УХВАЛА

03 лютого 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької
В.С., Гримич М.К.,

Фаловської
І.М., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Колективного підприємства
«Садпроект», про визнання незаконним
наказу про звільнення з посади,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 08 травня 1974 року
працювала в Донецькій філії
«Укргірпросад», яке згодом було
перейменоване в КП «Садпроект» на
посаді провідного інженера
сантехнічної групи комплексного
відділу будівельного проектування з
виконанням обов'язків головного
бухгалтера, провідного економіста.

Наказом № 4 від 22 жовтня 2010 року її було
звільнено з посади головного
бухгалтера за п. 1 ст. 41 КЗпП України за
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків. Не погоджуючись з даним
наказом позивачка оскаржила його до
суду.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 24
жовтня 2012 року позов задоволено
частково. Визнано незаконним пункти 2, 3
наказу директора КП «Садпроект» № 7-л
від 24 квітня 2012 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 16 січня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким визнано
незаконним п. 2 наказу № 7-л від 24 квітня
2012 року про визнання правильним наказу
№ 4 від 22 жовтня 2010 року про звільнення
ОСОБА_3 з посади головного бухгалтера
за одноразове грубе порушення трудових
обов'язків за п. 1 ст. 41 КЗпП України, та
п. 3 наказу № 7-л від 24 квітня 2012 року про
звільнення ОСОБА_3 з посади провідного
інженера сантехнічної групи
комплексного відділу будівельного
проектування, провідного економіста та
провідного інженера-гідротехніка,
займаних за сумісництвом та суміщенням
за прогул на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді
провідного інженера сантехнічної
групи комплексного відділу
будівельного проектування КП
«Садпроект» з виконанням обов'язків
головного бухгалтера та провідного
економіста з 26 жовтня 2010 року. Стягнуто
з КП «Садпроект» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 26 жовтня 2010 року по
16 січня 2013 року в розмірі 176 444,80 грн. без
утримання прибуткового податку з
громадян та інших обов'язкових
платежів, моральну шкоду в розмірі 500,00
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року касаційну
скаргу Колективного підприємства
«Садпроект» задоволено частково.
Рішення апеляційного суду Донецької
області від 16 січня 2013 року скасовано,
рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 24 жовтня 2012
року залишено в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних

кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року, з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
положень статті 235 Кодексу законів про
працю України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 25 липня 2012 року у справі за позовом
про поновлення на роботі, визнання
недійсним запису в трудовій книжці про
звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди; ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 16 жовтня 2013 року у справі за позовом
про поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 25 квітня 2012 року у справі за позовом
про визнання незаконним звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 09 грудня 2011 року у справі за позовом
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 14 березня 2012 року у справі за
позовом про визнання наказів
недійсними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди; ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 06 лютого 2013 року у справі за позовом
про поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та затримки розрахунку,
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України», заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає, зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за
змістом судових рішень означає, що суд
(суди) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ за
подібних правовідносин при однаковому
їх матеріально-правовому регулюванні
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску вказаної цивільної справи до
провадження Верховного Суду України,
оскільки з наданих копій ухвал суду
касаційної інстанції, вбачається, що
наведені заявником підстави
стосуються інших фактичних обставин
справи, а тому підстави для допуску
вказаної вище справи до Верховного
Суду України в порядку, встановленому
главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Колективного підприємства
«Садпроект», про визнання незаконним
наказу про звільнення з посади,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

І.М. Фаловська

В.А. Черненко