АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1403/2013
інстанції: Скрипник О.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Дзюбіній Є.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Оболонський районний
відділ Державної міграційної служби
України у м. Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Служба у справах дітей
Оболонської в м. Києві державної
адміністрації, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" звернулося до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 3 серпня 2007 року між ВАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", правонаступником
якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 26-07-И/11, за умовами якого банк надав
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредит у сумі 113430 доларів США строком
до 2 серпня 2022 року зі сплатою 10,6%
річних. У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
цього ж дня з позичальником був
укладений іпотечний договір належної
йому квартири АДРЕСА_1. Також з метою
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором, 3
серпня 2007 року між банком та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки № 26-07-И/11.
Умови кредитного договору ОСОБА_1 не
виконував, унаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 1838573 грн. 01
коп.

Посилаючись на викладене, позивач з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 шляхом надання ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" права продажу
від свого імені будь-якій
особі-покупцеві вказаного предмета
іпотеки; надати банку в тому числі, але
не обмежуючись, всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
предмета іпотеки, зокрема, права
підпису договору купівлі-продажу,
права на отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки у відповідних
установах, витягу з Державного реєстру
прав власності, довідки про склад сім'ї
або зареєстрованих осіб у квартирі
АДРЕСА_1, права подавати від імені
ОСОБА_1 в органи Державної реєстрації
прав, нотаріусу документи, необхідні
для здійснення державної реєстрації
права власності на предмет іпотеки, а
також подавати інші документи від
імені іпотекодавця, які пов'язані з
оформленням права власності, права
здійснювати будь-які платежі, що
стосуються предмета іпотеки; передати
предмет іпотеки в управління банку;
виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1, зі зняттям усіх
зареєстрованих мешканців квартири з
реєстраційного обліку та визнати їх
такими, що втратили право користування
вказаним жилим приміщенням.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року позов ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. В
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 26-07-І/11 від 3
серпня 2007 року в сумі 1838573 грн. 01 коп., що
включає в себе: суму заборгованості про
кредиту у розмірі 102671,15 доларів США (за
курсом НБУ 7,993 грн./1 долар США - 820650 грн.);
суму заборгованості по процентах у
розмірі 23199,84 доларів США (за курсом НБУ
7,993 грн./1 долар США - 185436,32 грн.); суму
заборгованості по нарахованій
щомісячній комісії у розмірі 20808 грн. 51
коп.; заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків за користування кредитними
коштами та комісії в сумі 811677 грн. 68 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки
шляхом надання ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" в особі філії "Центральне
регіональне управління ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" права продажу від
свого імені будь-якій особі - покупцеві
квартиру АДРЕСА_1 за початковою ціною у
розмірі 579000 грн. з наданням банку всіх
повноважень продавця, необхідних для
здійснення продажу. Надано ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" всі
повноваження, необхідні для здійснення
продажу; право підпису договору
купівлі-продажу; право на отримання від
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
дублікату договору купівлі-продажу
квартири від 3 серпня 2007 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 3829 та
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів за реєстраційним № 2261521 та
при необхідності у відповідних
установах, організаціях, підприємствах
незалежно від форм власності та
підпорядкування чи органів нотаріату
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки (в т.ч. технічний
паспорт); право банку отримати в
органах державного реєстру прав
власності, нотаріуса, при необхідності
у відповідних установах, організаціях,
підприємствах незалежно від форм
власності та підпорядкування чи
органів нотаріату, Витяг з Державного
реєстру прав на предмет іпотеки:
квартири під АДРЕСА_1; право банку на
отимання довідки про склад сім'ї або
зареєстрованих осіб у квартирі
АДРЕСА_1; надано право банку подавати
від імені ОСОБА_1 в органи Державної
реєстрації прав, нотаріусу документи,
необхідні для здійснення державної
реєстрації права власності на предмет
іпотеки, згідно отриманих дублікатів
правовстановлюючих документів та
отримувати останні, а також подавати
відповідні заяві, документи та
отримувати інші документи від імені
іпотекодавця, які пов'язані з
оформленням права власності; надано
право банку здійснювати будь-які
платежі, що стосуються предмету
іпотеки, який підлягає зверненню
стягненню за цим рішенням. Виселено
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1, зі зняттям усіх
зареєстрованих мешканців квартири з
реєстраційного обліку та визнано їх
такими, що втратили право користування
вказаним жилим приміщенням. Предмет
іпотеки передано в управління ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит". Стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" в особі філії
"Центральне регіональне управління ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" по 1977 грн. 85
коп. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Представник ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" - Маріна О.Ю. заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
вважала, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що 3 серпня 2007 року
між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит",
правонаступником якого є ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 26-07-И/11,
за умовами якого банк надав
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості,
поворотності, строковості, платності
кредит у сумі 113430 доларів США строком
до 2 серпня 2022 року зі сплатою 10,6%
річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, цього ж дня між
ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит",
правонаступником якого є ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1 був
укладений іпотечний договір, за яким
ОСОБА_1 надав банку в іпотеку нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1.

За змістом пункту 8.4.8 указаного
іпотечного договору іпотекодержатель
має право достроково звернути
стягнення на предмет іпотеки у разі
неналежного виконання іпотекодавцем
будь-яких умов кредитного договору, у
тому числі але не обмежуючись
переліченим нижче, у разі несвоєчасної
чи неповної сплати ануїтетних
платежів, несвоєчасного повернення сум
зобов'язань за кредитним договором, в
тому числі кредиту, процентів,
комісійної винагороди, неустойки.
Право звернення стягнення на предмет
іпотеки іпотекодержатель набуває
також, якщо іпотекодержатель,
відповідно до п. 3.4 кредитного договору,
заявить іпотекодавцю вимогу повернути
кредит та сплатити проценти, комісійну
винагороду до настання строку,
зазначеного у п. 3.2 кредитного договору,
а іпотекодавець не виконає зазначеного
зобов'язання.

За пунктом 11.3.1 зазначеного іпотечного
договору іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу іпотекодержателем від
свого імені предмету іпотеки будь-якій
особі на підстапві договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 Закону України
"Про іпотеку".

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором
станом на 1 лютого 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 1838573 грн. 01
коп., яка складається: 820650 грн. 50 коп. -
заборгованість по кредиту; 185436 грн. 32
коп. - заборгованість по відсотках; 20808
грн. 51 коп. - заборгованість по комісії;
811677 грн. 68 коп. - пеня.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі філії "Центральне регіональне
управління ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит", суд першої інстанції виходив
із того, що основне зобов'язання за
кредитним договором боржником не
виконане, та дійшов висновку про
наявність правових підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яким забезпечено основне
зобов'язання, а також для визнання за
банком права підпису договору
купівлі-продажу в якості продавця,
права одержання дублікатів
правовстановлюючих документів, права
отримання витягу з реєстру прав
власності, права на отримання довідки
про склад сім'ї, що зареєстрована в
указаній квартирі, права бути
замовником виготовлення та одержання
витягу з реєстру прав власності, а
також будь-яких інших документів, які
пов'язанні з оформленням права
власності, права на здійснення
будь-яких платежів, що стосуються
предмету іпотеки; передання предмету
іпотеки в управління банку; а також
наявності правових підстав для
виселення відповідачів у справі.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Стеттею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнання або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статей 11, 15 ЦК України
цивільні права і обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи цивільних прав у разі
їх порушення чи реальної небезпеки
такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких провиодиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав
та вплив на правопорушення.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
установлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України
визначено способи захисту цивільних
прав та інтересів, а також визначено, що
суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 33
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Пунктами 8.4.8, 11, 11.1., 11.2, 11.3, 11.3.1, 11.3.2
іпотечного договору від 3 серпня 2007
року передбачено іпотекодержателя
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі порушення боржником умов
кредитного договору або іпотечного
договору.

Таким чином, ухвалюючи рішення про
визнання за іпотекодержателем прав
щодо: одержання дублікатів
правовстановлюючих документів,
отримання витягу з реєстру прав
власності, отримання довідки про склад
сім'ї, що зареєстрована в указаній
квартирі, бути замовником виготовлення
та одержання витягу з реєстру прав
власності та інших документів,
пов'язаних з оформленням права
власності; здійснювати будь-які
платежі, що стосуються предмету
іпотеки, суд першої інстанції не
застосував зазначені вище норми закону
та залишив поза увагою те, що актами
цивільного законодавства та іпотечним
договором від 3 серпня 2007 року такий
спосіб захисту іпотекодержателем
своїх прав не передбачений.

За змістом ст. 38 Закону України "Про
іпотеку" іпотекодержатель вправі
задовольнити свою вимогу щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу іпотекодержателем
предмета іпотеки будь-якій особі
шляхом укладення
договорумкупівлі-продажу.

Відповідно до процедури продажу,
визначеної у ст. 38 зазначеного Закону,
дії щодо продажу предмета іпотеки та
укладання договору купівлі-продажу
здійснюються іпотекодержателем від
свого імені, на підставі іпотечного
договору, який містить застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки, без необхідності отримання
для цього будь-якого окремого
уповноваження іпотекодавця.

Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України "Про іпотеку", так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, у даному випадку при
задоволенні позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки, з
урахуванням наведених вище роз'яснень
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України, є достатнім для захисту
порушеного права іпотекодержателя
визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом застосування процедури
продажу предмета іпотеки у порядку,
встановленому ст. 38 Закону України "Про
виконавче провадження".

Крім того, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду в частині
виселення відповідачів, зняття їх з
реєстраційного обліку та визнання їх
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на передану в
іпотеку квартиру є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Із матеріалів справи убачається,
що у квартирі, на яку звернуто
стягнення, проживають лише ОСОБА_2 та її
неповнолітній син ОСОБА_3, ОСОБА_1 у
вказаній квартирі не прожаває,
оскільки є зареєстрованим та проживає
у АДРЕСА_3 (а. с. 47, 58, 59).

За таких обставин особа, яка не
проживає у квартирі, на яку звернуто
стягнення, не може бути з неї виселена в
судовому порядку та знята з
реєстраційного обліку там, де вона не
зареєстрована.

Що стосується ОСОБА_2 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_3, які
дійсно проживають у спірній квартирі,
то матеріали справи не містять доказів
отримання ними письмової вимоги про
виселення. При цьому наявність
письмової вимоги про звільнення
житлового приміщення та доказів її
отримання є обов'язковою умовою при
задоволенні позову про виселення із
іпотечного житла.

Письмова вимога про виселення,
на яку посилається банк в
обгрунтування підставності позову,
отримана ОСОБА_1 за адресою саме його
місця проживання (АДРЕСА_3).

Доводи скаржника про пропуск
позивачем строку позовної давності є
надуманими та необґрунтованими, при
цьому пеня правомірно визначена в
межах річного строку.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

За таких обставин з ОСОБА_1 підлягають
стягненню понесені ПАТ "Банк "Фінанси
та Кредит" витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3441 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі філії "Центральне регіональне
управління публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 26-07-И/11 від 3
серпня 2007 року, укладеним між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Банк "Фінанси та
Кредит", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1, в сумі
1838573 грн. 01 коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 3 серпня 2007 року, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
"Банк "Фінанси та Кредит",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
Кредит", та ОСОБА_1, - квартиру АДРЕСА_1.
Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом застосування процедури
продажу предмета іпотеки у порядку,
встановленому ст. 38 Закону України "Про
виконавче провадження". Початкову ціну
продажу предмету іпотеки визначити в
сумі 579000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
Кредит" витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3441 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач