Справа № 2/325/43/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
смт. Приазовське

Приазовський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Діоба Г.О.,

при секретарі
Цукановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приазовському районі Запорізької
області про відшкодування майнової та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача на його користь 116625,96
гривень у відшкодування майнової
шкоди, 50000 гривень у відшкодування
моральної шкоди, а також сплачені
судові витрати в сумі 1409,86 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що він на підставі Указу
Президента України №1247/99 від 30.09.1999р. є
суддею у відставці і йому призначене
щомісячне довічне грошове утримання,
яке виплачується відповідачем. Його
загальний стаж роботи суддею складає 24
роки і тому відповідно до ч. 3 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" розмір щомісячного довічного
грошового утримання має становити 88 %
грошового утримання судді, який працює
на відповідальній посаді. Впродовж з 2007
по 2013 роки відповідач не здійснював
перерахунок грошових коштів його
довічного утримання, тому він
отримував набагато меньше ніж 88%.

Згідно з постановою
Приазовського районного суду
Запорізької області від 13.08.року його
позов був задоволений в повному обсязі,
дії відповідача
визнанінеправомірними, якого
судзобов'язав здійснити перерахунок та
виплатити позивачеві щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у відповідності до ч.3 ст.138
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" у розмірі 88% грошового
утримання судді, виходячи з розміру
суддівської винагороди судді, який
працює на відповідній посаді,
починаючи з лютого 2013 року, з
урахуванням виплачених сум. Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2013р.
вказана постанова суду першої
інстанції залишена без змін.

Відповідно до ст.43 Закону України
"Про статус суддів" (чинного на час його
виходу у відставку), суддя у відставці
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія, або звільнене від
сплати податку щомісячне грошове
утримання в розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90%
заробітку судді. Після втрати чинності
зазначеного закону на підставі закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" аналогічні положення були
передбачені ч.3 ст.138 цього Закону.

Згідно довідок ТУ ДСА у
Запорізькій області № 08-03/323, № 08-03/324,
№08-03/325 від 01.08.2013р. заробітна плата
працюючого судді на відповідній посаді
за 12 місяців 2011 року склала 62774,50
гривень. Відповідно до довідки
відповідача № 685 від 05.08.2013р. він
фактично отримав за 12 місяців 2011 року
кошти в розмірі 44380,93 гривень, що
складає тільки 70% від зарплати
працюючого судді. Таким чином він
недоотримав від відповідача за 2011 рік
10860,63 гривень (62774 грн. 50 коп. х 88% = 55241 грн.
56 коп., 55241 грн. 56 коп. - 44380 грн.93 коп. = 10860
грн.63 коп.)

Згідно довідок ТУ ДСА у
Запорізькій області № 08-03/274, №08-03/275,
№08-03/276, №08-03/277 від 05.07.2013р., заробітна
плата працюючого судді за 12 місяців 2012
року склала 158124 гривень. Відповідно до
довідки відповідача № 686 від 05.08.2013р.
він фактично отримав за 12 місяців 2012
року кошти в розмірі 44783,02 гривень, що
складає тільки 28% від зарплати
працюючого судді. Таким чином він
недоотримав від відповідача за 2012 рік
94366,10 гривень (158124х88%=139 149 грн. 12 коп., 139
149 грн.12 коп. - 44783 грн.02 коп. = 94 366 грн. 10
коп.)

Згідно довідки ТУ ДСА у
Запорізькій області №08-03/249 від 21.06.р
заробітна плата працюючого судді на
відповідній посаді за січень 2013 року
склала 17205 гривень.Відповідно до
довідки відповідача №618 від .07.2013р.він
фактично отримав за січень 2013 року - 3741
грн. 17 коп., що складає тільки 22% від
зарплати працюючого судді. Такимчином
він недоотримав від відповідача за
січень 2013 року - 11399,23 гривень.

Всього за період з січня 2011 року
по січень (включно) 2013 року він
недоотримав від Управління Пенсійного
фонду України в Приазовському районі
Запорізької області кошти у якості
довічного щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
116625,96 гривень.

Наполягає на тому, що ніде в
законодавстві немає положень про те, що
суддя у відставці самостійно повинен
відслідковувати зарплату працюючого
судді, відслідковувати зміни розміру
зарплати судді, потім робити запити до
судової адміністрації відносно
довідки та потім доводити, що пенсійний
фонд повинен здійснити перерахунок.
Вважає, що такі процедури згідно із
законодавством повинні виконувати
посадові особи відповідача.

Дії відповідача
суперечатьвимогам ст. 22 Конституції
України,рішенням Конституційного Суду
України №8-рп/2005 від 11.10.2005р., №4-рп/2007
від 18.06.2007р., №18-рп/2011 від 14.12.2011р.,
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року.

23.09.2013р. Державна судова
адміністрація України звернулась із
листом №11-5193/13 до Пенсійного фонду
України із проханням повідомити, в якій
спосіб органами Пенсійного фонду
України виконується рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року в частині змін умов виплати пенсій
і щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці.
Увідповідь було отримано лист
Пенсійного фонду України від 25.10.2013р.
№28536/02-20 відповідно до якого органами
Пенсійного фонду України проведено
перерахунки щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного
суддям у відставці до 01.10.2011р. та з
01.10.2011р. у відповідних
розмірах.Проаналізувавши зміст листа
Пенсійного фонду України віндійшов
висновку, що або Пенсійний фонд України
дає неправдиву інформацію, або
відповідач навмисно не виконує
вказівок свого безпосереднього
керівництва та вперто навмисно не
проводить перерахунок та не
сплачуєйомугрошове утримання за 2011-2012
роки, абсурдно стверджуючи,що право на
перерахунок мають тільки судді
Конституційного Суду України, а судді
загальної юрисдикції такого права не
мають.

Таким чином, неправомірними
навмисними діями відповідача та з його
вини,йому завдана матеріальна шкода.

Крім того, йомупротиправними
діями відповідача та з його вини була
завдана моральна шкода,яка оцінюється
у розмірі 50000 гривень. Ця сума моральної
шкоди обгрунтовується реальним станом
рівня життя, станом здоров'я, витрат на
ліки, лікування у лікарнях та санаторії
та інше. Він вже людина не молода,
страждає гіпертонічним та іншими
захворюваннями, йому не можна
хвилюватися. Після виходу у відставку
він займався живописом, писав картини.
Після подій стосовно пенсійного фонду
та несправедливості відносно нього та
його сім'ї, він втратив таку здатність.
Замість занурення у світ натхнення,
живопису та прекрасного, змушений був
займатися скаргами, отримувати
несправедливі відповіді та відчував
себе приниженим та ображеним, хвороби
загострювались, стан здоров'я
погіршився, на якісне лікування грошей
не вистачало. Його молодша донька
навчається на п'ятому курсі Одеської
юридичної академії і потребує
матеріальної допомоги. Він
неодноразово змушений був брати
кредити, брати гроші в борг під
відсотки. Таким чином зазнав моральної
шкоди, яка полягає у душевних та
фізичних стражданнях в зв'язку з
протиправними діями відповідача та
його вини щодо нього самого, членів
його сім'ї.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги за
обставинами викладеними в позові,
вважає їх обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, направивши до
суду заперечення проти позову та заяву,
в якій просить розглянути справу за її
відсутності та відмовити у задоволені
позовних вимог.

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 з 1999 року є суддею у відставці, в
зв'язку з чим отримує щомісячне довічне
грошове утримання та перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Приазовському районі
Запорізької області.

Заявлені позовні вимоги про
відшкодування майнової шкоди ОСОБА_1
обґрунтовує недоотриманими на його
думку в зв'язку з неправомірними діями
відповідача в період з січня 2011 року по
січень (включно) 2013 року грошовими
коштами у вигляді щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі 116625,96 гривень.

Вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди позивач обґрунтував
завданням йому душевних і фізичних
страждань протиправними діями
відповідача, які на його думку мали
місце через недоплату в зазначений
період щомісячного довічного
грошового утримання в сумі 116625,96
гривень.

Вказане свідчить про те, що
фактично спірні правовідносини
виникли з приводу недоотриманого на
думку позивача щомісячного довічного
грошового утримання.

На підтвердження своїх вимог
позивач посилається на положення ст.
ст. 1166, 1167 ЦК України, які регулюють
деліктні правовідносини.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Статтею 1173 ЦК України визначено,
що шкода завдана особі незаконними
рішеннями, дією чи бездіяльністю
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих
органів.

Тобто однією з умов
відповідальності за заявленими
позовними вимогами має бути
незаконність (неправомірність) рішення
або діяння відповідача як органу
державної влади.

Заподіяння шкоди визнається
протиправним та створює обов'язок
заподіювача відшкодувати таку шкоду,
якщо його поведінка визнана
незаконною. З урахуванням викладеного,
в даній справі відповідальність
відповідача як суб'єкта владних
повноважень може наставати лише, коли
відбулося порушення права позивача,
яке встановлено судовим рішенням.

В позовній заяві ОСОБА_1 лише
посилається на необхідність
забезпечення захисту його прав, при
цьому в ході розгляду справи не
заперечував того факту, що в порядку
адміністративного судочинства він не
звертався до суду з позовом про
визнання неправомірними в період з
січня 2011 року по січень (включно) 2013
року дій Управління Пенсійного фонду
України в Приазовському районі з
приводу відмови йому у здійсненні
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання у
вказаний період, тобто поведінка
відповідача незаконною не визнавалась.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

З'ясувавши фактичні обставини,
суд прийшов до висновку, що правові
підстави для стягнення з відповідача
майнової та моральної шкоди відсутні,
оскільки позивачем не доведено у
відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України факту заподіяння йому
поведінкою управління Пенсійного
фонду України, яка б в подальшому була
визнана незаконною, шкоди, виходячи з
визначень шкоди за змістом ст. ст. 22, 23
ЦК України та вини відповідача у її
заподіянні.

Крім того, правовідносини, які
виникли між сторонами даної справи,
мають соціальну природу, оскільки
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці є формою соціального
забезпечення судді, і питання виплати
цього утримання регулюються нормами
бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України
до майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Тобто, відносини, які виникли між
позивачем та відповідачем, не є
цивільно-правовим деліктом, а
випливають з адміністративно-владних
правовідносин і до них не можуть
застосовуватися норми ЦК України, на
які посилається позивач.

Згідно із ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси осіб у
спосіб, визначених законами України.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заявлених
вимог і стягнення майнової та
моральної шкоди з огляду на
недоведеність позивачем
протиправності діянь відповідача,
наявності причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діями
відповідача та його вини в її
заподіянні.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК
України підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених ним судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Приазовському районі
Запорізької області про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Приазовський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Г.О. Діоба