Номер провадження № 22-ц/785/1049/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського
районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013
року по справі за поданням державного
виконавця другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Полякова
О.Г. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за кордон ОСОБА_2 у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми індексу
інфляції та відсоткової ставки в
наслідок невиконання рішення суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_5 звернувся до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми індексу інфляції та
відсоткової ставки в наслідок
невиконання рішення суду посилаючись
на те, що ОСОБА_5 звертався до
Київського районного суду м. Одеси із
позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу
за договором позики, стягнення
матеріальної та моральної шкоди та за
позовом про стягнення боргу за
договором позики та розписками. У
якості співвідповідача судом долучено
у справі чоловіка відповідачки -
ОСОБА_2, який підтвердив, що дійсно його
жінка укладаючи договір позики та
беручи гроші у борг за розписками діяла
з його відома та відповідно їх спільної
домовленості, лише оформлюючи
відповідні документи на своє ім'я.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_6 і
ОСОБА_2 за договором позики який було
посвідчено нотаріально приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу 15.07.2004 року
отримали від ОСОБА_5 грошові кошти у
сумі 164920,00 грн. Згідно умов договору
ОСОБА_6 повинна була повернути борг до
15.07.2005 року.

Внаслідок порушення відповідачами
зобов'язань за договором позики
позивач опинився у скрутному становищі
бо внаслідок неповернення грошей
позивач із своєю сім`єю був вимушений
розірвати договір інвестування з
будівельною організацією «Висотбуд» у
зв'язку із неможливістю оплати за
договором у передбачені строки.
Вартість інвестиції складала 162000,00 грн.

Після розірвання договору
інвестування сім`я позивача отримала
від забудовника не всю суму грошей, що
були внесені замість 50500,00 грн. було
повернено за відрахуванням 5% суми
внеску, лише 47500,00 грн. за відрахуванням
0,8% від суми, що склало 380 грн., а всього
збитки склали 3380 грн.

Крім того внаслідок розірвання
договору позивач із сім`єю втратили
вигоду, оскільки за час, що минув значно
підвищилася вартість одного
квадратного метру житла.

Позивачу також було завдано моральну
шкоду яку він оцінив у 5000,00 грн.

ОСОБА_5 просив суд задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі
зазначивши також, що ОСОБА_6 також
позичала окремо у нього гроші в сумі
еквівалентній 2920 доларів США, з яких
суму еквівалентну 2000 доларам США
зобов'язувалася повернути протягом
трьох місяців, а решту 920 доларів США
протягом одного року, про що надала
розписку від 03.08.2004 року. Свої
зобов'язання відповідачі виконали
частково - у сумі 1000 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 13 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_6 відмовлено, стягнуто солідарно
з ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
заборгованість за договором позики у
розмірі 164920,00 грн., з урахуванням
облікової ставки НБУ за період з 15.07.2005
року до 13.12.2006 року в сумі 26220,00 грн. та 3%
річних в сумі 6933,00 грн., а також судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
407,50 грн., а всього стягнуто 198481,15 грн.,
стягнуто заборгованість за договором
позики за розпискою від 03.08.2004 року в
сумі еквівалентній 1000,00 доларів США, що
становило за курсом НБУ 5050,00 грн. з
урахуванням облікової ставки НБУ за
період з 13.12.2004 року до 13.12.2006 року в сумі
1191,80 грн. та 3% річних з 03.11.2004 року до
13.12.2006 року в сумі 319,80 грн. та на користь
ОСОБА_5 грошові кошти за договором
позики за розпискою від 03.08.2004 року в
сумі еквівалентній 920 доларів США, що
становило за курсом НБУ 4646,00 грн. з
урахуванням облікової ставки НБУ за
період з 03.08.2005 року до 13.12.2006 року в сумі
580,75 грн. та 3% річних з 03.08.2005 року до
13.12.2006 року в сумі 189,54 грн., а також
судові витрати у вигляді сплати
судового збору в сумі 104,50 грн., а всього
стягнуто 12082,39 грн., в решті позовних
вимог ОСОБА_5 відмовлено, стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 в дохід
держави збір на ІТЗ в сумі 30,00 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не дивлячись на
рішення суду, відмовляються виконувати
його у добровільному порядку.

01.02.2007 року за заявою ОСОБА_5 було
відкрито виконавче провадження.
Прийнято рішення про примусове
виконання виконавчого листа № 2-611/2006,
виданого 29.01.2007 року Київським районним
судом м. Одеси

У лютому 2009 року ОСОБА_5 звернувся до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, причиненої
внаслідок невиконання зобов'язань по
угоді позики.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 20 жовтня 2009 року матеріали
цивільної справи № 2-2993/2009 року за
позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
причиненої внаслідок невиконання
зобов'язань по угоді позики та
матеріали цивільної справи № 2-281/2009
року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_2 про стягнення грошової суми
індексу інфляції та відсоткової ставки
з суми боргу внаслідок невиконання
рішення суду об'єднано в одне
провадження під № 2-281/2009 року.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 24 березня 2010 року клопотання
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8
задоволено, провадження у цивільній
справі зупинено, до набрання законної
сили судовим рішенням по заяві ОСОБА_2
про заміну способу виконання рішення
Київського районного суду м. Одеси від
13 грудня 2006 року про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_6
боргу за договором позики у розмірі
231221,64 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 15 червня 2011 року провадження
у справ відновлено.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 18 липня 2011 року клопотання
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8
задоволено, накладено арешт на 44/200
частин домоволодіння АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_6, до розгляду справи по
суті.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 21 грудня 2011 року прийнято
відмову представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8
від частини позовних вимог про
відшкодування шкоди, спричиненої
внаслідок невиконання зобов'язань по
угоді позики, провадження в даній
частині позовних вимог закрито.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21 грудня 2011 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення грошової
суми індексу інфляції та відсоткової
ставки в наслідок невиконання рішення
суду відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 03 липня 2012 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволено частково,
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 грудня 2011 року скасовано,
ухвалено нове рішення, стягнуто
солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 171487,28 грн. та судові витрати у
справі у сумі 268,00 грн., в іншій частині
позову відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 06 листопада 2012 року скасовано
заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою Київського
районного суду м. Одеси від 18 липня 2011
року, знято арешт з 44/200 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_6

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 28 лютого 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_5 про
роз'яснення рішення суду відмовлено.

У жовтні 2013 року державний виконавець
другого Київського ВДВС ОМУЮ Поляков
О.Г. звернувся до Київського районного
суду м. Одеси з поданням в якому просив
суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2
у праві виїзду за кордон до виконання
зобов'язань за рішенням посилаючись на
те, що на виконанні у другого
Київського ВДВС ОМУЮ знаходяться
виконавчі листи від 29.01.2007 року, 19.01.2007
року та від 15.08.2012 року, видані
Київським районним судом м. Одеси про
стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 у розмірі 198073,65 грн., 6561,60
грн., 5416,29 грн., 171755,28 грн.

Відповідно до довідки АБ боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту державного виконавця
представник боржника відмовився
надати інформацію про місце мешкання
боржника та пояснення відносно
майнового стану боржника.

Згідно пояснення ОСОБА_6, 14.06.2013 року,
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, фактично не
мешкає та майна не зберігає.

Згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» за
боржником нерухоме майно не
зареєстровано.

Державним виконавцем неодноразово
залишалися виклики за адресою
реєстрації боржника, однак на прийом
боржник до державного виконавця не
приходив.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року подання
державного виконавця другого
Київського ВДВС ОМУЮ задоволено,
заборонено виїзд за кордон ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано відділ
ВПМР УМВС України в Одеській області не
видавати виїзні документи на ім'я
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
копію ухвали направлено для виконання
до Адміністрації Державної
Прикордонної Служби України.

Вважаючи ухвалу суду незаконною
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася
до апеляційного суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року та
постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання державного
виконавця другого Київського ВДВС ОМУЮ
відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання державного
виконавця, досліджуючи обставини у
справі суд обґрунтовано виходив з того,
що у другому Київському ВДВС ОМУЮ
перебувають на виконанні виконавчі
листи від 29.01.2007 року, 15.08.2012 року, видані
Київським районним судом м. Одеси про
стягнення грошових сум з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5

Державним виконавцем проведено всі
передбачені законом дії щодо
встановлення місця перебування
боржника та наявності у нього майна, на
яке можливо було б звернути стягнення,
проте зазначені дії виявилися
безрезультатними. На виклики до
виконавця боржник не з'являється.

Державним виконавцем у даному випадку
використано законне право, передбачене
п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21 січня 1994 року громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, зокрема, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням
до виконання зобов'язань.

Громадянину, який має паспорт, може
бути відмовлено тимчасово у виїзді за
кордон у випадках, передбачених п. 1-9
частини першої зазначеної статті.

За викладених обставин суд
обґрунтовано встановив наявність у
ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням
та визнав законною підставою для
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Посилання апелянта на відсутність
доказів щодо ухилення боржника від
виконання зобов'язань та можливість
виконання зобов'язань боржника у інший
спосіб, шляхом реалізації нерухомого
майна колегія вважає необґрунтованими,
оскільки вони спростовані наявними
доказами у справі.

За викладених обставин колегія вважає,
що ухвала суду від 21 жовтня 2013 року
постановлена з додержанням вимог
закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко