Придніпровський районний суд
Провадження № 2/711/481/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді Клочко О.В.

при секретарі - Туз Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, що є спільною
сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про розподіл майна подружжя, вказуючи,
що між нею та відповідачем 22.01.1998 року
було укладено шлюб, який 22.05.2002 року
було розірвано. Під час перебування у
шлюбі за їхні спільні кошти була
придбана однокімнатна квартира, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка за
законом являється спільною сумісною
власністю.

Згідно висновку оцінки вказаної
квартири, її ринкова вартість
становить 112500,00 грн. Не дивлячись на те,
що вони з відповідачем розірвали шлюб
на даний час вони продовжують
проживати однією сім'єю та ведуть
спільне господарство.

Звернулась до суду та просила визнати
за нею право власності на спільне
сумісне майно подружжя, а саме на ?
частину квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, судові витрати
покласти на відповідача.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, до початку судового
засідання надала заяву від 17.01.2014 року,
в якій просила проводити розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити,
судові витрати на відповідача не
покладати.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, до початку надав заяву від
17.01.2014 року, в якій просив розглядати
справу без його участі, проти
задоволення позову не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні,
22.01.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено шлюб, який 22.05.2002 року було
розірвано. Під час перебування у шлюбі
за їхні спільні кошти була придбана
однокімнатна квартира, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка за законом
являється їхньою спільною сумісною
власністю.

Згідно Висновку оцінки від 29.10.2013 року
спірної квартири, її ринкова вартість
становить 112500,00 грн. На даний час хоча
сторони і розірвали шлюб, однак
продовжують проживати однією сім'єю та
ведуть спільне господарство.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу
України спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Крім того, згідно ст. 61 Сімейного
кодексу України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя є
житло.

Статтею 63 СК України встановлено,
що дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу
(ст. 68 Сімейного кодексу України),
Квартири належать сторонам на праві
спільної сумісної власності.

Домовленості про добровільний поділ
квартири, що є спільною сумісною
власністю подружжя, між сторонами не
досягнуто.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває на праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням. В
основу поділу покладається презумпція
рівності часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст.355 Цивільного кодексу України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог та визнання права власності на
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя в рівних частках.

На підставі викладеного та ст. 60, 61, 63, 69,
70 СК України, ст. 355, 368 ЦК України,
керуючись ст. 3, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, що є спільною
сумісною власністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спільне сумісне майно подружжя, а саме:
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спільне сумісне майно подружжя, а саме:
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи , які брали
участь у розгляді справи , але не були
присутні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу на протязі десяти днів з дня
отримання рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
О.В.КЛОЧКО