У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом заступника прокурора
Київського району м. Харкова в
інтересах Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Товариство
з обмеженою відповідальністю «Тімекс»
в особі керуючого санацією Данченка
А.С., про визнання права іпотеки та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» на рішення апеляційного суду
Харківської області від 01 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року заступник прокурора
Київського району м. Харкова звернувся
до суду із зазначеним позовом, у якому
просив визнати право іпотеки
Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України») на
комплекс нежитлових будівель
загальною площею 5188,60 кв. м,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що є
предметом договору іпотеки від 27
березня 2007 року № 6807Z60, право
власності на які зареєстровано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернути
стягнення на ці нежитлові приміщення
із застосуванням способу реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
предмета іпотеки в сумі 4 250 000 грн для
задоволення вимог позивача у сумі 2 097
296,42 дол. США.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 27 березня 2007 року між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тімекс» (далі - ТОВ
«Тімекс») було укладено генеральну
угоду № 6807N4 із загальним лімітом
заборгованості 2 100 000 дол. США. В рамках
цієї генеральної угоди між сторонами
було укладено кредитні договори від 27
березня 2007 року № 6807К17 та від 06 жовтня
2008 року № 68608К21. На забезпечення
виконання зобов'язань ТОВ «Тімекс»
перед банком між позивачем та
Приватною фірмою «Яна» (далі - ПФ «Яна»)
було укладено договір іпотеки від 27
березня 2007 року № 6807260, предметом якого
є майновий комплекс загальною площею 5
188,60 кв. м, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Однак всупереч вимогам договору
іпотеки ПФ «Яна» без згоди та
повідомлення позивача змінила адресу
предмета іпотеки з будинку АДРЕСА_1 на
будинок АДРЕСА_1 та
зареєструвала право власності на це
майно за іншою особою -
ОСОБА_6, яка передала це майно у
власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Враховуючи
вищевикладене, позивач просив позов
задовольнити.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 09 квітня
2013 року позов заступника прокурора
Київського району м. Харкова в
інтересах ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
задоволено. Визнано право іпотеки ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» на комплекс нежитлових
будівель загальною площею 5 188,60 кв. м, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з: літ. «А-1» -
контрольно-пропускний пункт загальною
площею 12,8 кв. м; літ. «Б-1» - гараж на п'ять
боксів загальною площею 96,2 кв. м; літ.
«В-1» - склад паливно-мастильних
матеріалів загальною площею 17,4 кв. м;
літ. «Д-3» - адміністративні приміщення
загальною площею 1 218,8 кв. м; літ. «Е-1»
- ремонтно-виробничий корпус зі складом
загальною площею 3 578,8 кв. м; літ. «Ж-1» -
склад загальною площею 264,6 кв. м, які є
предметом іпотеки за іпотечним
договором від 27 березня 2007 pоку № 6807Z60,
що посвідчений приватним нотаріусом
Харківського районного нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1568, право
власності на який зареєстровано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Звернуто стягнення на
комплекс нежитлових будівель
загальною площею 5 188,60 кв. м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
складається з: літ. «А-1» -
контрольно-пропускний пункт загальною
площею 12,8 кв. м; літ. «Б-1» - гараж на п'ять
боксів загальною площею 96,2 кв. м; літ.
«В-1» - склад паливно-мастильних
матеріалів загальною площею 17,4 кв. м;
літ. «Д-3» - адміністративні приміщення
загальною площею 1 218,8 кв. м; літ. «Е-1» -
ремонтно-виробничий корпус зі складом
загальною площею 3 578,8 кв. м; літ. «Ж-1» -
склад загальною площею 264,6 кв. м, які є
предметом іпотеки за іпотечним
договором від 27 березня 2007
pоку № 6807Z60, посвідченим приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 1568 та застосовано спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною продажу предмета
іпотеки в сумі 4 250 000 грн, але не нижче за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій для
задоволення вимог ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії AT «Укрексімбанк» в м.
Харкові в сумі 2 097 296, 42
дол. США, для погашення заборгованості
за кредитом та відсотками: в сумі 846,31
грн - для погашення заборгованості за
несплаченою комісією за управління та
в сумі 212 500 грн - для погашення штрафу.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 01 жовтня 2013
року рішення Харківського районного
суду Харківської області від 09 квітня
2013 року скасовано, ухвалено нове
рішення, яким відмовлено в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що між ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» та ТОВ «Тімекс» було укладено
генеральну угоду від 27 березня 2007
року № 6807N4 з усіма змінами та
доповненнями із загальним лімітом
заборгованості 2 100 000 дол. США. В рамках
цієї генеральної угоди між позивачем
та третьою особою були укладені
кредитний договір від 27 листопада 2007
року № 6807К17 з усіма змінами та
доповненнями до нього, відповідно до
умов якого третій особі відкрито
мультивалютну кредитну лінію з лімітом
заборгованості 1 500 000 дол. США, з
кінцевим терміном погашення кредиту
25 березня 2010 року, та кредитний
договір від 06 жовтня 2008 року № 68608К21 з
усіма змінами та доповненнями до нього,
відповідно до умов якого третій особі
було відкрито невідновлювану
відкличну кредитну лінію з лімітом
кредитної заборгованості 300 000 дол. США,
з кінцевим терміном погашення кредиту
28 лютого 2010 року.

Відповідно до умов п. 3.4.1 вказаних
кредитних договорів третя особа як
позичальник зобов'язалась погасити
кредит у валюті кредиту на рахунок,
вказаний у п. 3.8 кредитних договорів, в
строк, зазначений у п. 3.2. кредитних
договорів, згідно з графіком надання та
погашення кредиту за рахунок будь-яких
грошових надходжень третьої особи, при
цьому строки, передбачені графіком
надання та погашення кредиту, є
обов'язковими.

Відповідно до п. 3.5.1 кредитних
договорів третя особа сплачує позивачу
проценти за користування кредитом у
розмірі 11,375 % річних+5,1 % річних
(плаваюча з переглядом 1 раз на рік в
період з 01 серпня по 31 липня кожного
року дії договору) у валюті кредиту.

Відповідно до п. 3.2.7 кредитних
договорів розмір плати третьої особи
за управління кредитом встановлено 0,03 %
від ліміту кредитної лінії.

Відповідно до п. 5.1.1 кредитних
договорів третя особа зобов'язалася
своєчасно та у повному обсязі погашати
заборгованість за кредитом, сплачувати
проценти за користування кредитами та
інші платежі, передбачені кредитними
договорами, про що свідчать генеральна
угода від 27 березня 2007 року № 6807N4,
кредитний договір від 27 березня 2007 року
№ 6807К17, кредитний договір від 06
жовтня 2008 року № 68608К21 та додаткові
угоди до кредитних договорів.

Також встановлено, що ТОВ «Тімекс»
свої зобов'язання щодо погашення
кредиту не виконує, в результаті чого
станом на 17 серпня 2012 року виникла
заборгованість у сумі 2 097 296,42 дол. США,
що відповідно до офіційного курсу,
встановленого НБУ станом на 17 серпня 2012
року, становить 16 764
536 грн 60 коп.

На забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ «Тімекс» перед
позивачем за генеральною угодою, в
рамках якої було укладено кредитні
договори від 27 березня 2007 року
№ 6807К17 та від 06 жовтня 2008 року № 68608К21,
між позивачем та ПФ «Яна» був укладений
іпотечний договір від 27 березня 2007 року
№ 6807Z60, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 1568, відповідно до умов
якого ПФ «Яна» передала позивачу в
іпотеку нерухоме майно: комплекс
нежитлових будівель загальною площею 5
188,60 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та складається з: літ. «А-1» -
контрольно-пропускний пункт загальною
площею 12,8 кв. м; літ. «Б-1» - гараж на п'ять
боксів загальною площею 96,2 кв. м; літ.
«В-1» - склад паливно-мастильних
матеріалів загальною площею 17,4 кв. м;
літ. «Д-3» - адміністративні приміщення
загальною площею 1 218,8 кв. м; літ.
«Е-Г» - ремонтно-виробничий корпус зі
складом загальною площею 3
578,8 кв. м; літ. «Ж-1» - склад загальною
площею 264,6 кв. м, про що свідчить
іпотечний договір від 27 березня 2007 року
№ 6807Z60. Вартість предмета іпотеки
встановлена в сумі 4 250 000 грн.

Відповідно до умов іпотечного
договору від 27 березня 2007 року
№ 6807Z60 право власності іпотекодавця ПФ
«Яна» на момент укладання іпотечного
договору підтверджувалося свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 19 січня 2006 року№б/н, виданим
виконкомом Кулінічівської селищної
ради на підставі рішення виконкому
Кулінічівської селищної ради від 14
грудня 2005 року № 598, зареєстрованого в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 31 січня 2006 року.

Також встановлено, що ПФ «Яна»
змінила адресу предмета іпотеки -
комплексу нежитлових будівель:
АДРЕСА_1, на нову адресу - АДРЕСА_1, про що
свідчить рішення Кулиничівської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 10 серпня 2009
року № 194.

На підставі рішення Харківського
районного суду Харківської області від
21 жовтня 2010 року право власності на
комплекс нежитлових будівель
загальною площею 5 188,60 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від ПФ
«Яна» перейшло до ОСОБА_6, яка за
договором купівлі-продажу від 10 грудня
2010 року, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим № 3063, продала вказані
нежитлові приміщення відповідачам
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно з довідкою КП «Харківське
районне бюро технічної
інвентаризації» від 10 квітня 2012 року №
276 право власності на комплекс
нежитлових будівель, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в 1/2
частини за ОСОБА_3 та в 1/2
частини за ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 10 грудня 2010 року.

Листами від 05 лютого 2010 року № 068-07/608
та від 29 березня 2010 року № 068-07/1585 на ім'я
ПФ «Яна» та листом від 05 лютого 2010 року
№ 068-07/605 на ім'я ТОВ «Тімекс» позивач
повідомив про необхідність
дострокового повернення суми боргу за
договорами кредиту від 27 березня 2007
року № 6807К1 та від 06 жовтня 2008 року №
68608К21.

Листом від 05 листопада 2012 року №
05/11-12-08 ліквідатор ТОВ «Тімекс»
повідомив позивача про визнання його
вимог щодо заборгованості за
відсотками за договорами кредиту від 27
березня 2007 року № 6807К17 та від 06 жовтня
2008 року № 68608К21 за період з 24 квітня
2010 року по 12 серпня 2012 року в сумі 36 250
грн 10 коп.

Листом від 31 травня 2010 року № 31/05-04
ліквідатор ТОВ «Тімекс» повідомив
позивача про визнання його вимог щодо
заборгованості за тілом кредиту, за
відсотками заборгованості, за комісією
у сумі 16 624 590 грн 82 коп.

Керуючий санацією ТОВ «Тімекс»
надіслав на ім'я позивача лист про
відмову в односторонньому порядку від
виконання договорів кредиту від
27 березня 2007 року № 6807К17 та від 06
жовтня 2008 року № 68608К21, що укладені в
рамках генеральної угоди від 27 березня
2007 року № 6807N4 з усіма змінами та
доповненнями із загальним лімітом
заборгованості 2 100 000 дол. CША, терміном
користування до 25 березня 2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
майновим поручителем виконання
зобов'язань ТОВ «Тімекс» перед
позивачем за генеральною угодою від 27
березня 2007 року № 6807N4 була приватна
фірма «Яна». Предметом іпотеки є
нежитлові приміщення за адресою:
АДРЕСА_1. ПФ «Яна» змінила адресу
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, з будинку АДРЕСА_1 на будинок
АДРЕСА_1 На підставі рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 21 жовтня 2010
року право власності на це майно
визнано за ОСОБА_6 яка за договором
купівлі-продажу від 10 грудня 2010 року
передала це майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Визнавши, що нежитлові приміщення,
належні відповідачам, є предметом
договору іпотеки, укладеного між
позивачем та ПФ «Яна», суд
звернув стягнення на ці приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що на час ухвалення оскаржуваного
рішення власником спірних нежитлових
приміщень була ОСОБА_6, яка до участі у
справі залучена не була, своїх пояснень
та заперечень на позов не надавала.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
суперечать нормам процесуального
права.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК
України якщо спір не врегульовано у
порядку, визначеному частиною третьою
цієї статті, суд вирішує питання про
склад осіб, які братимуть участь у
справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача. Якщо таке
клопотання не заявлено, суд має
відмовити у позові по суті.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що заочним рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 21 лютого 2013
року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
комплексу будівель від 10 грудня 2010 року
за адресою: АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано
за ОСОБА_6 право власності на ці
приміщення.

Вказане рішення суду скасовано
ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 04 липня 2013
року.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 04 вересня
2013 року позов ОСОБА_6 задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу комплексу будівель від
10 грудня 2010 року за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_6 право
власності на ці приміщення.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції на порушення ст. ст. 33, 35, 36 ЦПК
України не вирішив питання про склад
осіб, що беруть участь у справі, та про
притягнення до участі у справі ОСОБА_6,
оскільки судовим рішенням зачіпаються
її права.

Суд апеляційної інстанції,
переглядаючи справу, не міг усунути
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, оскільки не
наділений повноваженнями залучення до
участі у справі сторін на стадії
апеляційного провадження.

У зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права не
повністю з'ясовані обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому рішення судів попередніх
інстанцій підлягають скасуванню з
підстав, встановлених ст. 338 ЦПК
України.

За викладених обставин колегія
суддів дійшла висновку, що судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 09 квітня
2013 року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 01 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

7

Справа № 6-45833св13

Головуючий у першій інстанції Пілюгіна
О.М.

Доповідач Нагорняк В.А.