У Х В А Л А

20 січня 2014 року
м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Матвєєвої О.А.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славич» про
визнання поруки припиненою,

в с т а н
о в и л а:

У березні 2012 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним
позовом, просив визнати припиненим
договір поруки, укладений 02 вересня 2008
року.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 12 лютого 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 02 квітня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилено. Рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 02
квітня 2013 року залишено без змін.

У грудні 2013 року до суду надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд зазначеної ухвали
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема ст. 559 ЦК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Заявник вважає прикладом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2012
року, в якій суд касаційної інстанції
погодився з висновками суду про те, що
не можна вважати фактичною згодою
особи як поручителя на збільшення
розміру його відповідальності щодо
укладення ним від імені товариства, як
директором товариства, додаткових угод
про внесення змін до генерального
договору, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які дані погодження
таких змін до кредитного договору
особи, саме як фізичною
особою-поручителем. Банк-кредитор без
погодження з поручителем змінив
зобов'язання за кредитним договором у
бік збільшення, а тому оспорюваний
договір поруки відповідно до ч. 1 ст. 559
ЦК України є припиненим;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2013 року,
в якій суд касаційної інстанції
погодився з висновками суду про те, що
обсяг відповідальності
поручителя-фізичної особи був
збільшений без його згоди, а тому
відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України
договір поруки є припиненим.

У той же час, постановляючи ухвалу 18
вересня 2013 року Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ погодився з
позицією судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову у задоволенні
позову про визнання поруки припиненою,
виходив із того, що ОСОБА_1 підписував
договір про підвищення процентної
ставки за користування кредитом як
директор ТОВ «Славич», тому був
ознайомлений з умовами вказаного
договору і як поручитель ТОВ «Славич».

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
ОСОБА_1 доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права - ч. 1
ст. 559 ЦК України, яке потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що дану справу, про перегляд
якої ОСОБА_1 подано заяву, слід
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Славич»
про визнання поруки припиненою.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом з копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
Л.М. Мазур

О.А. Матвєєва

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана