Справа №461/3612/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі :

головуючого судді Юрківа
О.Р.

при секретарі Чорненькій
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Львівської
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Реєстраційної служби головного
управління юстиції у Львівській
області, за участю третіх осіб
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_4, приватної
фірми «Фрей-СЛВВ» про витребування
майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

позивач Львівська міська рада
звернулась до суду із позовом, в якому
просить витребувати майно з чужого
незаконного володіння, скасувати
рішення про реєстрацію права власності
та зобов'язати до вчинення дій.

В обґрунтування позову
покликаються на те, що у їхньому
володінні знаходиться квартира
державного житлового фонду АДРЕСА_1,
площею 18,7 кв.м. В цій квартирі проживало
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 15.09.2011 року
квартиронаймач ОСОБА_4 скерувала в їхню
адресу звернення, в якому повідомила,
що на підставі рішення постійно
діючого Третейського суду при
Українському національному комітеті
міжнародної торгової палати від 16.09.2009
року, постановленого у справі №10-59/09,
квартирою в якій вона мешкала
заволоділи невідомі особи. Повідомила,
що її чоловік - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 не приватизувавши
квартири. Оскільки вдвох з чоловіком
проживала в квартирі протягом десяти
років, за нею, згідно з рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова постановленого 18.06.1998 року у
справі №2-607/1998, залишено право на
житлову площу. Маючи намір
зареєструвати своє місце проживання у
встановленому законом порядку
довідалась, що право власності на
квартиру належить іншим особам.
Пояснила, що причиною цьому є рішення
постійно діючого Третейського суду при
Українському національному комітеті
міжнародної торгової палати від 16.09.2009
року, яким встановлено, що її чоловік
ОСОБА_5 10.06.1996 року нібито продав
квартиру приватній фірмі «Фрей - СЛВВ».
Надалі, останні, 19.06.2003 року відчужили
квартиру ОСОБА_3, котрий зареєструвавши
своє право власності - 13.07.2010 року
продав ОСОБА_2 за 100 000 гривень, котра і
зареєструвала своє право власності на
спірну квартиру. Стверджують, що
квартира вибула з володіння Львівської
міської ради без їхньої волі, а рішення
постійно діючого Третейського суду при
Українському національному комітеті
міжнародної торгової палати від 16.09.2009
року скасоване. Більше того, квартира
не була приватизована, відтак право
розпорядження в ОСОБА_5 було відсутнє і
ні приватна фірма «Фрей-СЛВВ» ні ОСОБА_3
не були добросовісними набувачами.
Покликаються на те, що оспорюваний
договір купівлі-продажу від 19.06.2003 року,
укладений між приватною фірмою
«Фрей-СЛВВ» та ОСОБА_3 нотаріально не
посвідчений, а первинний договір -
нібито укладений 19.06.1996 року між ОСОБА_5
та приватною фірмою «Фрей СЛВВ» не
існує взагалі. До того ж, у зв'язку з
набранням чинності Законом 1076-VI, ОСОБА_3
не мав права реєструвати право
власності на підставі рішення
третейського суду. Просять позов
задовільнити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, давши
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просить позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явились, заяви
про розгляд справи у їх відсутності не
направили, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, про що свідчать наявні у
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень. За
таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутності на
підставі наявних у справі доказів.

В судове засідання представник
відповідача - Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Львівській
області не з'явився, однак скерував
суду клопотання про розгляд справи у
його відсутності. В письмових
поясненнях щодо заявленого позову
повідомили, що є новоствореним органом
та здійснюють державну реєстрацію прав
на нерухоме майно з 01.01.2013 року.
Ствердили, що не є правонаступником
Львівського обласного комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
та архівних справ їм не передано.

Представник третьої особи
Львівського обласного комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
та представник третьої особи приватної
фірми «Фрей-СЛВВ» у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчать наявні у
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень. За
таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_4 та її представник позов
підтримали, давши пояснення аналогічні
доводам представника позивача та
викладеним у позові. Просять позов
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши інші матеріали справи, суд
приходить до переконання, що позов
належить задовольнити з наступних
мотивів.

Статтею 227 ЦК УРСР встановлено, що
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідченим,
якщо хоча б однією із сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне за собою недійсність договору.
Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Аналогічні положення щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
житлового будинку (квартири) містить й
Цивільний кодекс України в редакції
2003р. (стаття 657).

Відповідно до ст.388 ч.1 п.3 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що згідно довідки
Відділу приватизації Державного
житлового фонду Шевченківського
району м.Львова вих.№199 від 15.09.2011 року,
АДРЕСА_1 в приватизації не значиться.
(а.с.32).

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 18.06.1998 року,
постановленого у справі №2-607/1998
АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати,
площею 18,7 кв.м., без кухні та
комунальних вигод. (а.с.83)

Встановлено, що основним
квартиронаймачем був ОСОБА_5, який був
зареєстрований та проживав в цій
квартирі вдвох з дружиною - ОСОБА_4, до
дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання в
квартирі зареєстрована не була, проте
після смерті чоловіка залишилась
проживати в ній одна.

Не погоджуючись з такими
підставами проживання ОСОБА_4 у спірній
квартирі Шевченківська районна
адміністрація виконавчого комітету
Львівської міської ради народних
депутатів звернулась до суду з позовом,
в якому просила виселити ОСОБА_4 з
квартири.

Згаданим вище рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова від 18.06.1998 року (справа №2-607/1998),
яке вступило в законну силу, у
задоволенні позову Шевченківської
районної адміністрації виконавчого
комітету Львівської міської ради
народних депутатів відмовлено.

Встановлено, що 19.06.2003 року між
приватною фірмою «Фрей-СЛВВ» та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до умов якого приватна
фірма «Фрей-СЛВВ» продала, а ОСОБА_3
придбав АДРЕСА_1, загальною площею 18,70
кв.м. (а.с.40-42). Договір посвідчений в
простій письмовій формі.

З пункту 1.3. даного договору
встановлено, що майно належить
покупцеві на праві власності згідно
договору купівлі-продажу від 10.09.1996
року, укладеного з ОСОБА_5.

Факт приймання-передачі
придбаного ОСОБА_3 нерухомого майна
стверджується актом складеним 01.07.2003
року сторонами договору
купівлі-продажу. (а.с.43).

Рішенням постійно діючого
Третейського суду, постановленого
16.02.2009р. у справі №10-59/09 позов ОСОБА_3
задоволено, визнано дійсним укладений
між ним та приватною фірмою «Фрей-СЛВВ»
договір купівлі-продажу житлової
квартири від 19.06.2003 року, визнано за
ОСОБА_3 право власності та зобов'язано
Обласне комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» вчинити дії
спрямовані на реєстрацію права
власності.

Рішення постійно діючого
Третейського суду, постановленого
16.02.2009 року у справі №10-59/09 виконане, що
стверджується витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно за
ОСОБА_3, виданого 25.11.2009 року Обласним
комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» (а.с.18).

Надалі, відповідно до укладеного
13.07.2010 року договору купівлі-продажу
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбала за 100 000
гривень АДРЕСА_1, житловою площею 18,7
кв.м. (а.с.20).

Зважаючи на те, що квартира
повинна перебувати в комунальній
власності, квартиронаймачем якої,
згідно рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 18.06.1998 року
(справа №2-607/1998) є ОСОБА_4, Львівська
міська рада звернулась до суду із
заявою про скасування рішення постійно
діючого Третейського суду,
постановленого 16.02.2009 року у справі
№10-59/09.

Так, ухвалою Залізничного
районного суду м.Львова, постановленої
01.03.2013 року у справі №1304/1226/12, заяву
Львівської міської ради задоволено, а
оскаржуване рішення скасовано. Ухвала
суду вступила в законну силу. (а.с.81-82).

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» власник
приватизованого майна має право
розпорядитися квартирою (будинком),
кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на
свій розсуд: продати, подарувати,
заповісти, здати в оренду, обміняти,
закласти, укладати інші угоди, не
заборонених законом.

Суд погоджується й приймає до уваги
доводи позивача про те, що спірна
АДРЕСА_1 не могла бути предметом
відчуження, оскільки у встановленому
законом порядку не вибула з
комунальної власності та є
неприватизованою.

Заслуговують на увагу суду й доводи
позивача в тому, що порядок
приватизації житла встановлений
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду»,
відповідно до норм якого волевиявлення
Львівської міської ради щодо вибуття з
її володіння майна полягає у
реєстрації свідоцтва про право
власності на квартиру Відділом
приватизації комунального майна
м.Львова.

Судом достовірно встановлено, що й
ствердили суду сторони, свідоцтва про
право власності на АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку
зареєстровано не було, відтак
правочини, які вчинялись приватною
фірмою «Фрей-СЛВВ» та ОСОБА_3 щодо
розпорядження спірною квартирою є
неправомірними. Більше того, такі
суперечать положенням ст. 227 ЦК України
(в редакції 1963 року) щодо обов'язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу.

Так, у судовому засіданні доведено, що
спірна квартира вибула із володіння
позивача Львівської міської ради не з
її волі, тому на переконання суду
існують законні підстави для
витребування її від набувача ОСОБА_2

При цьому суд зазначає, що відсутні
підстави вважати, що ОСОБА_2 незаконно
заволоділа спірною квартирою, оскільки
суду не надано жодного допустимого
доказу, який би дозволяв суду прийти до
такого однозначного висновку.

З огляду на наведене, оцінюючи докази у
їх сукупності, які не викликають у суду
сумнівів у їх об'єктивності, суд
приходить до висновку, що позов
належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212-215, 218, 224 ЦПК
України, ст. 227 ЦК УРСР, ст. 338, 657 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Витребувати в ОСОБА_2 житлову АДРЕСА_1.

Скасувати рішення Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про реєстрацію права власності за
ОСОБА_3, відповідно до витягу №24568586 від
25 листопада 2009 року.

Скасувати рішення Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
про реєстрацію права власності за
ОСОБА_2 відповідно до витягу №26873946 від
30.07.2010 року.

Зобов'язати Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Львівській
області внести записи до державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно про скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_3
та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
О.Р.Юрків.