УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/143/14Головуючий суду
першої інстанції:Микитюк О.А.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Притуленко О. В. "05"
лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосії у складі:

головуючого - суддіПритуленко О.В.,
суддів:Ломанової Л.О., Кустової І.В., при
секретаріМартиненко М.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Феодосії цивільну справу за позовом
прокурора Ленінського району АР Крим в
інтересах Військового радгоспу
«Азовський» Міністерства оборони
України та Міністерства оборони
України до ОСОБА_6, третя особа - Рада
міністрів АР Крим про витребування
нерухомого майна, за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим
від 28 листопада 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року прокурор
Ленінського району АР Крим в інтересах
військового радгоспу «Азовський»
Міністерства оборони України та
Міністерства оборони України
звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_6 про витребування нерухомого
майна - комплексу споруд і будівель,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
і складається з адміністративного
будинку із прибудовою літер «А, а»
загальною площею 70,7 кв.м., складу
літер «Б» площею 70,6 кв.м., складу літер
«В» площею 93,6 кв.м., складу літер «Г»
площею 197 , 3 кв.м., складу літер «Д»
площею 166,5 кв.м., складу літер «Е»
площею 47,8 кв.м., складу ГСМ з навісом
літер «Ж» площею 12,1 кв.м., гаражу
літер «З» площею 12,5 кв.м., душової
літер «И» площею 9,2 кв.м.,
трансформаторної літер «К» площею 4.5
кв.м., навісу літер «Л» площею 108,5 кв.м.,
огорожі залізобетонної №1, воріт
металевих № 2 і № 3, мощення № 1, шляхом
підписання акту-прийому передачі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що вказане нерухоме
майно незаконно вибуло з володіння
військового радгоспу «Азовський»,
який заснований на майні Міністерства
оборони України, що є
загальнодержавною власністю і
закріплено за військовим радгоспом
на правах повного господарчого
відання, наступні відчуження проведені
особами, які не мали на це права, а отже
повинно бути повернено власнику майна.

Рішенням Феодосійського міського
суду АР Крим від 28 листопада 2013 року
позов задоволено.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_6 в
апеляційному порядку. Посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, апелянт просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

На думку апелянта, вирішуючи спір,
суд дійшов помилкового висновку про
наявність правових підстав для
застосування до спірних правовідносин
положень ЦК України, згідно яких
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Посилаючись на те, що
право власності на спірне майно у нього
виникло правомірно, вважає, що суд
дійшов помилкового висновку про те, що
він заволодів майном без відповідної
правової підстави, і залишивши без
уваги його заяву про застосування
наслідків пропуску позивачем позовної
давності, неправомірно задовольнив
позов.

Судом апеляційної інстанції справа
розглянута за відсутності відповідача
та представників третіх осіб на
підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Згідно вимог частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
прокурора та представника військового
радгоспу «Азовський», обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Цивільним кодексом України у главі 29
передбачені цивільно-правові способи
захисту права власності. Зокрема, норми
статей 387, 388 ЦК України надають
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння або від
добросовісного набувача.

Вирішуючи спір, суд встановив, що
рішенням Феодосійського міського суду
АРК від 21 вересня 2007 року були визнані
дійсними договір купівлі-продажу
комплексу споруд і будівель,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1,
укладений 15 березня 2006 року між
військовим радгоспом «Азовський» (від
імені якого діяв директор ОСОБА_7) та
МПП «Фортуна» (від імені якого діяв
директор ОСОБА_6) та договір від 01
серпня 2007 року, за яким МПП «Фортуна»
продало вказаний комплекс ОСОБА_8, і за
останнім визнано право власності на
зазначене нерухоме майно.

Згодом, на підставі рішення
Феодосійського міського суду АРК від 28
травня 2008 року був визнаний дійсним
договір купівлі-продажу вказаного
комплексу споруд і будівель, укладений
між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 і за останнім
визнано право власності на нерухоме
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
яке складається з: з адміністративного
будинку із прибудовою літер «А, а»
загальною площею 70,7 кв.м., складу літер
«Б» площею 70,6 кв.м., складу літер «В»
площею 93,6 кв.м., складу літер «Г»
площею 197 , 3 кв.м., складу літер «Д»
площею 166,5 кв.м., складу літер «Е»
площею 47,8 кв.м., складу ГСМ з
навісом літер «Ж» площею 12,1 кв.м.,
гаражу літер «З» площею 12,5кв.м.,
душової літер «И» площею 9,2 кв.м.,
трансформаторної літер «К» площею
4.5 кв.м., навісу літер «Л» площею 108,5
кв.м., огорожі залізобетонної №1,
воріт металевих № 2 і № 3, мощення № 1.

Вироком Ленінського районного суду АР
Крим від 08 грудня 2010 року у скоєнні
злочинів, передбачених ч.3 ст.365, ч.1 ст.15,
ч.2 ст.364 Кримінального кодексу України,
визнано винним ОСОБА_7, який працював
на посаді директора військового
радгоспу «Азовський», і діючи в
інтересах директора МПП «Фортуна»
ОСОБА_6, з ціллю незаконного
відчуження майна військового
містечка №67, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 як цілісний майновий комплекс,
15 серпня 2007 року видав ОСОБА_6
довіреність на реєстрацію права
власності на вказаний комплекс за
військовим радгоспом «Азовський»;
згодом ОСОБА_7, направив до
Феодосійського міського суду відзив
на позов ОСОБА_8 про визнання
дійсними договорів купівлі-продажу
вказаного майна та визнання за ним
права власності на це майно, заявлений
до МПП «Фортуна» (в якому військовий
радгосп «Азовський» був визначений
третьою особою), в якому визнав
позовні вимоги ОСОБА_8 в повному обсязі.

09 серпня 2011 року рішення
Феодосійського міського суду від 21
вересня 2007 року було скасовано.

Рішенням Феодосійського міського суду
від 09 грудня 2011 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_8 про
визнання дійсними договорів
купівлі-продажу від 15 березня 2006 року,
укладеного між військовим радгоспом
«Азовський» та МПП «Фортуна», та від 01
серпня 2007 року, укладеного між МПП
«Фортуна» та ОСОБА_8, визнання за ним
права власності на вищевказане майно.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора про витребування нерухомого
майна з володіння відповідача, суд
виходив із того, що комплекс споруд і
будівель, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, незаконно вибув із володіння
держави в особі Міністерства оборони
України та військового радгоспу
«Азовський» внаслідок неправомірних
дій ОСОБА_7, відчуження майна відбулося
поза волею власника у порушення Закону
України «Про правовий режим майна у
Збройних Силах України та постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2000 року № 1919 «Про порядок
відчуження та реалізації військового
майна Збройних Сил»; ОСОБА_8 не мав
законних підстав для розпорядження
спірним майновим комплексом, а тому і
ОСОБА_6 придбав право власності на
спірне нерухоме майно в незаконний
спосіб.

Такий висновок суду слід визнати
обґрунтованим.

Так, із змісту рішення Феодосійського
міського суду від 09 грудня 2011 року
слідує, що згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим комітетом Приморської
селищної ради 15 серпня 2007 року, право
власності на комплекс будівель і
споруд, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, належить державі в особі
Міністерства оборони України та
знаходиться у господарчому віданні
державного підприємства Військовий
радгосп «Азовський» Міністерства
оборони України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
правовий режим майна у Збройних Силах
України» відчуження військового
майна здійснюється Міністерством
оборони України через уповноважені
Кабінетом Міністрів України
підприємства та організації,
визначені ним за результатами
тендеру, після його списання, за
винятком майна, визначеного частиною
другою цієї статті. Рішення про
відчуження військового майна, що є
придатним для подальшого використання,
але не знаходить застосування у
повсякденній діяльності військ,
надлишкового майна, а також цілісних
майнових комплексів та іншого
нерухомого майна приймає Кабінет
Міністрів України за поданням
Міністерства оборони України.

Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2000 року № 1919 «Про
порядок відчуження та реалізації
військового майна Збройних Сил»
повноваження суб'єктам
підприємницької діяльності на
реалізацію військового майна, зокрема
і цілісних майнових комплексів, у тому
числі військових містечок, та іншого
нерухомого майна надає Кабінет
Міністрів України у встановленому
порядку.

Порядок, встановлений вказаними
Законом та постановою КМУ при
реалізації комплексу будівель і
споруд, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, дотриманий не був.

Отже, висновок суду про те, що спірне
майно незаконно вибуло із володіння
власника на підставі договорів
купівлі-продажу, укладених 15 березня
2006 року між військовим радгоспом
«Азовський» і МПП «Фортуна» та 01 серпня
2007 року між МПП «Фортуна» та ОСОБА_8, є
обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд вірно виходив з
того, що цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності, зокрема право на
витребування власником свого майна від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним та
від добросовісного набувача.

Зокрема, ст. 387 ЦК України надає
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна на підставі ч. 1 ст.
388 ЦК України можливе і в тому випадку,
коли правочини, за якими набувач набув
право власності на майно, не визнані
недійсними та коли фактичний
володілець майна є добросовісним
набувачем.

Тобто, встановлення факту вибуття
майна із володіння власника не з його
волі стає безумовною підставою для
витребування цього майна на користь
власника від особи у власності якої
воно перебуває, у тому числі і від
добросовісного набувача.

З урахуванням викладеного доводи
апеляційної скарги про неправильне
застосування норм матеріального права
і безпідставне задоволення позову не
можна визнати обґрунтованими. Спірне
військове майно вибуло з державної
власності без волі власника, тому, з
врахуванням положень вказаних норм
закону, спірне майно підлягає
витребуванню на користь позивача з
чужого незаконного володіння ОСОБА_6

Не можна визнати підставою для
скасування ухваленого у справі рішення
і довід апелянта про пропуск позивачем
позовної давності, встановленої
законом для захисту порушених прав.

Відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_7 визнаний винним у
порушенні прав власника на спірне
майно вироком, який набрав законної
сили 24 грудня 2010 року, а прокурор
звернувся до суду із даним позовом до
суду 30 серпня 2013 року, тобто до спливу
строку загальної позовної давності.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не містять правових підстав для
скасування ухваленого у справі
рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду
АР Крим від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Судді:

Притуленко О.В.
Ломанова Л.О. Кустова І.В.