Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/4509/13-ц

Провадження № 2/116/27/14

15.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді Сердюка О.С.

при секретарі - Стрельцовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи - відділ державної
реєстрації майнових прав на нерухоме
майно Міністерства юстиції України в
АР Крим, Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль» про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання будинку спільною
сумісною власністю та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_2, в якому, з урахуванням наданих
доповнень та уточнень, просить
встановити факт проживання її однією
сім'єю зі ОСОБА_2 з 01.09.2006 року по 27.07.2007
року визнати право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на майно,
нажите під час перебування у шлюбі, а
саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності на 1/2
частину зазначеного будинку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01
вересня 2006 року вони з відповідачем
ОСОБА_2 проживали однією сім'єю.

28.07.2007 року між ними було укладено шлюб,
зареєстрований у Залізничному відділі
РАЦС Сімферопольського МУЮ АР Крим.

20.08.2007 року за сумісні грошові кошти
вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1
Після цього отримані нею доходи вони
витрачали на ремонтні роботи у будинку,
вона працювала та забезпечувала сім'ї
стабільних доход.

З 19.02.2008 року вони з донькою - ОСОБА_4
зареєстрували місце проживання за
зазначеною адресою, що підтверджує
факт укладення зазначеного договору в
інтересах сім'ї.

За таких обставин, вважає будинок
сумісно нажитим майном.

16.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем
розірваний.

Представник відповідачки у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували з тих підстав, що
будинок придбаний відповідачем та його
матір'ю - ОСОБА_5 за власні кошти,
позивачка ОСОБА_1 на придбання будинку
гроші не витрачала, спільні кошти на
придбання житла також не витрачались.

Представник третьої особи -
реєстраційної служби
Сімферопольського районного
управління юстиції АР Крим надав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Представник третьої особи - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, заяви про відкладення розгляду
справи не надавав, надав до суду
письмові заперечення, які зводяться до
того, що на позивачку слід покласти
обов'язок виконання зобов'язань за
договором кредиту пропорційно її
частці у спільному майні.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01.09.2006 року
по 13.04.2010 року разом працювали у
відокремленому структурному
підрозділі «Сімферопольське
пасажирське вагонне депо» ДП
«Придніпровська залізниця» на посаді
провідників пасажирського вагону,
отримували заробітну плату на
приблизно одному рівні. ОСОБА_1
нарахована заробітна плата у 2006 році у
розмірі 18046,73 грн., у 2007 році - 22633,76 грн.,
розмір нарахованої ОСОБА_2 заробітної
плати у період з 21.07.2006 року по 31.12.2006
року склав 9775,56 грн., у 2007 році - 22628,71 грн
(а.с.42-43, 107-111).

ОСОБА_2 з 2006 року і до березня 2007 року
знаходився у близьких відносинах з
ОСОБА_6, мав намір одружитись на
останній, однак сумісне життя у них не
склалося.

З показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_7 за
зазначений період часу зустрічала
ОСОБА_2 лише 5 разів, особистих його
речей не бачила, можливо були валізи з
речами, про те, що вони проживали разом
знала зі слів матері.

ОСОБА_8 перебуває з відповідачем у
неприязних відносинах, також з її
пояснень вбачається, що ОСОБА_2 вона
бачила не часто, 3-4 рази за зазначений
період часу. Крім того, сумісні покупки,
перебування ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_1
може свідчити про перебування їх у
дружніх відносинах. ОСОБА_9 пояснив, що
бачив ОСОБА_2 через день, Заходив у
гості до ОСОБА_1 раз на місяць, через раз
бачив у неї ОСОБА_2

Показання вищезазначених свідків в
частині, що ОСОБА_2 зустрічався та
проживав однією сім'єю з позивачкою
судом не приймаються до уваги, оскільки
вони не знайшли свого підтвердження
дослідженими у судовому засіданні
іншими доказами, базуються на
припущеннях та спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в
тій частині, що ОСОБА_2 до 08.03.2007 року
зустрічався з ОСОБА_6 Показання ОСОБА_12
крім того не можуть бути достовірними,
оскільки ОСОБА_2 працював провідником
на залізниці, постійно на декілька днів
знаходився у рейсах, тому не міг
з'являтись через день.

За таких обставин у задоволенні
позовних вимог про встановлення факту
проживання однією сім'єю слід
відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його матір -
ОСОБА_5 проживали на той час у
однокімнатній квартирі, тож вирішили
розміняти її на інше житло, вибір пав на
будинок у смт. Гвардійське
Сімферопольського району АР Крим.

Після припинення відносин з ОСОБА_6
відповідач почав зустрічатись зі
ОСОБА_1, а згодом вони одружились.

З 28.07.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі, який 16.12.2011 року
було розірвано (а.с.7,8).

17.08.2007 року ОСОБА_5, матір відповідача,
та відповідач ОСОБА_2 продали за
договором купівлі-продажу квартири
належну їм на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_2 за 220000
гривень (а.с.114-116).

20.08.2007 року ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу будинку придбав у
цілому жилий будинок по АДРЕСА_1 за 90624
грн. (а.с.9).

Також судом встановлено, що 18.11.2003 року
позивачка отримала у АППБ «Аваль»
кредит у розмірі 3400 доларів США на
придбання квартири з кінцевим строком
повернення до 18.11.2008 року (а.с.112-113).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи розмір заробітної плати
позивачки, наявність у неї
непогашеного кредиту, малолітньої
дитини слід зробити висновок, що ОСОБА_1
не мала можливості відкладати гроші на
придбання будинку.

Таким чином, зазначений будинок було
придбано відповідачем ОСОБА_2 та його
матір'ю з грошей, виручених від продажу
квартири у м. Сімферополі, тобто за
особисті кошти. Як вбачається з наданих
суду документів, різниця вартості
квартири та будинку становила понад 100
тисяч гривень, що дозволяло на залишок
грошових коштів виконати ремонт,
придбати необхідні меблі та техніку.
Зазначений факт знайшов своє
підтвердження у судовому засіданні
даними договорів купівлі-продажу.

З вересня 2007 року по січень 2011 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали у будинку
АДРЕСА_1, вели сумісне господарство,
отримані у виді заробітної плати
доходи витрачали сумісно, зокрема на
оздоблення спірного будинку.

18.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», яке згодом було перейменоване у
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2
укладено договір кредиту на споживчі
цілі на суму 37875 грн. з кінцевим строком
повернення 18 жовтня 2017 року зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 13,5% річних. Забезпеченням
зобов'язань ОСОБА_2 за даним договором є
жилий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.45-50).

Зазначений кредитний договір не є
договором іпотеки, доказів укладення
нотаріально посвідченого договору
іпотеки або застави спірного
домоволодіння у суду немає, за таких
обставин поділ зазначеного будинку не
впливає на права банку щодо предмету
застави чи іпотеки. При допиті свідків
та дослідженні матеріалів справи
встановлено, що зазначені кредитні
кошти сім'я ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2
отримала для лікування доньки ОСОБА_1 -
ОСОБА_13 та для оздоблення придбаного
будинку.

За п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 фактично придбав спірний
житловий будинок за особисті кошти,
однак, з урахуванням того, що
відповідач зі ОСОБА_1 проживали у
зазначеному будинку тривалий час, з
вересня 2007 року по січень 2011 року, за
сумісні кошти, в тому числі отримані у
кредит, оздоблювали будинок,
виконували у ньому поточні ремонти,
підтримували його у належному стані,
слід визнати зазначений будинок
спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч.1 ст.61 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

За ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Враховуючи, що будинок був придбаний
фактично за особисті кошти ОСОБА_2, що
безперечно має істотне значення, слід
відступити від засад рівності часток
подружжя, виділивши ОСОБА_1 частку,
співрозмірну з її трудовими та
грошовими затратами у зазначеному
домоволодінні, у розмірі 1/10 частки.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою.

Оскільки сторони про порядок поділу
майна не домовились, вирішити питання
про виділ частки житлового будинку в
натурі без проведення судової
експертизи неможливо, а згода
відповідачки на грошову компенсацію
замість частки у праві спільної
сумісної власності відсутня, суд
приходить до висновку про необхідність
визначення часток ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
праві спільної власності та визнання
спірного будинку спільною частковою
власністю..

Суд відповідно до ст. 88 ЦПК України
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивачки
судові витрати пропорційно до
задоволених вимог у розмірі 90,62 грн.

На підставі ст.ст. 57, 61, 62, 69, 70,71 СК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
відділ державної реєстрації майнових
прав на нерухоме майно Міністерства
юстиції України в АР Крим, Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
будинку спільною сумісною власністю та
визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати спільною частковою власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок
АДРЕСА_1, визначивши частку, що належить
ОСОБА_1 у розмірі 1/10, а ОСОБА_2 - у
розмірі 9/10.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 90 грн.62 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які не
були присутніми у судовому засіданні, у
той самий строк з дня отримання копії
судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: