У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 05 лютого 2014
року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України
з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Гвоздика П.О., Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_4 до Сімферопольської міської
ради про визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 08 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 01 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Сімферопольської
міської ради про визнання права
власності.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 08 липня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 01
жовтня 2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, обґрунтовано
виходив із відсутності підтверджень
добросовісно заволодіння спірним
нерухомим майном, відкритого та
безперервного володіння ним протягом
десяти років та того, що спірна
квартира перебуває у комунальній
власності, а тому правові підстави для
визнання за позивачкою права власності
на неї за набувальною давністю
відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням судами норм
матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338
ЦПК України підстави для скасування
судових рішень.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновок судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 08 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 01 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик В.І. Журавель І.М.
Завгородня