Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№22-ц/778/144/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач: Дзярук М.П..
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Крилової О.В.,
Суддів: Дзярука М.П.,
При секретарі: Семенчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_3 на
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Обслуговуючого садівничого
кооперативу «Прибрежний», Запорізької
районної державної адміністрації
Запорізької області, ОСОБА_3, треті
особи: Реєстраційна служба
Запорізького районного управління
юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5,
про визнання частково недійсним
розпорядження голови Запорізької
районної державної адміністрації №647
від 31.05.2008 року, визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, який було уточнено в
ході розгляду справи, до ОСК
«Прибрежний», Запорізької
райдержадміністрації, ОСОБА_3 про
визнання частково недійсним
розпорядження голови Запорізької
районної державної адміністрації №647
від 31.05.2008 року, визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку,
посилаючись на те, що в період його
членства в ОСК «Прибрежний» ним на
земельній ділянці НОМЕР_1, яка
знаходилася у його користуванні був
збудований в 2000 році садовий будинок з
господарськими спорудами, право
власності на яке було ним
зареєстроване належним чином 15.09.2008
року. Однак, в зв'язку з виключенням
його із членів кооперативу 31.10.2006 року,
земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0520га,
на якій знаходилося належне йому майно
була виділена ОСОБА_3, яка в свою чергу
приватизувала цю ділянку. Крім того,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 24.01.2012 року Уг частина садового
будинку та господарських споруд була
позивачем продана гр. ОСОБА_5 Позивач
вважає, що ОСОБА_3 була виділена в
користування земельна ділянка НОМЕР_1
не вільна від будь-яких забудов та
обов'язків та приватизація була
здійснена з порушенням процедури, тому
просить суд визнати незаконним та
скасувати п. 8 Додатку до розпорядження
голови Запорізької районної державної
адміністрації №647 від 31.05.2008 року «про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
Державних актів на право власності на
земельні ділянки громадянам - членам
ОСК «Прибрежний» для ведення
садівництва» у відношенні гр.. ОСОБА_3 ;
визнати Державний акт на право
приватної власності на землю, виданий
ОСОБА_3 незаконним та скасувати;
доручити реєстрацій службі
Запорізького районного управління
юстиції у Запорізькій області
скасувати право приватної власності
ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Запорізького районного
суду Запорізької області від 05
листопада 2013 року позов задоволено.

Визнано п. 8 Додатку до розпорядження
голови Запорізької районної державної
адміністрації № 647 від 31.05.2008 року «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
Державних актів на право власності на
земельні ділянки громадянам - членам
ОСК «Прибрежний» для ведення
садівництва» у відношенні гр. ОСОБА_3 -
незаконним та скасовано його.

Визнано Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 056750 на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0520 га. для
ведення садівництва, кадастровий №
:03:001:0733 в ОСК «Прибрежний»,
виданий на ім'я ОСОБА_3 - незаконним та
скасувати його.

Зобов'язано Реєстраційну службу
Запорізького районного управління
юстиції у Запорізькій області
скасувати право приватної власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку НОМЕР_1
площею 0, 0520 га. для ведення садівництва,
кадастровий № :03:001:0733 в ОСК
«Прибрежний», яке зареєстровано за нею
на підставі Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 056750.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має на праві власності садовий
будинок, який знаходиться за адресою:
НОМЕР_1, який був збудований ним на
земельній ділянці розміром 0,0520 га, яка
перебувала у його користуванні з 1995
року. Право власності на будинок
виникло на підставі рішення
виконавчого комітету Володимирівської
сільської ради від 14.08.2008р. Рішенням
загальних зборів членів ОСК
«Прибережний» від 31.10.2006р. позивач
ОСОБА_4 був виключений з членів ОСК та
його земельна ділянка була передана
відповідачу ОСОБА_3 В червні 2007р.
відповідач подала до державної
адміністрації Запорізького району
Запорізької області заяву про передачу
їй у власність спірної земельної
ділянки для ведення садівництва та
городництва без зазначення на ній
об»єктів, не будучи їх користувачем на
час звернення із такою заявою. Вказана
заява була задоволена, розпорядженням
голови Запорізької районної державної
адміністрації №647 від 31.05.2008р.
відповідачу була надана у власність
спірна земельна ділянка та 04.03.2009р.
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку, тобто,
по місцю знаходження садового будинку
позивача. Відповідач не має на праві
власності будинку за зазначеною
адресою і не є забудовником такого.
Своєї згоди на вилучення зі свого
користування земельної ділянки та
передачу її у власність іншій особі
позивач не давав.

Викладене підтверджується сукупністю
отриманих та досліджених у судовому
засіданні доказів.

За вимогами ст. 15, 16 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу і одним із способів
порушеного права зазначеною нормою
законодавець визначив визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Норма спеціального права,
а саме ст.152 Земельного Кодексу України,
яким регулюються земельні відносини,
містить аналогічні положення,
відповідно до яких держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю,
а власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. При
цьому захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється також шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач мав у
фактичному користуванні земельну
ділянку розміром 0,0520 га для ведення
садівництва, на якій збудував садовий
будинок. Право користування спірною
земельною ділянкою позивач у
передбаченому законом порядку
позбавлений не був, а тому набувши
право власності на садовий будинок він
і набув можливість оформлення права
власності на земельну ділянку.

Відповідно до положень
ст.116 Земельного Кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону
і таке набуття здійснюється шляхом
передачі земельних ділянок у власність
або надання їх у користування. При
цьому законодавець визначив, що
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: а) приватизації земельних
ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом, а щодо земельних ділянок,
які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, лише після припинення права
власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

За вимогами ст.141 ЗК
України, підставами припинення права
користування земельною ділянкою є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; г) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; є) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини. Жодна з названих
підстав виникненню спірних
правовідносин не передувала, а тому
відсутні підстави вважати законною
обставину припинення права
користування позивачем земельною
ділянкою для обслуговування житлового
будинку з господарськими спорудами та
ведення особистого селянського
господарства загальним розміром 0,30 га.

Судом першої інстанції
було враховано, що відбулось
порушення відповідачами вимог ч.6 ст. 118
ЗК України, відповідно до яких
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Як вбачається із отриманих у справі
доказів, а саме технічної документації
щодо складання державних актів на
право передачі у власність ОСОБА_3
земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0520 га
в ОСК «Прибережний», в кадастровому
плані, підписаному головою ОСК
Квашиною О.В. відсутнє будь-яке
відображення наявності на ділянці
нерухомого майна, що не відповідає
дійсності.

Надаючи правову оцінку встановленим у
справі правовідносинам відповідно до
положень ст.116 Земельного Кодексу
України, слід констатувати, що з огляду
на встановлену у судовому засіданні
обставину права користування
позивачем спірною земельною ділянкою
на час її безоплатної передачі у
приватну власність, відсутність
обставини попереднього припинення
права користування позивача ділянкою,
відсутність обставини користування
нею відповідачем у справі перед
передачею її у власність, відсутність у
відповідача садового будинку на праві
власності, Запорізька районна державна
адміністрація Запорізької області не
мала законних підстав для передачі її у
власність відповідачу.

З названих підстав,
суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог.

Апелянт не змогла спростувати
висновків суду першої інстанції та
надати нових доказів або обставин, які
б могли призвести до скасування
рішення.

Апеляційна скарга не
обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Так, згідно з вимогами ст.
308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 05 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: