Ухвала

іменем україни

29 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
24 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, посилаючись на те,
що з поважних причин пропустила строк
для прийняття спадщини після смерті
матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
й після смерті якої відкрилася
спадщина на частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 22 квітня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 24 вересня 2013 року,
зазначене рішення районного суду
скасовано й позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на протязі
одного місяця з дня набрання рішенням
суду законної сили.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний суд виходив з того,
що строк для прийняття спадщини
позивачем було пропущено з поважних
причин, а саме у зв'язку з юридичною
необізнаністю.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати питання:
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким
вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачки - ОСОБА_4, після
смерті якої відкрилася спадщина на
частину квартири АДРЕСА_1.

На час смерті спадкодавця, з нею
проживав рідний син ОСОБА_5, який
фактично прийняв спадщину та вчасно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про її прийняття. ОСОБА_5, який є
батьком відповідачок по справі, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1, як спадкоємиця померлої ОСОБА_4,
у визначений законом шестимісячний
строк, не звернулася до нотаріальної
контори із відповідною заявою про
прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилалася на те, що строк для
прийняття спадщини нею пропущено з
поважних причин, зокрема унаслідок
юридичної необізнаності.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України
передбачено, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті. У
разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 24 постанови від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Установивши, що ОСОБА_1, яка проживає у
місці відкриття спадщини, без поважних
причин пропустила строк для прийняття
спадщини після смерті матері, оскільки
нічого їй не перешкоджало вчасно
звернутися до нотаріальної контори із
відповідною заявою, а її юридична
необізнаність щодо строку та порядку
прийняття спадщини, не може свідчити
про поважність таких причин, суд першої
інстанцій дійшов по суті вірного та
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, не зважаючи
на вищевказані обставини, дійшов до
помилкового висновку щодо поважності
причин пропуску ОСОБА_1 строку для
прийняття спадщина та наявності
правових підстав для задоволення
позовних вимог останньої.

Таким чином апеляційним судом
скасоване законне і обґрунтоване
рішення суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням у силі
помилково скасованого рішення суду
першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити .

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 вересня 2013 року
скасувати, залишивши в силі рішення
Приморського районного суду м.
Одеси від 22 квітня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.П. Гончара

Судді:
В.І. Амелін

Т.П.
Дербенцева

С.О.
Карпенко

В.О. Савченко