інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/1153/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,
Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 ОСОБА_2 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Шпитьківської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області,
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання права власності на
земельну ділянку

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивачі через
представника звернулися до суду із
зазначеним позовом, в якому у
відповідності до норм ч.2 ст. 81, ч.1 ст. 125
Земельного кодексу України просили
визнати за ними право власності на
земельну ділянку площею 0,1264 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням земельної
ділянки: будівництво та обслуговування
жилого будинку та зобов'язати
реєстраційну службу
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області у передбаченому законом
порядку зареєструвати право власності
на цю земельну ділянку.

В обґрунтування своїх вимог посилалися
на те, що згідно договору
купівлі-продажу від 01.06.2007 р. вони
придбали у ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,1264 га за вищезазначеною
адресою, яка належала продавцю на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№225032, виданого Шпитьківською
сільрадою 14.06.2006 р., зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 3.

За зверненнями позивачів із заявами
про державну реєстрацію їх прав
власності на придбану земельну ділянку
та їх обтяжень від 05.03.2013 р. та 26.06.2013 р.
до реєстраційної служби
Києво-Святошинського РУЮ Київської
області їм було відмовлено у державній
реєстрації їх прав власності на
земельну ділянку, оскільки у них
відсутній державний акт на право
власності на земельну ділянку, так як
після укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
позивачі не встигли своєчасно подати
документи до відповідних органів для
державної реєстрації їх права
власності на придбану земельну ділянку
і отримання державного акту, проте на
даний час держакти на право власності
на земельні ділянки не видаються, тому
вони не можуть оформити право
власності на вказану земельну ділянку.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник позивачів подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказане рішення районного
суду як незаконне і необґрунтоване та
ухвалити нове по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що суд помилково
прийшов до переконання про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог, неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення справи по
суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, представника
позивачів у справі ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апелянта, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Так судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи було
встановлено, що 01 червня 2007 року
позивачі придбали у ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0.1264 га, кадастровий
номер :06:005:0042, яка розташована в
АДРЕСА_1 надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки зареєстровано в Шпитьківській
сільській раді 16 липня 2008 р. Земельна
ділянка належала Продавцю на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №225032,
виданого Шпитьківською сільською
радою 14.06.2006 , зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №3.

5 березня 2013 року ОСОБА_5, діючи на
підставі довіреності в інтересах
позивачів у вказаній справі ОСОБА_1, та
ОСОБА_2 звернувся до реєстраційної
служби Києво-Святошинського РУЮ
Київської області із заявою про
проведення державної реєстрації права
власності на земельну ділянку площею
0.1264 га, кадастровий номер :06:005:0042,
яка розташована в АДРЕСА_1 надану для
будівництва та обслуговування жилого
будинку що була придбана позивачами 01
червня 2007 року у ОСОБА_3 .

Рішеннями державного реєстратора
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
№1332819, №1332647 від 02 квітня 2013 та № 3710439,
№3710491 від 05 липня 2013 позивачам було
відмовлено у державній реєстрації їх
прав власності на земельну ділянку,
оскільки у них відсутній державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи
у задоволенні позовних вимог суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивачі у справі не
надали суду доказів на підтвердження
оспорювання відповідачем у справі
Шпитьківською сільською радою прав
позивачів на спірну земельну ділянку,
та не довели неправомірності дій
відповідача у справі реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області.

Однак повністю погодитися із висновком
суду першої інстанції колегія суддів
не може виходячи з наступного.

Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного
кодексу України іноземці можуть
набувати права власності на земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення в межах населених пунктів,
а також на земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
за межами населених пунктів, на яких
розташовані об'єкти нерухомого майна,
що належать їм на праві приватної
власності. Згідно із п. а ч. 3 ст. 81
Земельного кодексу України іноземці
можуть набувати права власності на
земельні ділянки відповідно до частини
другої цієї статті у разі придбання за
договором купівлі-продажу.

Із матеріалів справи, зокрема із
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №225032
виданого Шпитьківською сільською
радою 11 червня 2006 року ОСОБА_6
вбачається, що рішенням Шпитьківської
сільської ради Києво-Святошинського
району від 08 липня 2004 року земельну
ділянку площею 0.1264 га, кадастровий
номер :06:005:0042, яка розташована в
АДРЕСА_1 вибула із комунальної
власності сільської ради та перейшла у
приватну власність ОСОБА_6. (а.с. 8)

В подальшому ОСОБА_6 як власник
земельної ділянки в порядку
передбаченому ст. 131 ЗК України, та ст.
ст. 655, 657 ЦК України відчужила земельну
ділянку, а позивачі придбали вказану
земельну, таким чином земельна ділянка
фактично перейшла із власності однієї
фізичної особи у власність інших
фізичних осіб ( іноземців).

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином діючим законодавством
передбачено, що особа має право на
судовий захист свого не визнаного
права від особи, яка це право оспорює чи
не визнає.

Разом з тим в матеріалах справи
відсутні будь-які докази того, що
відповідач у справі Шпитьківська
сільська рада оспорює чи не визнає
право власності позивачів на придбану
земельну ділянку, тому суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 до
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про зобов'язання у передбаченому
порядку зареєструвати право власності
позивачів на земельну ділянку, суд
першої інстанції не врахував наступних
обставин.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності віднесено до
компетенції адміністративних судів.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справи адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі державних
актів на право власності на земельну
ділянку.

Згідно із п. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. № 703 для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

З 01 січня 2013 року в Україні
запроваджено систему державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", і, частиною
першою статті 6 цього Закону
встановлено, що систему органів
державної реєстрації прав становлять
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
прав - Укрдержреєстр, та структурні
підрозділи територіальних органів
Міністерства юстиції України, які
забезпечують реалізацію його
повноважень та є органами державної
реєстрації прав, а безпосереднє
здійснення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
покладено на районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні, міжрайонні управління
юстиції (підпункт 4.33 пункту 3 Положення
про районні, районні у містах, міські
(міст обласного значення),
міськрайонні, міжрайонні управління
юстиції, затверджено наказом
Міністерства юстиції України від 23.06.2011
року № 1707/5, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 23.06.2011
року за № 760/19498.

З матеріалів справи вбачається, що
вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 до реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про зобов'язання у передбаченому
порядку зареєструвати право власності
позивачів на земельну ділянку є
перевіркою
адміністративно-розпорядчих дій
державного реєстратора, і стосується
захисту прав у контексті
публічно-правових відносин, та повинні
розглядатись за правилами
адміністративного судочинства, а тому
рішення в цій частині підлягає
скасуванню та закриття з підстав
передбачених ст. 205 пч.1 п.1 та ст. 310 ч.1
ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для його скасування в іншій частині.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
і в іншій чатсині постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не має.

На підставі наведеного, керуючись ст.
205, ч1 п.1, 310 ч.1 ЦПК України ст. ст.303, 307, 308
313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року у частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про зобов'язання реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області у
передбаченому законом порядку
зареєструвати право власності на
земельну ділянку площею 0.1264 га.
кадастровий номер :06:005:0042, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку
скасувати та провадження у цивільній
справі у цій частині закрити.

В іншій частині рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя :
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв