Провадження № 6/161/12/14
У Х В А Л А

30 січня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої судді - Плахтій
І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку подання
начальника відділу Державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження права виїзду за межі України
ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Начальник ВДВС Луцького РУЮ звернувся
в суд з поданням про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_1 Подання мотивує тим, що на
виконанні у ВДВС Луцького РУЮ
перебуває виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду № 2-2674 від 10.06.2010
року про стягнення з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 150 грн. щомісячно,
починаючи з 26.01.2010 року і до досягнення
повноліття. Боржником добровільно не
виконується зобов'язання згідно
виконавчого документа, хоча і була
попереджена про кримінальну
відповідальність за ухиленні від
сплати аліментів. 28.11.2012 року було
відкрито виконавче провадження. Майна,
окрім земельної ділянки для введення
селянського господарства, на яке можна
було звернути стягнення в рахунок
погашення боргу в боржниці не виявлено.
Державним виконавцем було вжито
заходів щодо примусового виконання
рішення суду шляхом внесення подання
про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності та винесено
постанову про накладення арешту на все
рухоме і нерухоме майно. Однак за
період з 26.01.2010 року по 01.09.2013 року
боржник жодного разу аліменти не
сплатила. Вважає, що наявність в особи
невиконаних зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням, є підставою для
обмеження у праві виїзду за межі
України. Просить суд, тимчасово
обмежити право виїзду за межі України
боржнику ОСОБА_1

Представник ВДВС в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про час
та місце розгляду справи. Однак його
неявка не перешкоджає розгляду подання
по суті.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до висновку, що подання до
задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів подання на
примусовому виконанні у ВДВС Луцького
РУЮ знаходиться виконавчий лист
Луцького міськрайонного суду № 2-2674 від
10.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 150 грн. щомісячно,
починаючи з 26.01.2010 року і до досягнення
дитиною повноліття.

28.11.2012 року головним державним
виконавцем І.Ф. Лопушанською винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Як вбачається з довідки-розрахунку
заборгованості, боржником ОСОБА_1 не
проводилось сплати аліментів та станом
на 01.12.2013 року заборгованість по
аліментах становить 6929,04 грн.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), -- до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України, і в'їзду в
Україну громадян України», в їх
системному зв'язку, вбачається, що
право особи на свободу пересування
може бути обмежено лише у виключних
випадках у зв'язку з навмисними діями
останнього, що спрямовані на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника -- фізичної особи
або керівника боржника -- юридичної
особи за межі України -- до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

З матеріалів подання вбачається, що
державним виконавцем проводилися дії
щодо виявлення коштів та майна
боржника, на які можна звернути
стягнення.

За результатам таких дій встановлено,
що ОСОБА_1 на обліку в центі зайнятості
як безробітна не перебуває, на обліку в
управлінні пенсійного фонду не
перебуває, коштів на рахунках немає,
транспортних засобів на праві
власності немає.

З повідомлення Баївської сільської
ради №103 від 26.03.2013 року та повідомлення
Головного управління Держкомзему у
Волинській області, вбачається, що
боржнику ОСОБА_1 на праві власності
належать дві земельні ділянки для ОСГ.

З письмових пояснень боржника ОСОБА_1
від 22.02.2013 року вбачається, що від
сплати аліментів вона не
відмовляється.

А тому, суд вважає, що державним
виконавцем у відповідності до ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» не надано переконливих
доказів на підтвердження обставин
умисного ухилення боржника від
виконання рішення суду та намір вибути
за межі України з метою невиконання
рішення суду, а тому суд приходить до
висновку, що зазначене подання є
необгрунтованим.

Крім того, вказаний у поданні захід
виконання рішення суду порушує
Конституційні права боржника, а саме
права людини і громадянина,
установлені Конституцією України,
відповідно до якої, кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, ст.313
ЦК України, ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України, і в'їзду в
Україну громадян України», ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника
відділу Державної виконавчої служби
Луцького районного управління юстиції
про тимчасове обмеження права виїзду
за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій