Номер провадження № 22-ц/785/136/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів
Луняченко А.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції на ухвалу
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12 листопада 2013 року по цивільній
справі за скаргою Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради на постанову державного
виконавця Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,

встановила:

У серпні 2013 року Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулась до суду зі скаргою на
постанову державного виконавця
Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,
посилаючись на те, що рішенням
Малиновського районного суду міста
Одеси від 26 вересня 2011 року було
задоволено позовні вимоги
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради та зобов'язано
ОСОБА_2 за свій рахунок привести
самочинно реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1 до попереднього стану, згідно
технічною документацією на квартиру,
шляхом знесення самочинно зведеної
конструкції балкону. Виконавчий лист
за вказаним рішенням суду був виданий 30
листопада 2011 року.

Державним виконавцем Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 1519/2-2392/11, виданого

30 листопада 2011 року.

29 грудня 2011 року, на підставі п. 11 ч. 1 ст.
49, ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
була винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження, а виконавчий
документ направлений до Малиновського
районного суду міста Одеси.

Оскільки Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
вважала такі дії державного виконавця
щодо виконання судового рішення
незаконними, вона вимушена була
звернутись з даною скаргою до суду.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 12 листопада 2013 року скаргу
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради було задоволено.

На дану ухвалу була принесена
апеляційна скарга Першим Малиновським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
в якій ставиться питання про
скасування ухвали суду першої
інстанції та постановлення нової
ухвали про відмову у задоволенні
скарги Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради.

Вивчивши надані документи, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу та залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції було
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 12 листопада 2013 року скаргу
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради було задоволено:
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 29 грудня 2011 року ВП №
30320538, винесену головним державним
виконавцем Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Качуркою В.В., щодо виконання
виконавчого листа № 1519/2-2392/2011 від 30
листопада 2011 року - визнано незаконною
та скасовано.

Зобов'язано Перший Малиновський відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції виконати
рішення Малиновського районного суду
міста Одеси від 26 вересня 2011 року по
справі № 1519/2-2392/11 в порядку та в строки,
передбачені діючим законодавством..

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду.

Так, рішенням Малиновського районного
суду міста Одеси від 26 вересня 2011 року
по справі № 1519/2-2392/11, було задоволено
позивні вимоги Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради та
зобов'язано ОСОБА_2 за свій рахунок
привести самочинно реконструйовану
квартиру АДРЕСА_1 до попереднього
стану, згідно технічної документації
на квартиру, шляхом знесення самочинно
зведеної конструкції балкону.
Виконавчий лист за вказаним рішенням
суду був виданий 30 листопада 2011 року.

Державним виконавцем Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 1519/2-2392/11, виданого 30 листопада
2011 року.

29 грудня 2011 року, на підставі п. 11 ч. 1 ст.
49, ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження», державним виконавцем
була винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження, в якій
зазначено, що боржником рішення суду
самостійно не виконано, відповідно до
ст. 75 Закону України «Про виконавче
провадження» на боржника накладені
штрафні санкції за невиконання рішення
суду, виконання рішення суду без участі
боржника неможливо, у зв'язку з чим до
правоохоронних органів направлено
подання для притягнення боржника до
відповідальності.

Повноваження, надані державному
виконавцю, визначені ст. ст. 221, 373 ЦПК
України, та ст. ст. 36, 75 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
яких державний виконавець за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення, звертається з
заявою до суду, який видав виконавчий
документ, про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення
суду, і суд за такою заявою може
змінити чи встановити спосіб і
порядок виконання рішення суду.

Крім того, державний виконавець може
зазначити в своїй заяві, що рішення
суду не виконано з об'єктивних підстав,
так як боржник самостійно
відмовляється його виконувати, згідно
резолютивної частини рішення, але
рішення може бути виконано і без його
участі. Так, згідно ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець може організувати
виконання рішення відповідно до
повноважень, наданих йому законом.

Так, під час примусового виконання
рішення суду, державний виконавець має
можливість, відповідно до ст. 13 Закону
України «Про виконавче провадження», з
власної ініціативи або за заявою
сторін призначити своєю постановою
експерта або спеціаліста (у разі
необхідності - кількох експертів або
спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання, для
з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань. При цьому, у разі
добровільного виконання рішення суду,
боржнику повинно бути запропоновано
розпочати виконання рішення шляхом
сплати грошових коштів у розмірі,
визначеному суб'єктом господарювання,
яким розроблена проектна документація
зі зносу самовільної споруди.

Державний виконавець, виходячи з вимог
ст. ст. 41, 52, 57 вищевказаного Закону,
повинен здійснити всі дії для
виконання рішення суду, а не
перекладати відповідальність за його
виконання на боржника.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
закінчення виконавчого провадження,
повернення виконавчого документу до
суду який його видав, арешт, накладений
на майно боржника, знімається,
скасовуються інші вжиті державним
виконавцем заходи примусового
виконання рішення, а також провадяться
інші дії, необхідні у зв'язку із
завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим законом.

Таким чином, державний виконавець
завершив виконавче провадження,
фактично не виконавши рішення суду і
позбавив можливості стягувача знову
подати виконавчий лист до виконання.

Судова колегія дійшла до висновку, що
суд першої інстанції повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив ухвалу з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання в апеляційній скарзі
державного виконавця на ч. 3 ст. 75, тому
що виконання рішення суду може бути
проведено без участі боржника, а
державний виконавець повинен
організувати виконавчі дії на
примусове виконання рішення у разі
відмови від добровільного його
виконання, без участі боржника,
виходячи з вимог ст. 41, 52, 57, ч.2 ст.75
зазначеного Закону.

Так, частиною 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавчі провадження» встановлений
виключний обсяг судових рішень, за
якими судове рішення може бути
виконане виключно божником (принести
публічне вибачення, надрукувати
спростування відомостей, видати ордер
на житлове приміщення, поновити
працівника на роботі, інше), однак в ч. 2
ст. 75 Закону України «Про виконавча
провадження» зазначено, що, якщо
рішення не виконано і виконання може
бути проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом.

Інших доводів, які б мали правове
значення та спростовували висновки
суду першої інстанції, у апеляційній
скарзі не наведено.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.
Одеси від 12 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ А.В. Луняченко

___________________ О.С. Комлева