У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
виконкому Ленінської районної у м.
Харкові ради, третя особа: Харківська
міська рада, про визнання права
власності на прибудову до житлового
будинку та визнання частково недійсним
рішення виконкому та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про
визнання права власності на житловий
будинок з надвірними будівлями в
порядку спадкування за заповітом, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з зазначеним
позовом, в обґрунтування якого
зазначали, що житловий будинок АДРЕСА_1
на праві приватної власності належало
ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.
Скапдкоємцями за заповітом після її
смерті є відповідачі у справі. За життя
ОСОБА_8 за її дозволом в період 1995 -1998
років позивачі збудували двоповерхову
прибудову літ. «А2-2» до спірного
житлового будинку, оскільки він був
старий та достатньо малий для - їх
родини. Будівництво проводилося їх
силами та за їх кошт, про що ними надані
письмові докази на загальні суми 1 066 059
000 карбованців, 33 445,00 грн. на придбання
матеріалів та 235 грн. на транспортні
розходи; дозвіл на проведення
будівництва з боку ОСОБА_8
підтверджується відповідними заявами.
Після закінчення будівництва їх сім'я
проживає у зазначеній прибудові, яка
має окремий вихід та окремі особисті
рахунки по сплаті комунальних послуг.
Відповідачі жодним чином у будівництві
участі не брали, проживали окремо. За
життя ОСОБА_8 жодних суперечок щодо
власності на прибудову не виникало.
Однак, як стало відомо, рішенням
виконкому Ленінської районної у місті
Харкові, ради № 312/3 від 07 жовтня
2003 року побудована ними житлова
прибудова була узаконена. Оскільки ж
вона зводилася ними за свій кошт та
своїми силами,без участі ОСОБА_8
зазначене рішення в частині імені
власника має бути визнане недійсним.

У лютому 2010 року відповідачі
звернулись до суду з позовом, в якому
просили визнати за ОСОБА_6 право
власності на 45/100 часток житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року та визнати за ОСОБА_7 право
власності на 45/100 часток цього ж
житлового будинку в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_8, посилаючись на те, що вони
проживали, у зазначеному домоволодінні
разом зі спадкодавцем ОСОБА_8, яка
доводилась їм відповідно матір'ю та
бабусею. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року у встановлений законом строк вони
звернулися до нотаріальної контори
заповітом однак, у нотаріальній
конторі їм відмовляють у оформленні
спадкових прав на будинок, скільки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
позовом про визнання: за ними частини
належного їм домоволодіння.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 13 листопада 2012 року позовні
вимоги задоволені частково. Визнано за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на 49/200
частин за кожним житлового будинку
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право
власності на 23/100 частини,та ОСОБА_7
на 28/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_8 У
решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 13 листопада 2012 року
скасовано, ухвалено нове, яким в
задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково
недійсним рішення виконкому та про
визнання права власності 89/200 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями відмовлено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
55/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, розташовано в
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Залишено відкритими 45/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, за
спадкоємцями ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка їх успадкувала за
заповітом після смерті ОСОБА_8,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
помилково скасоване апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про її відхилення та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Харківської області
від 06 листопада 2013 року, оскільки
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Крім того, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтею 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 06 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. ІваненкоН.А. Горелкіна І.М.
Завгородня