У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

суддів: Колодійчука В.М., Висоцької
В.С., Фаловської І.М., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
до ОСОБА_4 про розірвання договору
купівлі-продажу нерухомості та
відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області на рішення
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 17 липня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 05
вересня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2012 року Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
звернулося до суду із вказаним позовом,
який обґрунтувало тим, що 12 листопада
2007 року між позивачем та відповідачем
було укладено договір купівлі-продажу
колишнього цеху переробки (виробництва
вина) у складі: будівля та споруди
промислового винного цеху;
обладнання (без земельної ділянки), що
були на балансі відкритого
акціонерного товариства «Зелений Яр»,
за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до договору на покупця
покладено певні зобов'язання -
виконувати всі технічні, санітарні та
інші правила по утриманню об'єкта,
забезпечити дотримання
санітарно-екологічних норм, звернутися
у місячний термін з дні підписання акта
прийому-передачі у відповідні органи
БТІ за реєстрацією права власності, в
органи місцевого самоврядування за
оформленням права користування,
купівлі, оренди земельної ділянки та
визначення її розміру під об'єктом
приватизації.

Оскільки в ході проведеної перевірки
було встановлено, що відповідачем не
виконуються умови договору, позивач
просив суд розірвати договір
купівлі-продажу вказаного вище майна,
стягнути з відповідача збитки в
розмірі 107 459 грн 52 коп. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 2
149 грн 19 коп.

Рішенням П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 17 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 вересня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в позові, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив з того, що
посилання позивача про те, що об'єкт
приватизації, який придбав відповідач
за договором купівлі-продажу 12
листопада 2007 року зруйновано внаслідок
невиконання відповідачем зобов'язань,
не відповідає встановленим при
розгляді справи обставинам.

Крім того, при розгляді справи
позивачем не надано суду даних, що
підтверджують реальну можливість
зареєструвати відповідачем право
власності на частково зруйновані
споруди, отримання на них документів у
БТІ. Не доведено того, що відповідач
допустив порушення технічних,
санітарних та інших правил по
утриманню напівзруйнованого об'єкта
нерухомості, невиконання яких, на думку
позивача, є підставою для розірвання
договору та стягнення збитків.

Як в договорі купівлі-продажу, так і в
діючому цивільному законодавстві,
обставини, вказані позивачем, не є
такими, що можуть слугувати підставою
для розірвання спірного договору.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача збитків у розмірі 107
459 грн 52 коп., що фактично становить
вартість проданого у листопаді 2007 року
об'єкту приватизації, не можна прийняти
як вартість спричинених збитків,
оскільки відповідно до вимог ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, доказується кредитором, на
день пред'явлення позову, що позивачем
зроблено не було, тому, враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позову щодо розірвання укладеного
договору купівлі-продажу, позовні
вимоги про відшкодування збитків також
не підлягають задоволенню.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 17
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області
від 05 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Колодійчук В.М. Висоцька
В.С. Фаловська І.М.