АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1417/14 Справа: №
639/8686/13-ц Категорія: «трудові
правовідносини» Головуючий 1
інстанції: Іванова І.В.
Доповідач: Малінська С.М. УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючого судді - Малінської С.М.,
Суддів - Швецової Л.А.,
при секретарі - Лотох І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
Державної установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН
України» на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 08 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН
України» про скасування наказів,-
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з названим позовом в
обґрунтування якого зазначала, що з 1991
року вона працює у відповідача, з 2004
року - на посаді завідуючої відділенням
хемотерапії та проявила себе як
сумлінний працівник. Проте, 16 вересня
2013 року на підприємстві було винесено
наказ № 211 про застосування до неї
дисциплінарного стягнення за
неналежне виконання трудових
обов'язків, позивачці було оголошено
догану за порушення п. 3.32 посадової
інструкції щодо дотримання принципів
медичної деонтології; наказом № 212 від
18 вересня 2013 року їй було оголошено
догану за порушення зазначеного пункту
посадової інструкції. ОСОБА_2 зазначає,
що трудової дисципліни вона не
порушувала. Крім того медична
деонтологія не має відношення до
правил внутрішнього трудового
розпорядку, а підставою для винесення
наказу № 211 була доповідна записка
співробітника інституту ОСОБА_3, який
виклав своє суб'єктивне бачення
ситуації. Зазначаючи, що при винесенні
вказаних наказів відповідачем були
порушені норми трудового
законодавства, позивач просила
скасувати накази № 211 від 16 вересня 2013
року та № 212 від 18 вересня 2013 про
застосування до неї дисциплінарного
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 08 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Скасовані
накази № 211 від 16 вересня 2013 року та №212
від 18 вересня 2013 року про застосування
дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 у
вигляді доган. Стягнуто з Державної
установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН
України» на користь ОСОБА_2 судовий
збір за забезпечення доказів у розмірі
114 грн. 70 коп., судовий збір у розмірі 114
грн. 70 коп. на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_2 працює в Державній установі
«Інститут медичної радіології ім. С.П.
Григор'єва НАМНУ» з 1991 року, а з 2004 року -
на посаді завідуючої відділенням
хемотерапії.

Наказами № 211 від 16 вересня 2013 року та №
212 від 18 вересня 2013 року до позивачки
були застосовані дисциплінарні
стягнення у вигляді доган.

Працівники зобов'язані працювати
чесно і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір, що випливає з положень ст. 139
КЗпП України.

Статтею 147 КЗпП передбачені стягнення
за порушення трудової дисципліни.

За порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст.147-1 КЗпП дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці, що
випливає з положень ст.148 КЗпП.

З матеріалів справи вбачається, що
підставами для застосування
дисциплінарного стягнення (наказ № 211
від 16.09.2013) до ОСОБА_2 у вигляді догани
відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП була
доповідна записка ОСОБА_3, висновок
комісії з розгляду скарг ДУ «Інститут
медичної радіології м. С.П. Григор'єва
НАМНУ» та акт від 16 вересня 2013 року
(а.с.74, 76, 94).

Згідно доповідної записки ОСОБА_3 від 19
липня 2013 року ОСОБА_2 25 червня 2013 року
під час заміру вікон у приміщенні
інституту ображала виконавців робіт,
супроводжувала це гучними криками,
звертала увагу співробітників та
відвідувачів, чим ,на його погляд
,порочила імідж установи (а.с.74).

Проте, доводи ОСОБА_3, спростовуються
поясненнями самої ОСОБА_2 та
пояснювальною запискою ОСОБА_4, яка
спостерігала за проведенням заміру
вікон та залишила кабінет разом з нею. В
пояснювальній записці ОСОБА_4
зазначила про те, що позивач 25 червня
2013 року конфлікту не мала (а.с.91).

Службова записка ОСОБА_5 щодо інциденту
25 червня 2013 року взагалі не зазначена в
наказі № 211 від 16 вересня 2013 року, як
підстава його винесення та
застосування до позивачки
дисциплінарного стягнення, а тому суд
першої інстанції вірно дійшов
висновку про недопустимість, як доказу
цієї записки на підтвердження факту
порушення ОСОБА_2 медичної деонтології.

Крім того, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що інцидент, який мав
місце 25 червня 2013 року, зазначений в
доповідній записці, не є порушенням
медичної деонтології, оскільки з
визначення поняття медичної
деонтології випливає, що це наука про
належне виконання професійних
обов'язків медичними працівниками. А
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 було допущено неналежне
виконання своїх професійних обов'язків
суду не надано.

Апелянт в апеляційній скарзі ( а.с.156)
вказує на те , що підставою для
застосування дисциплінарного
стягнення за наказом № 211 від 16.09.2013
року була « неетична , образлива ,
некоректна поведінка ОСОБА_2…». Але
сукупність принципів ( моралі) і норм
поведінки лікаря -це лікарська етика , а
не медична деонтологія .Нормами
трудового законодавства не
передбачено притягнення осіб до
дисциплінарної відповідальності за
порушення лікарської етики.

Вірним є і висновок суду першої
інстанції щодо незаконності наказу
Державної установи «Інститут медичної
радіології ім. С.П. Григор'єва НАМНУ» №
212 від 18 вересня 2013 року про
застосування до ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП
України за порушення п.2.32 посадової
Інструкції щодо дотримання принципів
медичної деонтології.

При розгляді справи встановлено, що
підставами для застосування
дисциплінарного стягнення за цим
наказом (№ 212 від 18 вересня 2013 року)
стали заяви ОСОБА_6 від 18 липня 2013 року,
ОСОБА_7 від 19 липня 2013 року, скарга
ОСОБА_8 від 06 серпня 2013 року, акт від 24
липня 2013 року, звіт про роботу комісії з
розгляду скарг від 19 серпня 2013 року.

Як вбачається із заяви ОСОБА_7,
позивачкою ОСОБА_2 було відмовлено їй в
лікуванні, в результаті чого ОСОБА_7
відмовилася приймати ліки (а.с.78) Проте,
відповідно до звіту роботи комісії з
розгляду скарг, створеної
відповідачем, факти, викладені в скарзі
громадянки ОСОБА_7 ,підтвердилися
частково та в теперішній час пацієнтка
отримує належну медичну допомогу
(а.с.81-83).

Згідно скарги ОСОБА_6 відповідачем
несанкціоновано були вилучені медичні
документи та порушено розпорядження
директора інституту № 4 від 15 січня 2009
року.

Проте, вказані доводи не знайшли свого
підтвердження, оскільки відповідно до
п.3 зазначеного розпорядження лікарям,
реєстраторам та працівникам архіву
категорично забороняється видача карт
хворим пацієнтам, їхнім близьким чи
стороннім особам (а.с.39). Навпроти,
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи підтверджується, що ОСОБА_2 не
передавала хворій ОСОБА_6 її історію
хвороби, чим дотрималась вимог п.3
вищевказаного розпорядження.

Також твердження ОСОБА_8 в скарзі від 06
серпня 2013 року, яка теж стала підставою
для застосування до позивачки
дисциплінарного стягнення, про те, що
під час прийому ОСОБА_2 зазначила, що
лікар поставив її сестрі невірний
діагноз і просила збирати людей проти
директор, не може бути прийнято до
уваги і вважатися належним та
допустимим доказом в розумінні
ст.ст.10,60 ЦПК України. Факт звернення
ОСОБА_8 до ОСОБА_2 спростовується
наказом № 73-к/в про надання позивачці
відпустки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
накази № 211 від 16 вересня 2013 року № та 212
від 18 вересня 2013 року підлягають
скасуванню, оскільки відповідачем не
доведену факту порушення трудової
дисципліни, а саме порушення позивачем
медичної деонтології. А висновками
Комісії з розгляду скарг та
показаннями свідків спростовується
факт порушення трудової дисципліни, а
саме - не надання медичної допомоги та
факт порушення ОСОБА_2 медичної
деонтології.

Оскільки судом першої інстанції
повно та всебічно з'ясовані дійсні
обставини справи, дано належну оцінку
зібраним доказам і постановлено
законне й обґрунтоване рішення у
справі, судова колегія не вбачає
підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної установи
«Інститут медичної радіології ім. С.П.
Григор'єва НАМН України» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 08 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді