У х в а л а

іменем україни

05 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
за довіреністю Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 20 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 09 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, у якому позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
від 19 січня 2006 року б/н в сумі 44 868
грн 99 коп.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 19
січня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у
сумі 10 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Вказав,
що відповідно до умов укладеного
договору, останній складається із
заяви позичальника, Умов надання
банківських послуг (далі - Умови) та
Правил користування платіжною карткою
(далі - Правила).

Позивач зазначив, що згідно з п. 9.12
вказаних Умов договір свою дію не
припинив, відповідач належним чином не
виконував умови кредитного договору, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість в сумі
44 868 грн 99 коп., яка складається із:
заборгованості за кредитом в сумі
9 215 грн 11 коп.; заборгованості з
процентів за користування кредитом у
сумі 33 041 грн 07 коп.; штрафу (фіксована
частина) в сумі 500 грн та штрафу
(процентна складова) в сумі 2 112 грн 81
коп., а тому просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20
серпня 2013 року в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 09 жовтня
2013 року апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» відхилено, рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20 серпня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В.,
мотивуючи свої доводи неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Частиною 2 ст. 324 ЦК України передбачено,
що підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, дійшли висновку про
пропуск позивачем загального строку
позовної давності, який застосовано за
заявою відповідача.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 19 січня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриваБанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір б/н,
оформлений заявою, відповідно до умов
якого позичальнику надано кредит у
сумі 10 000 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає дії строку картки (а.с. 5).

Судами також встановлено, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором, оформленим заявою,
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим станом на 30 квітня 2013 року виникла
заборгованість у сумі 76 147 грн
12 коп. (а.с. 3, 4).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Із наявної у матеріалах справи заяви
від 19 січня 2006 року встановлено, що
ОСОБА_3 ознайомлений та згодний з
Умовами, Правилами та Тарифами банку
(а.с. 6-9).

Згідно з п. 9.12 Умов договір діє протягом
12 місяців з моменту укладення. Якщо
протягом такого строку жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той самий
строк.

Отже, укладений між сторонами правочин
передбачає автоматичну пролонгацію на
новий строк, якщо жодна із сторін не
висловила бажання його розірвати.

Вказані обставини залишилися поза
увагою судів попередніх інстанцій, що
призвело до передчасного висновку про
пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку для
звернення до суду з позовом про захист
своїх прав.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що,
вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій на порушення вимог
ст. ст. 212-214, 303, 304 ЦПК України на
зазначені положення закону уваги не
звернули, у достатньому обсязі не
визначилися із характером спірних
правовідносин та нормою, яка підлягає
застосуванню, та не надали оцінки
п. 9. 12 Умов, з якими ознайомився та
погодився ОСОБА_3

Крім того, колегія суддів касаційного
суду вважає за необхідне зазначити, що
посилання апеляційного суду на ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» є помилковим, оскільки
вказаний Закон стосується лише
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За викладених обставин колегія суддів
касаційного суду вважає, що рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20 серпня 2013
року та ухвала апеляційного суду
Чернівецької області від 09 жовтня 2013
року підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
за довіреністю Шуліки Аліни
Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від 09 жовтня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк