Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -
судді Бондар В.Я.

за участю
секретаря - Іщик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини після ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому
посилалась на те, що після смерті її
рідної тітки ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на 228/1000 часток квартири
АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 склала
заповіт, відповідно до якого
призначила позивача єдиним
спадкоємцем зазначеної частки
комунальної квартири. Однак, оригінал
заповіту позивач відвезла до м. Москви
(Російської Федерації), де прописана, і
після смерті спадкодавця змогла
привезти його нещодавно, тому одразу ж
звернулася до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 із відповідною заявою
про прийняття спадщини. Однак, нотаріус
відмовила у прийнятті заяви і
зазначила, що для цього необхідно у
судовому порядку визначити додатковий
строк для подання заяви. Позивач
вважає, що пропустила строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
тому просить суд надати додатковий
строк у три місяці для подання заяви
про прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд
задовольнити їх.

Відповідачі у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали,
заперечували проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4 померла, про що свідчить про
смерть серії НОМЕР_1, видане Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Миколаївського районного
управління юстиції Одеської області,
актовий запис 125.

(а.с. 5)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на 228/1000 часток квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту,
складеного померлою 02 жовтня 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_4 призначила своїм
єдиним спадкоємцем громадянку
Російської Федерації ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

(а.с. 6)

У відповідності до ст.. 1216 та ст.. 1217 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269ЦК). Заява
про прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини особисто. Зі змісту
п. 2.1 гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 № 296/5
вбачається, що спадкова справа
заводиться нотаріусом за місцем
відкриття спадщини на підставі поданої
(або такої, що надійшла поштою) першою
заяви (повідомлення, телеграми) про
прийняття спадщини. Надіслання заяви
про прийняття спадщини поштою
передбачено п. 3.23 гл. 10 вищевказаного
Порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України,
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено
наслідки пропущення строку для
прийняття спадщини, зокрема, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву
про прийняття спадщини, він вважається
таким, що не прийняв її. За письмовою
згодою спадкоємців, які прийняли
спадщину, спадкоємець, який пропустив
строк для прийняття спадщини, може
подати заяву про прийняття спадщини
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
подається:

1) у разі відсутності письмової згоди
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину, на подання спадкоємцем, який
пропустив шестимісячний строк, заяви
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори;

2) у разі пропуску шестимісячного
строку подання заяви про прийняття
спадщини до нотаріальної контори та
відсутності інших спадкоємців, які
прийняли спадщину та могли б дати
письмову згоду на подання цієї заяви.

У відповідності до абз. 24 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7,
вирішуючи питання про визначення
особі додаткового строку, суд
досліджує поважність причини пропуску
строку для прийняття спадщини. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними,
істотними труднощами для спадкоємця на
вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Помилковою є практика судів, які
визнають причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59
ЦПК, відповідно до якої обставини, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, повно і всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами, що
були досліджені в судовому засіданні,
вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони
є рівними учасниками судового розгляду
та згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на неможливість
надати нотаріусу оригінал заповіту для
прийняття спадщини у встановлений
шестимісячний строку у матеріалах
справи підтверджень не знайшли, крім
того, не спростовують причину пропуску
нею строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що з матеріалів справи не вбачається, а
позивачем не надано суду доказів, які б
підтверджували поважність причин
пропуску строку на прийняття спадщини,
суд вважає, що у задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, ч.3 ст.209,
ст.ст.213-215, 218ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Я. Бондар