АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/586/14
інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Доповідач: Вадзінський П.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця « 05» дня колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:
Колісниченка А.Г.,

Суддів:
Капітан І.А.,

Вадзінського П.О.,

при секретарі:
Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
10 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області про стягнення
страхової виплати, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним вище позовом,
зазначаючи, що 24 червня 1967 року,
перебуваючи у трудових відносинах з
автобазою "Каховсільбуд", під час
виконання своїх трудових обов'язків
він отримав виробничу травму,
внаслідок чого за результатами
медичного обстеження йому було
встановлено 3 групу інвалідності. 17
січня 2013 року він пройшов обстеження на
МСЕК, за результатами якого йому вперше
було встановлено 55% втрати
працездатності у зв'язку з трудовим
каліцтвом. На підставі довідки МСЕК він
звернувся до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області з заявою про
призначення і виплату одноразової
страхової допомоги, однак останнім
йому було у цьому відмовлено, просив
суд стягнути з відповідача одноразове
відшкодування шкоди, заподіяної
трудовим каліцтвом, у розмірі 77 996 грн.,
а також витрати на правову допомогу в
розмірі 4000 грн.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 10 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Нова Каховка Херсонської області в
своїх письмових запереченнях доводи,
зазначені в апеляційній скарзі не
визнає і вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.
Просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позивачем вимог про стягнення суми
одноразової страхової виплати у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, суд першої інстанції
виходив з того, що вперше стійка втрата
працездатності була встановлена у 1968
році, тобто до набрання чинності
Законами України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" і "Про охорону праці", а
тому їх положення не можуть бути
застосованими до спірних
правовідносин.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів погодитися не може з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах
з Новокаховською автобазою треста
"Каховсільбуд" /а.с.12/. 24 червня 1967 року
під час виконання ним своїх трудових
обов'язків стався нещасний випадок,
внаслідок якого він отримав травму, а
саме: провідне поранення правого ока,
про що того ж дня було складено акт № 2
форми Н-1 /а.с.5/. 14 листопада 1968 року за
результатами обстеження ВТЕК
позивачеві було встановлено 3 групу
інвалідності /а.с.11/.

Як вбачається з виписки з акту огляду
МСЕК №37/3 від 17 січня 2013 року вперше 3
групу інвалідності ОСОБА_2 було
встановлено 31 серпня 1967 року на
підставі висновку Новокаховської ВТЕК
/а.с.58/. За результатами цього ж огляду
позивачеві було визначено ступінь
втрати працездатності у відсотках,
який дорівнює 55%, та встановлено 3 групу
інвалідності безстроково /а.с.13,58/.

У зв'язку з цим 30 січня 2013 року ОСОБА_2
звернувся до відповідача з завою про
призначення та виплату йому страхових
виплат /а.с.6/.

Листом відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Нова Каховка Херсонської області від 18
квітня 2013 року за №03-047-500-98/548 позивача
повідомлено, що питання щодо
призначення йому одноразової
страхової виплати не розглядалося
/а.с.14/.

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, зокрема,
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати працездатності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у Постанові № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27 березня 1992 року особам, які потерпіли
на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги з того часу, коли
відповідні підприємства передали йому
у встановленому порядку документи, що
підтверджують право цих працівників на
такі виплати, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.

Відповідно до Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №24 від 27 квітня 2007
року дія цього Положення поширюється
на потерпілих та осіб, які мають на це
право, а також на осіб, право яких на
отримання відшкодування шкоди було
встановлено раніше згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків (п.1.1); у разі
настання страхового випадку
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема,
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності
(п.1.2); право на отримання потерпілим
одноразової допомоги настає з дня
встановлення МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності (п.3.3) і
виплачується потерпілому в місячний
строк з дня визначення МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності в
день, установлений постановою робочого
органу виконавчої дирекції Фонду, у
тому числі при призначенні одноразової
допомоги за рішенням суду (п.3.4.1).

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм вбачається, що
законодавець пов'язує набуття
потерпілим внаслідок ушкодження
здоров'я на виробництві права на
отримання одноразової допомоги зі
встановленням йому МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності;
відповідно, виплата одноразової
допомоги потерпілому в разі стійкої
втрати його професійної
працездатності є обов'язком Фонду.

При цьому колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що дія Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не поширюється на
спірні правовідносини.

Згідно ч.1 ст.5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Оскільки в ході розгляду справи
встановлено, що позивачу вперше стійку
втрату працездатності було
встановлено в 1967 році, однак при цьому
йому встановлювалася лише група
інвалідності та визначалась її
причина, що підтверджується
матеріалами справи і сторонами по
справі не оспорюється, натомість
стійка втрата працездатності з
визначенням ступеню її втрати у
відсотках ОСОБА_2 була встановлена лише
висновком МСЕК від 17 січня 2013 року,
колегія суддів приходить до висновку,
що спірні правовідносини виникли в
період дії Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у зв'язку з чим
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення суми одноразової
страхової виплати за правилами ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення пор стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_2 вказаної страхової суми
у заявленому позивачем розмірі, який
обраховано у відповідності до вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат, а також
Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1266 від 26 вересня 2001 року, та
відповідачем у ході судового розгляду
справи не спростовувався.

Що ж стосується заявлених позивачем
вимог про стягнення з відповідача
витрат на правову допомогу, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки
згідно положень ст. 88 ЦПК України про
те, що усі судові витрати, понесені
сторонами під час розгляду справи,
мають бути підтверджені документально,
натомість позивачем не було надано
жодного належного доказу на
підтвердження того, що ним було
сплачено грошові кошти на правову
допомогу, а зазначення суми винагороди
в розмірі 4000 грн. в договорі про надання
правових послуг адвоката, копія якого
міститься в матеріалах справи, саме по
собі не може слугувати підтвердженням
понесення стороною судових витрат на
правову допомогу.

На підставі Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого поставною
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №24 від 27 квітня 2007
року, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 10 грудня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення страхової
виплати скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Нова Каховка
Херсонської області на користь ОСОБА_2
суму одноразової страхової виплати у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві в розмірі 77 996 (сімдесят сім
тисяч дев'ятсот дев'яносто шість)
гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: