Провадження № 22-ц/779/200/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Проскурніцького
П.І., Соколовського В.М.

секретаря Вилки І.В.

з участю:
позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області про
визнання особи добросовісним
набувачем, визнання права власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
29 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 29 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківської області про
визнання особи добросовісним
набувачем, визнання права власності
відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Зазначає, що в засіданні суду першої
інстанції представник відповідача не
заперечувала проти визнання його
добросовісним набувачем автомобіля
марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2005 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_1, та не
заперечувала проти визнання за ним
права власності на даний автомобіль.
Таким чином, на думку апелянта
відповідач визнала підставність та
обгрунтованість його позовних вимог, а
тому обставини правомірності набуття
права власності не підлягали
доказуванню.

Також апелянт вказує, що в постанові
про порушення кримінальної справи та
прийняття її до провадження від 15.12.2009
року органом досудового слідства
зазначено, що придбання автомобіля
було здійснено за його власні кошти.

З цих підстав, рішення суду першої
інстанції, апелянт просив скасувати, та
ухвалити нове яким позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги
підтримав з тих же мотивів, що
зазначені у апеляційній скарзі.

Представник УДАІ УМВС в області, будучи
належно повідомленим про розгляд
справи, до суду не з'явився, причини
неявки не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, дослідивши письмові
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виник спір з приводу
визнання права власності на автомобіль
марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2005 року випуску,
кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 29.06.2006
року вказаний автомобіль належить
ОСОБА_3

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на підставі доручень від
28.12.2007 року та 20.01.2009 року, виданих від
імені ОСОБА_3, ОСОБА_2 був уповноважений
представляти його інтереси в органах
Державтоінспекції, в тому числі з
питань продажу автомобіля, реєстрації,
проходження технічного огляду та інше,
а також надав позивачу право керування
транспортним засобом.

Як на підставу визнання за ним права
власності на зазначений транспортний
засіб, ОСОБА_2 вказував на те, що в
період з 15.11.2007 року по 28.11.2007 року
перерахував за нього 57 000 доларів США,
що підтверджується відповідними
квитанціями.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що між сторонами не було
укладено договір купівлі-продажу в
належній формі, а сам позивач не вчинив
всіх передбачених законодавством дій
для отримання автомобіля у власність.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Апеляційного суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до вимог ст.334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Законодавцем встановлено спеціальний
порядок купівлі-продажу транспортних
засобів, що регламентується, зокрема,
Законом України «Про дорожній рух» та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. N 1388 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Так, відповідно до ст. 34 вказаного
Закону передбачено обов'язкову
реєстрацію транспортного засобу при
вчиненні угоди про його придбання.

А п.8 Постанови Кабінету Міністрів
України від 7 вересня 1998 р. N 1388
обов'язковою умовою для укладення
договору купівлі-продажу
транспортного засобу передбачає його
попереднє зняття в установленому
порядку з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

З матеріалів справи вбачається, а
позивачем не заперечується, що договір
купівлі-продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER
PRADO, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1 між ним та
ОСОБА_3 не укладався. Того, що кошти в
сумі 57 000 доларів США були сплачені саме
за вказаний автомобіль, і саме ОСОБА_3
представлені квитанції не
підтверджують. Крім того, сам позивач
пояснив суду апеляційної інстанції, що
кошти ним перераховувалися третій
особі - ОСОБА_4, який не є власником
автомобіля.

Також з матеріалів справи вбачається,
що згідно постанови старшого дізнавача
СД Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ в
Львівській області капітана міліції
Дідуха А.В. від 22.01.2010 року спірний
автомобіль приєднаний в якості
речового доказу до кримінальної справи
№ 179-0363 від 30.09.2009 року, по якій 16.02.2013
року СВ Івано-Франківським МВ УМВС
України в Івано-Франківській області
відновлено досудове слідство.
Встановлено, що номер кузова спірного
автомобіля змінювався шляхом
набивання нових цифр.

Посилання ОСОБА_2 на те, що представник
відповідача не заперечила в судовому
засіданні про визнання за ним права
власності на автомобіль, не
приймаються судом до уваги, оскільки, в
даному випадку представник УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
не являється ні власником
транспортного засобу, ні стороною
нібито укладеного усного договору
купівлі-продажу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення судом ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування чи зміни з мотивів
зазначених апелянтом, немає.

Керуючись ст.,ст. 307; 308; 313- 315; 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 29 листопада 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
П.І. Проскурніцький

В.М. Соколовський