Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року Галицький
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дочірній
банк Сбербанку Росії» про визнання
боргу і повернення банківського вкладу

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», в якому просить
визнати за відповідачем
заборгованість перед ним з боку
Державного банку СРСР, щодо
неповернутого вкладу в сумі 10 000,00
радянських карбованців, зобов'язати
відповідача повернути йому
банківський вклад в сумі 14924,37 доларів
США, нараховані відсотки в сумі 45668,56
доларів США, 3% річних в сумі 9850,08
доларів США, стягнути неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен рік, відшкодувати збитки у
розмірі 5000 доларів США та завдану
моральну шкоду в розмірі 34000 доларів
США.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликається на те, що 26.01.1980
року у м.Львові в Державній Трудовій
Ощадній касі №8003/023 Державного Банку
СРСР, правонаступником якого на
території України є ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», він відкрив особовий
рахунок НОМЕР_1 на суму 10 000,00 радянських
карбованців. Ця сума еквівалентна 14925,37
доларам США. 01.06.2012 року позивач
звернувся з листом до Львівського
регіонального управління ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії» з
вимогою повернути належні йому кошти, у
відповідь на що листом від 18.06.2012 року
йому було відмовлено у поверненні
коштів. Вважає, що така відмова
суперечить ст.ст.1060, 1064 ЦК України, і
відповідач повинен повернути вклад, а
також нараховані відсотки за 34 роки, 3%
річних, відшкодувати збитки, які він
зазнав, так як не міг використовувати
свої кошти, а також відшкодувати
завдану йому моральну шкоду, яка
виразилась у переживаннях, нервових
стресах через неповернення заощаджень.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
доводам, викладеним у ньому. Просить
позов задоволити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов заперечила з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
надані суду докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 статті 4 ЦК України
закріплено, що основним актом
цивільного законодавства України є
Цивільний кодекс України. Актами
цивільного законодавства є також інші
закони України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Законом України «Про державні
гарантії відновлення заощаджень
громадян України» (далі Закон)
встановлюються зобов'язання держави
перед громадянами України, які
внаслідок знецінення втратили
грошові заощадження, поміщені в період
до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР та державного
страхування СРСР, що діяли на
території України.

Статтею 2 Закону передбачено, що
держава зобов'язується забезпечити
збереження та відновлення реальної
вартості заощаджень громадян і
гарантує їх компенсацію у
встановленому порядку.

Відповідно до ст.6 Закону,
компенсація громадянам України втрат
від знецінення грошових заощаджень
проводиться починаючи з 1997 року в
грошовій формі за рахунок коштів
Державного бюджету України та інших
формах відповідно до законодавства.
Компенсація втрат від знецінення
грошових заощаджень, поміщених до 2
січня 1992 року в установи Ощадного банку
СРСР, що діяли на території України,
проводиться їх власникам у готівковій
чи безготівковій формі через установи
Ощадного банку України після внесення
в інформаційно-аналітичну систему
"Реєстр вкладників заощаджень
громадян" відомостей про них,
необхідних для ідентифікації
вкладника під час відкриття рахунку.
Порядок проведення компенсації, у тому
числі перерахування коштів,
передбачених у Державному бюджеті
України, установам Ощадного банку
України та колишнього Укрдержстраху,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

З матеріалів справи, видно, що
ОСОБА_1 26.01.1980 року відкрив рахунок
НОМЕР_1 в Державному банку СРСР на суму
10 000,00 радянських карбованців, які
станом на 05.05.1991 року не були повернені
вкладнику /а.с.5/.

Також, з матеріалів справи видно,
що ОСОБА_1 звертався до Львівського
регіонального управління ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії» з
вимогою повернути належні йому кошти, у
відповідь на що листом від 18.06.2012 року
йому було відмовлено у поверненні
коштів з тих підстав, що зобов'язання
держави перед громадянами України, які
внаслідок знецінення втратили грошові
заощадження, поміщені в період до 02
січня 1992 року в установи Ощадного банку
СРСР регулюються Законом України «Про
державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України», а також
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» є
правонаступником всіх прав та
обов'язків Закритого акціонерного
товариства «Комерційний банк НРБ -
Україна» /а.с.6/.

Суд звертає увагу на ту обставину,
що відповідно до п.1.3 статуту ПАТ
«Дочірній банк Сбербанку Росії», такий
є правонаступником всіх прав та
обов'язків ВАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», ЗАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії», ЗАТ «Банк НБР», ЗАТ
«Комерційний банк НРБ - Україна».

Судом встановлено, що вкладником
згаданих банків ОСОБА_1 не є та не був.

Згідно п.1.10 статуту ПАТ «Дочірній
банк Сбербанку Росії», банк не
відповідає за зобов'язаннями
акціонерів банку, держава Україна не
відповідає за зобов'язаннями банку, а
банк не відповідає за зобов'язаннями
держави Україна, якщо інше не
передбачене законом або договором.

Судом безспірно встановлено, що
ОСОБА_1 26.01.1980 року відкрив рахунок
НОМЕР_1 в Державному банку СРСР на суму
10 000,00 радянських карбованців, які йому
не були повернені та які були втрачені
внаслідок знецінення.

Разом з тим, порядок повернення
втрачених внаслідок знецінення
грошових заощаджень громадян, поміщені
в період до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР та державного
страхування СРСР регулюється Законом
України «Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян
України», згідно якого зобов'язання
щодо забезпечення збереження та
відновлення реальної вартості
заощаджень громадян і гарантію їх
компенсації у встановленому порядку
бере на себе держава Україна, за
зобов'язаннями якої ПАТ «Дочірній банк
Сбербанку Росії» не відповідає.

За таких обставин, відсутні
будь-які правові підставі для
задоволення позову, оскільки,
передбачено спеціальний порядок
компенсації втрачених заощаджень, а
тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11,60, 212-215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Стрельбицький В.В.