Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковалевича
С.П.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського
районного суду від 30 грудня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди , -

в с т а н о в и л
а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 30 грудня 2013 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в розмірі 728 грн. 00 коп. та
моральну шкоду в розмірі 200 грн., а
всього на загальну суму 928 грн. 00 коп.
та 429 грн. 40 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
через невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, ОСОБА_1
подав на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що земельна ділянка, на якій
позивач вирощував буряки, йому не
належить, відповідно йому на праві
власності не належать посіви і
насадження сільськогосподарських та
інших культур.

У зв"язку з зазначеним вважає
невірним покликання суду на норму ст. 7
Закону України „Про особисте
селянське господарство".

При цьому покликається на те, що в
матеріалах справи відсутні докази
наявності особистого селянського
господарства, як господарської
діяльності ОСОБА_3, та докази, які
підтверджують факт родинних відносин
ОСОБА_3 з позивачем.

Вважає, що позивач міг набути права
користування земельною ділянкою
ОСОБА_3 для сільськогосподарських
потреб лише за умови укладення
договору емфітевзису та державної
реєстрації такого речового права.

Стверджує про неналежність акту
обстеження посівів кормових буряків
від 12 вересня 2013 року, оскільки в ньому
містяться дані про врожай буряків 2013
року, а не 2012 року.

Не надано належної оцінки показанням
свідка ОСОБА_4, акту обстеження
польової дороги в ур. „Палацисько" с.
Дермань Перша від 04 листопада 2013 року,
акту встановлення ширини польової
дороги від 05 листопада 2013 року з яких
слідує, що частина польової дороги була
заорана в земельну ділянку, яка
належить ОСОБА_3

Безпідставним вважає стягнення з
нього 200 грн. витрат на правову допомогу
та неспівмірну щодо задоволення
позовних вимог суму судових витрат.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про відмову в
позові.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 просить її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
часткове відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з їх підставності.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2012
року комісією у складі сільського
голови ОСОБА_4, ОСОБА_5 у присутності
ОСОБА_2, ОСОБА_2 складено акт про те, що
на городі ОСОБА_3 в урочищі
„Палацисько" здійснено проїзд
вантажним автомобілем, внаслідок чого
знищено буряки на площі розміром 1,3 м х 2
х 10 м (загальна площа становить 26 м. кв).
Середня кількість буряків на одному
квадратному метрі на даному городі
становить 20 шт.

В суді першої інстанції та в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1
підтвердив, що проїхав по буряках за
вказівкою ОСОБА_7, якому до
господарства віз дрова вантажним
автомобілем, пояснюючи свої дії тим, що
можливості проїхати таким чином, щоб не
зачепити ростучі на городі буряки, він
не мав.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусила зробити для відновлення
свого порушеного права.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір відшкодування
матеріальної шкоди суд першої
інстанції врахував зазначені вимоги
закону та обставини справи і прийшов до
правильного висновку про
відшкодування на користь ОСОБА_2
завданої йому матеріальної шкоди в
розмірі 728 грн., який відповідач не
спростував ні в суді першої інстанції,
ні в суді апеляційної інстанції.

Покликання ОСОБА_1 на те, що земельна
ділянка, на якій росли знищені буряки
належить не ОСОБА_2, а ОСОБА_3 відповідно
і врожай з цієї земельної ділянки не
належить ОСОБА_2, не заслуговують на
увагу, оскільки ОСОБА_1 не спростовано
належність врожаю (буряків) ОСОБА_2

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно ст.1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах", витрати на
правову допомогу не можуть
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Отже, саме такий розмір та за такі види
правової допомоги законодавцем
передбачено компенсацію і ні за які
інші, які надавались стороні та були
обумовлені в договорі між ними.

Однак відповідний розрахунок в
матеріалах справи відсутній, а тому не
являється можливим встановити
правомірність стягнення на користь
ОСОБА_2 200 грн. правової допомоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, а розмір судового збору
стягнуто в повному обсязі, який було
сплачено при поданні позовної заяви.

З урахуванням наведеного рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 58, 64, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 30 грудня 2013 року в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 429
(чотириста двадцяти дев"яти) грн. 40 коп.
змінити, зменшивши розмір судових
витрат до 93 (дев"яносто трьох ) грн. 55
коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.В. Демянчук

С.П. Ковалевич