Справа № 129/2596/13-ц Провадження №
22-ц/772/584/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Капуш І. С.Категорія: 39
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2014 року м. Вінниця
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

при секретарі Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 23 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про захист честі і гідності,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в районний суд з
позовом до ОСОБА_2 про захист честі і
гідності, спростування недостовірної
інформації та стягнення моральної
шкоди. В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що не відповідають
дійсності, та є такими, що принижують
його честь і гідність відомості
викладені відповідачем у листах,
адресованих на ім'я:

- народного депутата України
Герасимчука М.І. від 29.01.2013 року:
«...Беззаконня, які творить ОСОБА_3, з
відома даного чиновника, безсоромно
підривають авторитет Президента
України Віктора Федоровича Януковича,
так і влади в цілому, всиляючи недовіру
в можливість Президента контролювати
ситуацію в державі. ...»;

- на ім'я голови Вінницької ОДА М.В.
Джиги від 29.11.2011 року: «...керуючий
Гранівським відділком ЗАТ
«Зернопродукт МХП» ОСОБА_3 намагались
зірвати збори уповноважених...», «...дії
керуючого Гранівським відділком
ОСОБА_3, який особисто причетний до
розбазарювання майна членів спілки...»;

- на ім'я голови Вінницької ОДА М.В.
Джиги від 31.01.2012 року: «...керуючого
Гранівським відділком ПрАТ
«Зернопродукт МХП» ОСОБА_3,... які з
корисливих мотивів, свідомо, нанесли
збитки власникам майна ПСП «Весна» в
особливо великих розмірах...»;

- на ім'я прокурора Гайсинського району
від 31.01.2012 року: «...керуючий Гранівським
відділком ПрАТ «Зернопродукт МХП»
ОСОБА_3, з корисливих мотивів, свідомо,
нанесли збитки власникам майна ПСП
«Весна» в особливо великих розмірах...»;

- на ім'я прокурора Гайсинського району
від 03.06.2012 року: «... та ОСОБА_3 в
обоюдному зговорі проводять роботу по
захвату майна ПСП «Весна» с. Гранів. ...»;

- на ім'я прокурора Гайсинського району
від 14.08.2012 року: «... провели збори
пайовиків, на яких порушуючи Статут
Спілки та процедуру ведення зборів
обрали ОСОБА_3 головою спілки. ...»;

- на ім'я голови Гайсинської РДА Скіця
С.В. від 11.03.2013 року:«...житель с. Гранів
ОСОБА_3 порушуючи Статут Спілки
проводять захват керівних посад спілки
злочинним шляхом. ...».

З урахуванням уточнених позовних
вимог, шляхом їх зменшення, просив
зобов'язати відповідача спростувати
поширені недостовірні та негативні
відомості у той же спосіб, який вони
були розповсюджені.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 23 грудня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано
недостовірною, такою що принижує честь,
гідність та ділову репутацію ОСОБА_3
інформацію, поширену ОСОБА_2 у листах:

- на ім'я народного депутата України
Герасимчука Михайла Івановича від
29.01.2013 року: «...Беззаконня, які творить
ОСОБА_3, з відома даного чиновника,
безсоромно підривають авторитет
Президента України Віктора Федоровича
Януковича, так і влади в цілому,
всиляючи недовіру в можливість
Президента контролювати ситуацію в
державі. ...»;

- на ім'я голови Вінницької ОДА М.В.
Джиги від 29.11.2011 року:«...керуючий
Гранівським відділком ЗАТ
«Зернопродукт МХП» ОСОБА_3 намагались
зірвати збори уповноважених...»,«...дії
керуючого Гранівським відділком
ОСОБА_3, який особисто причетний до
розбазарювання майна членів спілки...»;

- на ім'я голови Вінницької ОДА М.В.
Джиги від 31.01.2012 року:«...керуючого
Гранівським відділком ПрАТ
«Зернопродукт МХП» ОСОБА_3.. які з
корисливих мотивів, свідомо, нанесли
збитки власникам майна ПСП «Весна» в
особливо великих розмірах...»;

- на ім'я голови Гайсинської РДА Скіця
С.В. від 11.03.2013 року:«...житель с. Гранів
ОСОБА_3 порушуючи Статут Спілки
проводять захват керівних посад спілки
злочинним шляхом. ...»

Зобов'язано ОСОБА_2, з метою
спростування недостовірної інформації
повідомити про ухвалене у справі
рішення шляхом направлення
відповідних листів народному депутату
України Герасимчуку М.І., голові
Вінницької ОДА, голові Гайсинської РДА
протягом двох місяців з дня набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено через безпідставність.

Вирішено питання про судовий збір -
стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави 114, 70
грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити
повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
вимоги апеляційної скарги підтримав і
просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 і його представник
ОСОБА_8 проти вимог апеляційної скарги
заперечують, просять залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
задоволення відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити і
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Оскаржуване рішення зазначеним
вимогам не відповідає і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову із
наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вважав, що оскільки у листах
адресованих на ім'я народного депутата
України Герасимчука Михайла Івановича
від 29.01.2013 року; на ім'я голови
Вінницької ОДА Джиги М.В. від 29.11.2011 року
та 31.01.2012 року; на ім'я голови
Гайсинської РДА Скіця С.В. від 11.03.2013
року, розповсюджена недостовірна
інформація щодо ОСОБА_3, яка не
відповідає дійсності, то позов
підлягає частковому задоволенню на
підставі статті 277 ЦК України.

Проте з такими висновками погодитися
не можна, оскільки суд дійшов їх без
повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування обставин справи, прав і
обов'язків сторін у цих
правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та
процесуального права.

За правилами статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
відповідач неодноразово звертався до
народного депутата України
Герасимчука М.І., голови Вінницької ОДА
Джиги М.В., голови Гайсинської РДА Скіця
С.В., прокурора Гайсинського району,
Прокурора Вінницької області із
зверненнями, в яких вказував на певні
дії керуючого Гранівським відділком
ЗАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_3, що на
його думку є незаконними і навіть
злочинними.

Відповідно до частин 1,2 статті 34
Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір.

За змістом статті 277 ЦК України, частини
4 статті 32 Конституції України, кожному
гарантується право на захист честі,
гідності, ділової репутації та
спростування недостовірної інформації
особою, яка поширила таку інформацію у
такий же спосіб, у який вона була
поширена.

Статтею 299 ЦК України визначено, що
фізична особа має право на
недоторканість своєї ділової
репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист
своєї ділової репутації.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду
України в п. 16 Постанови №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділову репутацію
фізичної особи та юридичної особи», що
згідно положень статті 40 Конституції
України та з урахуванням висновків,
викладених у Рішенні Конституційного
Суду України від 10 квітня 2003 року №
8-рп/2003, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову про спростування
недостовірної інформації, оскільки у
такому випадку мала місце реалізація
особою конституційного права, а
непоширення недостовірної інформації.

Разом із тим, звернення має бути
адресоване органу державної влади,
органу місцевого самоврядування та
посадовій і службовій особам цих
органів, що компетентні розглянути
таке звернення. Наявність у зверненні
завідомо неправдивих відомостей, а
також уразі встановлення, що для
звернення особи до вказаних органів не
було жодних підстав і це звернення було
викликано не наміром виконати свій
громадській обов'язок або захистити
права, свободи чи законні інтереси,
тягне відповідальність, передбачену
законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України від 17
листопада 1992 року №2790-ХІІ «Про статус
народного депутата України» (з
наступними змінами і доповненнями)
народний депутат відповідно до закону
розглядає звернення виборців, а також
від підприємств, установ, організацій,
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, вживає заходів до реалізації
їх пропозицій і законних вимог,
інформує виборців про свою депутатську
діяльність під час особистих зустрічей
з ними та через засоби масової
інформації.

Відповідно до пункту 13 ст. 24 Закону
народний депутат зобов'язаний
розглядати звернення виборців
відповідно до вимог та в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

Отже звернення ОСОБА_2 до народного
депутата України Герасимчука М.І. було
формою реалізації ним права на
звернення, передбаченого ст. 40
Конституції України, Законом України
«Про звернення громадян», а народний
депутат України є одним із органів,
компетентних на розгляд таких
звернень.

Крім того, визнаючи недостовірним та
зобов'язуючи відповідача спростувати
вислів «…Беззаконня, які творить
ОСОБА_3, з відома даного чиновника,
безсоромно підривають авторитет
Президента України Віктора Федоровича
Януковича, так і влади в цілому,
вселяючи недовіру в можливість
Президента контролювати ситуацію в
державі…» суд першої інстанції не
звернув уваги, що зазначений вислів є
особистим оціночним судженням
відповідача ОСОБА_2 Цьому вислову
передували його твердження про
протиправні, на його думку, дії ОСОБА_3
як керуючого Гранівським відділком
ПрАТ «Зернопродукт».

Так само визнаючи недостовірною
інформацію, викладену в листах на ім'я
голови Вінницької обласної державної
адміністрації Джиги М.В., голови
Гайсинської районної державної
адміністрації Скіця С.В., суд не
врахував, що відповідно до ст. 38 Закону
України від 09 квітня 1999 року №586-XIV «Про
місцеві державні адміністрації»
місцеві державні адміністрації
забезпечують додержання прав і свобод
громадян. Громадяни звертаються до
місцевих державних адміністрацій у
вирішенні питань, що належать до сфери
повноважень місцевих державних
адміністрацій. Посадові особи місцевих
державних адміністрацій зобов'язані
розглянути звернення громадян і не
пізніше ніж у визначений законом
термін прийняти рішення або дати
обґрунтовану відповідь.

Визнана судом першої інстанції
недостовірною інформація - вислови,
викладені у листах на ім'я голів
Вінницької ОДА і Гайсинської РДА, є
вилученими з контексту, без якого
неможливо з'ясувати її дійсний зміст, а
також спрямованість наміру автора.

Як випливає зі змісту цих листів,
ОСОБА_2 виклав в них не лише загальні
оцінювальні судження: «намагались
зірвати збори уповноважених», «нанесли
збитки власникам майна», «проводять
захват керівних посад спілки злочинним
шляхом», а й наводить конкретні
обставини, що потребували перевірки і
реагування з боку відповідних органів.

Проаналізувавши інформацію, яку
просить спростувати позивач, суд
першої інстанції дійшов передчасного
висновку про те, що відповідач,
висловлюючи свою думку щодо дій
позивача у своїх зверненнях поширив
щодо нього неправдиву інформацію,
оскільки вона є суб'єктивною оцінкою та
особистими поглядами відповідача.

Більшість із звернень розглянута в
установленому порядку і на них дані
відповіді.

Отже, задовольняючи частково позовні
вимоги, суд не звернув уваги, що
відповідач під час звернення до
відповідних установ реалізовував своє
право на звернення, а тому дійшов
передчасного висновку, що факти,
викладені в зверненні, можна вважати
недостовірною інформацією у розумінні
статті 277 ЦК України, тобто допустив
неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
неправильне застосування норм
матеріального права є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про задоволення
апеляційної скарги, скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 23 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про захист честі і гідності,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник
І.М.Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Міхасішин
І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б.
Стадник І.М.