСОБА_13 з семи років, з матір'ю та
вітчимом він також знайомий. ОСОБА_12
розповідав йому, що в кінці квітня 2013
року ОСОБА_1 вигнав ОСОБА_3 з дітьми з
дому. ОСОБА_14 розповідав, що намагався
потрапити до квартири щоб забрати
підручники, проте замок був змінений.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є
сусідкою сторін по справі. У ОСОБА_3
були сварки та скандали на початку
квітня 2013 року, а також в лютому чи
березні 2013 року. Вперше, вона була
свідком, та бачила як ОСОБА_1 бив посуд
та викидав речі ОСОБА_3. В другий раз
свідком був її чоловік, він
зателефонував їй та розповів, що
відбувається, що ОСОБА_1 викидає речі
ОСОБА_3 з балкону. Тоді свідок
зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила
про вказане. Остання прийшла з ОСОБА_14,
забрала речі та поїхала до своєї
матері.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що зі слів
ОСОБА_14 знає, що вітчим вигнав його з
матір'ю та братом з дому. Крім того, він
разом з ОСОБА_3 працює на підприємстві
«АТБ», разом до квітня 2013 року ходили на
зупинку, а потім ОСОБА_3 перестала.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він
товаришує з ОСОБА_14 з дитинства, часто
бував у останнього в гостях. Пояснив, що
спілкувався з останнім до січня 2013
року, коли останній раз бачив не
пам'ятаю. Про відносини в сім'ї ОСОБА_3
знає, що в квітні 2012 року або в квітні 2013
року ОСОБА_1 вигнав їх з дому. Про події
2013 року йому не відомо, оскільки вони не
спілкувалися. ОСОБА_12 також йому
розповідав, що намагався потрапити до
квартири, проте замок був поміняний.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що є
сусідкою сторін по справі. З грудня 2012
року вона ОСОБА_3 та її сина в будинку не
бачила. ОСОБА_14 пригадує, що одного разу
до ОСОБА_3 приходили працівники
міліції, проте з якого приводу їй не
відомо.

Суд, заслухавши пояснення позивача за
первинним позовом (відповідача за
зустрічним), представника позивача за
первинним позовом (відповідача за
зустрічним), відповідача за первинним
позовом (позивача за зустрічним),
представника відповідача за первинним
позовом (позивача за зустрічним), третю
особу за зустрічним позовом, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.12.2006 року між
сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
зареєстровано шлюб, котрий рішенням
Цюрупинського районного суду від 15.08.2013
року був розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них
народився син - ОСОБА_7. Крім того,
ОСОБА_3 має неповнолітнього сина від
першого шлюбу - ОСОБА_6. Під час шлюбу
вони проживали у спірній квартирі
АДРЕСА_1, що належала на праві
користування ОСОБА_1. У 2012 році
рішеннями Цюрупинського районного
суду було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина та вирішено
питання про вселення останньої до
квартири. 13.06.2013 року ОСОБА_3 з дітьми
була примусово вселена до спірної
квартири.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого або майнового права
та інтересу.

Згідно до ст. 150, 155 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру користуються нею
для особистого проживання і мають
право розпоряджатися власністю на свій
розсуд, власника не може бути
позбавлено права користуватися
квартирою.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійснені ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод.

Відповідно до ст.. 71 ЖК України,
збереження жилого приміщення за
тимчасово відсутніми громадянами
можливе протягом шести місяців.

Відповідно до положення ст. 7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що квартира належить на
праві власності ТОВ «Комунгосп»,
ОСОБА_1 наділений лише правом її
користування. В судовому засіданні з
пояснень свідків ОСОБА_16, ОСОБА_15,
ОСОБА_13, ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_3
проживала у спірній квартирі з дітьми,
проте свідки ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_11
про події, що сталися в квартирі ОСОБА_3
знає лише зі слів ОСОБА_13 - сина ОСОБА_3,
проте очевидцями вони не були, тому їх
покази суд не приймає як належні та
допустимі докази у вказаній частині.
Суд також критично відносить до
показів свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_17, оскільки вони давали
суперечливі покази, путалися в роках та
подіях. Щодо показів свідка ОСОБА_18, суд
також відноситься до її показів
критично, оскільки вона точно не могла
зазначити кого з дітей навчала, а кого
ні, коли це було, а тому стверджувати що
вона пам'ятає всі події в точності з
прив'язкою до року неможливо.

Крім того, рішення суду 13.06.2013 року було
виконано та ОСОБА_3 з дітьми було
вселено до спірної квартири.

Разом з тим, суд також приходить
висновку, що оскільки ОСОБА_1 наділений
лише правом користування квартирою
АДРЕСА_1, то реєстрація ОСОБА_3 не
перешкоджає у реалізації його права
користування житловим приміщенням,
тобто не є порушеним.

Відповідно до положень ст.. 64 ЖК
України, члени сім'ї наймача, котрі
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем всіма правами та
обов'язками, що виникають з договору
найма житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить висновку, що позивач за
первинним позовом (відповідач за
зустрічним) та позивач за зустрічним
позовом (відповідач за первинним) не
надали суду достатньо належних та
допустимих на підтвердження своїх
позовних вимог, тому в задоволенні як
первинного позову, так і зустрічного
необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 391 ЦК України, ст.ст.
64, 71, 150, 155, 156 ЖК України, Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання», Законом
України «Про судовий збір», ст.ст. 11, 15,
60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені первісних позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
товариство з обмеженою
відповідальністю «Комунгосп», про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

У задоволені зустрічних позовним вимог
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування Цюрупинської
міської ради, про вселення - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд.

Суддя
(підпис)
Яценко О. М.

Копія відповідає оригіналу.

Суддя
О. М.
Яценко