Справа № 367/8709/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/1198/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Ромашини І.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 24 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 24 грудня
2013 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідачів не чинити перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
площею 936 кв.м., по АДРЕСА_1 та повернення
в користування позивача 0,0073 га
земельної ділянки, шляхом перенесення
огорожі на межу, відповідно до акту та
плану відводу в натурі земельної
ділянки від 28.03.1957 року та згідно
зведеного плану земельної ділянки,
кадастровий номер :01:049, виданого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бучанське
земельно-кадастрове бюро», з яких 0,0025
га в межах від точки 16 до точки 1 на 1,58 м
вправо в тилу ділянки на 27,06 м від точки
1 до точки 2 по межі з ділянкою АДРЕСА_2,
0,0048 га в межах 26,56 м від точки 3 до точки 4
по межі з ділянкою АДРЕСА_2 та на 3,79 м
від точки 4 до точки 5 по АДРЕСА_1.

На обґрунтування ухваленого
рішення зазначено, що в порушення вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не
надано доказів того, що після ухвалення
Ірпінським міським судом Київської
області рішення від 13 липня 2009 року
відповідачами були вчинені якісь дії,
направлені на порушення її права
землекористувача.

До того ж, врахував, що згідно акту
відведення земельної ділянки
позивачки в натурі від 28 березня 1957
року та плану земельної ділянки
земельна ділянка позивача має форму
прямокутника і не містить викривлень,
на які посилається позивач.

Отже відсутні підстави для задоволення
позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні її земельною ділянкою, в
тому числі у спосіб, заявлений в
позовних вимогах.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
при його ухваленні.

Просить рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 24 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується матеріалами справи,
рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 13 липня 2009 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 25 січня 2010 року, позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третя особа - виконавчий комітет
Ворзельської селищної ради Київської
області про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні
земельною ділянкою, площею 935 кв.м., що
по АДРЕСА_1 та повернути їй у
користування 89 кв.м., перенісши огорожу
на межу, відповідно до акту та плану
відводу в натурі земельної ділянки,
площею 935 кв. м. від 28.03.1957 року із
сторони АДРЕСА_1 на 3,82 м, в тилу ділянки -
на 1,27 м.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа -
виконавчий комітет Ворзельської
селищної ради Київської області про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою
відмовлено ( а.с. 19-28, 31-34 ).

Назване рішення у повній мірі не
виконано, у зв'язку із чим ОСОБА_1, серед
іншого, зверталась до суду першої
інстанції про скасування цього
судового рішення за нововиявленими
обставинами ( а.с. 29-30 ).

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 19 вересня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 18 листопада 2011 року, зазначена
заява залишена без задоволення ( а.с.
29-30, 31-34 ).

28 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду із названою заявою ( а.с. 2-7 ).

При цьому, на підтвердження заявлених
вимог на порушення свого права
землекористування вона, усупереч
положень ст.ст. 57-60 ЦПК України, не
надала належних та допустимих доказів
по справі.

Тим паче, ОСОБА_1 ні суду першої, ні суду
апеляційної інстанції, не зазначила
конкретних дій відповідачів на
підтвердження порушення її права
землекористування.

Спростували цю обставину і відповідачі
по справі, посилаючись на необхідність
виконання рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 13
липня 2009 року.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 58,
60, 88, 212-215, ЦПК України, правильно
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог
та ухвалив, законне і обґрунтоване
рішення на підставі належних та
допустимих доказів по справі.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, зокрема, ст.ст. 95, 107 ЗК
України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, на
думку апеляційного суду, не знайшли
свого підтвердження при розгляді
справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції,
зокрема, про те, що суд не встановив у
чому ж полягає спір між сторонами,
неправильно встановив обставини
справи, на переконання апеляційного
суду, не спростовують висновки суду
першої інстанції про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог і не можуть бути правовою
підставою, самі по собі, для
задоволення як позовних, так і
апеляційних вимог.

Надані суду першої інстанції докази,
зокрема, плани земельних ділянок,
кадастрові плани, акт ( а.с. 16, 17, 35-37, 38, 39,
40), у силу викладеного, також не
підтверджують обґрунтованість
заявлених вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд
другої інстанції відносить до числа
формальних, відповідно, рішення,
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 24 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба