У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Кадєтової О.В.,Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
28 листопада 2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» був укладений
договір факторингу, який в цей же день з
ТОВ «Кредитні ініціативи»
також уклав договір факторингу. Згідно
зазначених угод відбулося
відступлення права вимоги за договором
на обслуговування банківської
платіжної картки № 353/Л-Р від 23 липня 2001
року, який був укладений між АКБ
«Київ-Приват» та ОСОБА_6 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи». Позивач
зазначив, що відповідно до додаткової
угоди № 6 від 14 березня 2007 року
банк надав відповідачу кредит у
розмірі 150 000 доларів США, а відповідач
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконав внаслідок чого
станом на 01 лютого 2013 року має
прострочену заборгованість за
кредитом у розмірі 90 000 доларів США, що
за курсом НБУ на дату розрахунку
складає 719 370 грн, за відсотками - 57 736
доларів США 50 центів, що за курсом НБУ
становить 461 487 грн 84 коп., та пені яка
становить 57 745 доларів США 72
центи, що за курсом НБУ становить 461 561
грн 53 коп., а всього 1 642 419 грн 37 коп., а
тому просить стягнути з ОСОБА_6 вказану
заборгованість.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 18 червня 2013 року у
задоволенні позову ТОВ «Кредитні
ініціативи» відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
заборгованість у сумі 1 642 419 грн 34 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідно до умов додаткової угоди № 6
від 14 березня 2007 року до кредитного
договору, банк надав відповідачу
кредит у розмірі 150 000 доларів США на
строк до 08 серпня 2011 року зі
сплатою 15% річних. Відповідач свої
зобов'язання за кредитним
договором не виконав внаслідок чого
має прострочену заборгованість за
кредитом у розмірі 90 000 доларів США, що
за курсом НБУ 719 370 грн, за відсотками - 57
736, 50 доларів США, що за курсом НБУ
становить 461 487 грн 84 коп. та пені яка
становить 57 745,72 доларів США, що за
курсом НБУ 461 561 грн 53 коп., а всього 1 642 419
грн 37 коп.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду апеляційної інстанції
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Судами встановлено, що згідно договору
№353/Л/-Р між відповідачем та АКБ
«Київ-Приват» 23 липня 2001 року було
укладено договір на обслуговування
банківської платіжної картки.
Правонаступником АКБ «Київ-Приват» є
АКБ «ТАС -Комерцбанк».

Згідно з додатковою угодою №1 від 21
березня 2002 року до договору №353/л-р від
23 липня 2001 року АКБ «ТАС-Комерцбанк»
надав ОСОБА_6 право скористатись
кредитним лімітом у розмірі 20 000
доларів США.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 5
травня 2003 року до договору №353/л-р від 23
липня 2001 року АКБ «ТАС-Комерцбанк»
надав ОСОБА_6 право скористатись
кредитним лімітом в сумі 40 000 доларів
США.

Згідно з додатковою угодою № 4 до
кредитного договору №353/л-р від 27
липня 2001 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» 26
липня 2005 року надав ОСОБА_6
грошові кошти в сумі 40 000 доларів США.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від 7
червня 2006 року до кредитного договору
№353/л-р від 23 липня 2001 року банк надав
ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 80 000 доларів
США на строк до 8 серпня 2011 року.

Згідно з додатковою угодою № 6 від 14
березня 2007 року до кредитного договору
№353/л-р від 23 липня 2001 року АКБ
«ТАС-Комерцбанк» надав ОСОБА_6 грошові
кошти у сумі 150 000 доларів США на строк
до 8 серпня 2011 року.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», яке
виступає правонаступником АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» уклали договір
факторингу за № 15. В цей же день 28
листопада 2012 року ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» уклала договір
факторингу (далі - договір) з ТОВ
«Кредитні ініціативи».

Згідно з п. 2.1 договору, клієнт
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованості боржників та у
переліку кредитних договорів та
договорів забезпечення право на вимогу
належить клієнту на підставі
документації, а фактор, шляхом надання
фінансової послуги клієнту, набуває
права вимоги такої заборгованості від
боржників та передає є клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить ціну продажу та в
порядку, передбаченому даним
договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт
відповідає перед фактором за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог
ТОВ «Кредитні ініціативи», апеляційний
суд не звернув уваги на те, що доказів
отримання відповідачем грошових
коштів у розмірі 150 000 доларів США,
матеріали справи не містять, адже
відповідно до п. 1.1 додаткової угоди №6
від 14 березня 2007 року до
кредитного договору №353/л-р від 23 липня
2001 року (а.с. 33) кредит надається лише
після підписання додаткової угоди до
договору застави. Апеляційним судом не
досліджено документів первинної
бухгалтерської документації, договору
застави та додаткової угоди до нього та
наявність вказаних документів. Крім
того, відсутні дані щодо набуття
фактором права на стягнення
заборгованості саме за зобов'язаннями
відповідача.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, не надав
належної оцінки наявним доказам у
справі, не перевірив чим
підтверджується отримання
відповідачем кредитних коштів, за який
період відповідачу була нарахована
пеня.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судове рішення апеляційної інстанції
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, 3ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду м.
Києва від 29 жовтня 2013 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І.
Наумчук Д.О. Остапчук