У х в а л а

03 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Коропецької селищної ради,
третя особа - відділ Держземагенства у
Монастириському районі Тернопільської
області, про скасування рішень сесій
селищної ради, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку та скасування запису
про реєстрацію державного акта,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4,
Коропецької селищної ради про часткове
скасування рішення Коропецької
селищної ради від 29 травня 1995 року № 295,
рішення від 14 червня 2001 року № 264,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку
від 21 червня 2001 року, виданого на ім'я
ОСОБА_4, скасування запису про
реєстрацію державного акта від 21
червня 2001 року.

Позивачка посилалася на те, що у 1988 році
померла її рідна сестра ОСОБА_5, за
якою рахувалася земельна ділянка
площею 0,57 га. Після смерті сестри вона
прийняла спадщину шляхом вступу у
фактичне володіння спадковим майном.
Згодом переїхала проживати в іншу
місцевість, а коли повернулася, то
дізналася, що земельну ділянку, яка
належала померлій ОСОБА_5, обробляє її
сусідка ОСОБА_4 У серпні 2012 року з
відповіді головного управління
Держкомзему у Тернопільській області
їй стало відомо про вилучення у неї
після переїзду в іншу місцевість
земельної ділянки розміром 0,55 га на
користь КСП. Посилаючись на
відсутність рішення компетентного
органу про припинення права її сестри
на користування спірною земельною
ділянкою, що суперечить вимогам
ст. 20, 36 Земельного кодексу
Української PCP в редакції 1970 року,
вважала дії Коропецької селищної ради
з приводу передачі ОСОБА_4 у
користування частини земельної
ділянки в розмірі 0,38 га, (що належала її
померлій сестрі) такими, що порушують
її право користування земельною
ділянкою, в зв'язку з чим просила
скасувати рішення № 295 від 29 травня 1995
року в частині передачі ОСОБА_4
земельної ділянки для ведення
підсобного господарства площею 0,38
га, яка належала її рідній сестрі
ОСОБА_5, а також рішення селищної ради
від 14 червня 2001 року № 264, яким внесено
зміни у попереднє рішення. Крім цього, з
підстав порушення встановленого
законом порядку видачі державних
актів, просила визнати недійсним
виданий відповідачу на земельну
ділянку розміром 0,38 га державний акт
про право власності на землю і
скасувати запис про його реєстрацію.

Рішенням Монастирського районного
суду Тернопільської області від 12
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 05 вересня
2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року у відкритті касаційного
провадження у вищевказаній справі
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 направив поштою
на адресу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ заяву про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник долучив до заяви копію
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 серпня 2012 року,
ухвалену за результатом розгляду
аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, при цьому не
відбувається застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, не може бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України і на них
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави встановленої п.
1 ст. 355 ЦПК України.

Як убачається, ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 серпня 2012 року справу
передано на новий судовий розгляд,
тобто остаточно не вирішено спір, а
отже, на вказану ухвалу не може
здійснюватися посилання як на
підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права.

Оскільки зі змісту заяви не вбачається
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Коропецької селищної ради,
третя особа - відділ Держземагенства у
Монастириському районі Тернопільської
області, про скасування рішень сесій
селищної ради, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку та скасування запису
про реєстрацію державного акта, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк