АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури
В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 19.11.2013 в
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Публічне акціонерне товариства
«Сведбанк» про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання припиненим та
недійсним іпотечного договору,
усунення перешкод у здійсненні права
власності, -

В С Т А Н О В И Л А

Справа № 2-4720/11 № апеляційного
провадження: 22-ц-796/2330/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Маліновська,
В.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.У жовтні 2010 року
позивач звернувся до суду із позовом, в
якому, з урахуванням уточнень, просив:
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед ПАТ «ВТБ Банк» за
Генеральною угодою № 06 від 22.08.2007,
укладеною між Банком та ОСОБА_1 та
кредитним договором № 12.44-06/07-СК,
укладеним між банком та ОСОБА_1 в сумі 183
276,47 доларів США (що за офіційним курсом
долара США до гривні, встановленому НБУ
станом на 31.05.2011 1 долар США=7,9706 грн.,
становить сума - 1 460 823,43 грн.), звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором № 12.44-06/07-ДІ2 від
22.08.2007, на належну ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1, яка складуться з 2
жилих кімнат, загальною площею 59,40 кв.м.,
жилою - 28,80 кв.м., шляхом реалізації
предмета іпотеки з прилюдних торгів,
встановивши ціну продажу предмету
іпотеки відповідно п.1.4. іпотечного
договору №12.44-06/07ДІ2 від 22.08.2007 в розмірі
637 436,00 грн., що за курсом НБУ на день
підписання договору становило 126 224,95
доларів США; стягнути з відповідачів
судові витрати, а саме державне мито в
розмірі 1 700,00 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 120,00 грн. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на неналежне виконання
відповідачами умов договору.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 19.11.2013 позов
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Публічне акціонерне
товариства «Сведбанк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
задоволено.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» за Генеральною
угодою №06 від 22.08.2007 та кредитним
договором №12.44,- 06/07-СК від 22.08.2007 у
розмірі 183276,47 доларів США (еквівалент у
гривні за курсом НБУ станом на 31.05.2011
становить 1460823,43 грн.) що складається з:

- простроченої заборгованості по
кредиту за період з 07.03.2008 по 31.05.2011 та
становить 48 863,62 доларів США (еквівалент
у гривні - 389 472,37грн.);

- поточної заборгованості по
кредиту за період з 22.08.2007 по 31.05.2011 та
становить 103 501,80 доларів США
(еквівалент у гривні- 824 971,45грн.);

- простроченої заборгованості по
сплаті процентів за користуванні
кредитними коштами за період з 01.02.2008 по
01.05.2011 та становить 11262,84 доларів США
(еквіваленту гривні - 89 771,59 грн.);

- пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами за період з 07.03.2011р. по 31.05.2011р.
та становить 5 395,26доларів США
(еквівалент у гривні -43 003,46грн.);

- пені за несвоєчасну сплату
кредиту за період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та
становить 9 798,43доларів США (еквівалент
у гривні - 78 099,37 грн.);

- 3% річних за прострочення сплати
процентів за період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та
становить 788,00доларів США (еквівалент у
гривні - 22 222,03грн.);

- 3% річних за прострочення сплати
кредиту за період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та
становить 1666,52 доларів США (еквівалент
у гривні - 13283,16 грн.),

звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором №12.44-06/07-ДІ2 від
22.08.2007 - квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 9,40 кв.м., житловою - 28,80 кв.м., що
належить на праві власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва
про право власності на житло, виданого
24.11.1993 Фондом комунального майна
Радянського району м. Києва згідно з
розпорядженням (наказом) від 23.11.1993 №6650
та зареєстрованого в Київському
міському БТІ 09.12.1993 в реєстрову книгу за
№15а, шляхом реалізації предмета
іпотеки з прилюдних торгів,
встановивши початкову ціну продажу на
рівні 757 801,00 грн. (Висновок експерта від
17.04.2013).

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» судові витрати у
сумі - 1820,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання припиненим та недійсним
іпотечного договору, усунення перешкод
у здійсненні права власності -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, представником відповідача ОСОБА_1
- ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в
якій зазначається про незаконність,
необґрунтованість рішення суду у
зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що вирішуючи дану
справу, судом не враховано рішення суду
від 14.07.2009, яким вже стягнута
заборгованість за даним кредитним
договором, а тому вважає, що
провадження у даній справі підлягає
закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК
України. На підставі зазначеного
просить рішення суду скасувати та
постановити ухвалу, якою закрити
провадження у справі.

Не погоджуючись із рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19.11.2013, апеляційну скаргу
також подано представником
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5
посилаючись на його незаконність.
Апелянт вказує на те, що ухвалюючи
рішення, судом першої інстанції на
враховано положень ст. 35 Закону України
«Про іпотеку», оскільки ОСОБА_2 не
отримувала від банку письмової вимоги
про усунення порушення. Також,
апеляційна скарга мотивована
безпідставною відмовою суду в
задоволенні заявленого відповідачем
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 137 ЦПК України, а саме
інформації щодо розміру сум, стягнутих
в порядку примусового виконання
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14.07.2009 у справі №2-2137/09, з
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ТОВ «Леол
Сервіс-Авто». Вважаючи рішення суду
необґрунтованим просить його змінити,
в частині визначеного судом розміру
заборгованості, зменшивши цей розмір
на суми, стягнуті з солідарних
боржників в ході примусового виконання
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14.07.2009 у справі №2-2137/09.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримав
подані ними апеляційні скарги з
підстав викладених у них, просив про
скасування рішення суду першої
інстанції.

Представник позивача заперечував
проти доводів обох апеляційних скарг,
вважає рішення суду законним і
обґрунтованим, просив залишити його
без змін.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
причини неявки суду не повідомили.
Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи
в судів апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається із змісту апеляційних
скарг, рішення суду в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову
сторонами не оскаржується, оскільки не
наведено доводів щодо неправильності
висновків суду в цій частині. А тому, в
порядку ст. 303 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції в частині вирішення
зустрічних позовних вимог не підлягає
перегляду судом апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ
Банк» про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суд першої інстанції
виходив з того, що загальна сума
заборгованості за Генеральною угодою
№ 06 від 02.08.2007 та Кредитним договором №
12.44-06/07-СК від 22.08.2007 (1460823,43 грн.) значно
перевищує вартість квартири за
адресою: АДРЕСА_1 (757801,00 н.), яка
визначена згідно з Висновком експерта
за результатами проведення
оціночно-будівельної експертизи №
11876/12-42 від 17.04.2013, а тому заявлені
позивачем за первісним позовом вимоги
до відповідачів вважав співмірними.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду зроблений на підставі
повного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів на в повній
мірі відповідає вимогам закону.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що 22.08.2007 між ВАТ «ВТБ
Банк» (правонаступником якого є ПАТ
«ВТБ Банк») та ОСОБА_1 була укладена
Генеральну угоду № 06 (т.1 а.с.15), згідно
якої банк зобов'язується надавати
клієнту кредитні кошти в порядку та на
умовах, визначених у кредитних
договорах, договорах про відкриття
мультивалютної кредитної лінії,
договорах про відкриття кредитної
лінії, договорах про відкриття
валютної кредитної лінії (далі -
кредитні договори).

В рамках Генеральної угоди № 06 від
22.08.2007 між позивачем та ОСОБА_1 був
укладений Кредитний договір №
12-44-06/07-СК від 22.08.2007, згідно умов якого
банк надав позичальнику кредитні кошти
у розмірі 172339,00 доларів США, строком
користування по 21.08.2014 та платою за
користування кредитом 13% процентів
річних (т.1 а.с.16-17).

Пунктом 3.1. Кредитного договору
встановлено, що погашення кредиту та
сплата процентів за його користування
здійснюється в порядку та строки
згідно графіка повернення кредиту і
сплати процентів, який є невід'ємною
частиною кредитного договору. Зміни,
додатки та доповнення до кредитного
договору оформлюються у письмовій
формі, додатковою угодою сторін і є
його невід'ємною частиною (п.9.1.
кредитного договору).

Додатковою угодою № 1 від 28.10.2008 до
Кредитного договору № 12.44-06/07-СК від
22.08.2007, сторони кредитного договору
погодили викласти пункт 1.1. розділу 1
«Предмет договору» у наступній
редакції: « 1.1. Предметом кредитного
договору є надання банком
позичальникові грошових коштів
(кредит) на таких умовах: - сума кредиту
172339,00 доларів СІЛА, - строк користування
по 21.08.2014, - плата за користування
кредитом 18% процентів річних» (т. 2
а.с.106).

Для забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 за Генеральною угодою № 06 від
22.08.2007, між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 22.08.2007 був укладений
Іпотечний договір № 12.44-06/07-ДІ2,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстровано в
реєстрі за № 4864 (т. 1 а.с.7-9).

Пунктами 1.1.,1.3. Іпотечного договору
встановлено, що предметом цього
договору є передача Іпотекодавцями
Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого
майна, а саме АДРЕСА_1, яка складається з
2 жилих кімнат, загальною площею 59,40
кв.м., жилою - 28,80 кв.м., для забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
ОСОБА_1 перед іпотекодержателем за
Генеральною угодою № 06 від 22.08.2007 та
кредитними договорами, що укладені
та/або будуть укладені на її підставі.

Предмет іпотеки належить
Іпотекодавцям на підставі Свідоцтва
про право власності на житло, виданого
24.11.1993 Фондом комунального майна
Радянського району м. Києва згідно з
розпорядженням (наказом) від 23.11.1993 № 6650
та зареєстрованого в Київському
міському БТІ 09.12.1993 в реєстрову книгу за
№15а. Предмет іпотеки сторони оцінили в
637436,00 грн., що за курсом НБУ на день
підписання договору становило 126224,95
доларів США.

Позивач належнім чином виконав взяті
на себе зобов'язання за Генеральною
угодою, натомість боржник своїх
зобов'язань за Генеральною угодою та
кредитними договорами, які були
укладенні на її виконання, не виконує, в
зв'язку з чим має місце заборгованість
за кредитами та процентами за
користування ними в розмірі 183276,47
доларів США, що за курсом НБУ станом на
31.05.2011 еквівалентно - 1460823,43 грн.. Вказана
заборгованість складається з:

- простроченої заборгованості по
кредиту за період з 07.03.2008 по 31.05.2011 та
становить 48863,62 доларів США (еквівалент
у гривні - 389472,37 грн.);

- поточної заборгованості по кредиту за
період з 22.08.2007 по 31.05.2011 та становить 103
501,80 доларів США (еквівалент у гривні - 824
971,45 грн.);

- простроченої заборгованості по
сплаті процентів за користуванні
кредитними коштами за період з 01.02.2008 по
01.05.2011 та становить 11262,84 доларів США
(еквіваленту гривні - 89771,59 грн.);

- пені за несвоєчасну сплату процентів
за користування кредитними коштами за
період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та становить
5395,26 доларів США (еквівалент у гривні
-43003,46 грн.);

- пені за несвоєчасну сплату кредиту за
період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та становить
9798,43доларів США (еквівалент у гривні -
78099,37 грн);

- 3% річних за прострочення сплати
процентів за період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та
становить 788,00доларів США (еквівалент у
гривні - 22222,03 грн.);

- 3% річних за прострочення сплати
кредиту за період з 07.03.2011 по 31.05.2011 та
становить 1666,52 доларів США (еквівалент
у гривні - 13283,16 грн.),

Наданий позивачем розрахунку
заборгованості, складений та завірений
відповідно до вимог чинного
законодавства (т.2 а.с.31-44) та не
спростований відповідачами в ході
розгляду справи.

В порядку ст.589 ЦК України, ст.ст.12, 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання зобов'язань, забезпеченого
заставою, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимог, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України,
ст. 38 Закону України «Про іпотеку»
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 591 ЦК України
реалізація предмета застави, на який
звернене стягнення, провадиться шляхом
його продажу з публічних торгів, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Порядок реалізації предмета
застави з публічних торгів
встановлюється законом.

Застосовуючи звернення
стягнення на предмет іпотеки судом
першої додержані вимоги ст.ст. 38,39,43
Закону України «Про іпотеку» щодо
встановлення способу реалізації
предмету іпотеки, порядку визначення
початкової ціни та ін..

Оскільки між сторонами наявний
спір, який розглядається в судовому
порядку, а отже і відсутня можливість
узгодження початкової ціни, а також
беручи до уваги нестабільність цін на
нерухомість, колегія суддів вважає
обґрунтованим визначення судом першої
інстанції початкової ціни продажу
предмета іпотеки на підставі Висновку
експерта за результатами проведення
оціночно-будівельної експертизи №
11876/12- 42 від 17.04.2013 (т.2 .с. 170-176).

Враховуючи обставини справи,
розмір заборгованості відповідача за
кредитними договорам на час звернення
позивача до суду з даним позовом, а
також те, що відповідач не сплачує
кредит та відсотки з 2009 року,
обґрунтованими є висновки суду першої
інстанції про істотне порушення
відповідачем умов Кредитного договору
та наявності підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідач умови договору щодо
повернення кредиту та сплати
відсотків за користування кредитом не
виконує. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.
625 ЦК України боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором, в
силу ст. 16 ЦК України, належить виключно
позивачеві у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 14.07.2009 по справі 2/2137/1/09 за
позовом ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ТОВ «Леол-Сервіс-Авто»
про солідарне стягнення
заборгованості за кредитними
договорами,яким було стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ТОВ
«Леол-Сервіс-Авто» заборгованість за
кредитними договорами, зокрема за
Кредитним договором № 12-44-06/07-СК від
22.08.2007(т.2 .с.8-10), не можуть бути прийняті
до уваги суду в якості підстав для
скасування рішення, оскільки вказаним
рішенням лише була стягнута
заборгованість станом на 2009 рік, а
предметом даного позову є звернення
стягнення на предмет іпотеки. Отже,
підстав для закриття провадження у
справі не вбачається.

Також наявність рішення суду про
стягнення заборгованості за кредитним
договором не є перешкодою для
реалізації позивачем права на
звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази, які свідчили б про
виконання вказаного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
можливості подвійного стягнення суми
заборгованості також не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства,
оскільки, з положеннями ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відкриття кількох виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника , вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження і на
майно божника накладається арешт в
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат,
пов'язаних організацією і проведенням
виконавчих дій.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про
порушення судом першої інстанції
положень ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», оскільки вона не отримувала
від банку письмової вимоги про
усунення порушення не знайшли свого
підтвердження. Так, з матеріалів
справи вбачається, що позивачем 17.02.2009
було направлено ОСОБА_2
повідомлення-вимогу № 6 699/1-08-2 від
16.02.2009, що підтверджується описом
вкладення у конверт на якому містить
штамп поштового відділення (т.1 а.с.107-109,
110, т.2 а.с.19-21,22).

Таким чином, доводи обох апеляційних
скарг висновків суду першої інстанції
не спростовують. В оскаржуваному
рішенні наведені мотиви, з яких суд
надає перевагу одним доказам над
іншими і його висновки в цій частині є
обґрунтованими. За таких обставин, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про обґрунтованість
первісних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене , колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав до його скасування з
мотивів викладених у апеляційних
скаргах не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 19.11.2013 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: