Справа № 2/361/3576/2013 Головуючий у І
інстанції Сердинський В.С.Провадження
№ 22-ц/780/748/14 Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

6 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Фінагєєва В.О.., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 19 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
мотивував тим, що 19 травня 2010 року він
уклав із ФОП ОСОБА_2 договір, відповідно
до якого відповідач взяв на себе
зобов'язання по постачанню та монтажу
комплекту будинку із сендвічпанелей у
комплектації, яка визначена підписаною
специфікацією до договору. Вартість
договору визначена в розмірі 100000 грн., а
термін виконання - 23 червня 2010 року.
Посилався, що за договором він сплатив
відповідачу гроші в сумі 106680 грн., однак
відповідач лише частково поставив
будматеріали, а саме: 45 із 65
сандвічпанелей на суму 29250 грн., а також
поставив брус у кількості 5 м3 на суму 9250
грн. Будь-які роботи по монтажу будинку
та поставці решти матеріалів на суму
68180 грн. не проводилися взагалі.
Вказував, що він неодноразово
звертався до відповідача із проханням
виконати умови договору, в тому числі
направляв письмові звернення, проте
той із жовтня 2010 року уникає будь-яких
контаків з ним.

У зв'язку із наведеним просив стягнути
із відповідача на його користь
вартість непоставлених матеріалів та
невиконаних робіт в розмірі 68180 грн. та
неустойку за час затримки виконання
зобов'язання в розмірі 1030529 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути із відповідача на
користь позивача 68180 грн. та неустойку в
розмірі 80000 грн. В решті позову
відмовлено.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким в позові відмовити
в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається з матеріалів справи, що 19
травня 2010 року між ОСОБА_3 і
відповідачем фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, який діяв на
підставі свідоцтва про реєстрацію ФОП,
укладено договір купівлі-продажу, за
умовами якого відповідач зобов'язався
виготовити та змонтувати комплект
будинку із сендвіч-панелей згідно
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, а позивач
зобов'язався оплатити за це 100527 грн. В
комплектацію будинку згідно
специфікації входять фундамент,
коробка, вікна, двері, дах- бітумна
черепиця, водовідведення (а.с.8-11).

За умовами п.3.1 договору оплата
виконується наступним чином: 50 % від
суми догвоору у строк, вказаний у
специфікації, а решту 50 % в день
передачі товару. Термін виконання
робіт визначений в п.4.5 договору - не
пізніше 23 червня 2010 року.

Також судом встановлено, що на
виконання умов договору позивач провів
на користь відповідача оплату в
розмірі 106680 грн., що стверджується
квитанціями до прибуткових касових
ордерів (а.с.12). Однак відповідач
поставив лише 45 із 65 сендвіч-панелей та
5 м3 дерев'яного брусу на загальну суму
38500 грн. Передбачена договором
конструкція не збудована на даний час.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд
обгрунтовував свої висновки тим, що у
зв'язку із простроченням ФОП ОСОБА_2
виконання умов договору від 19 травня 2010
року ОСОБА_3 має право відмовитися від
договору, а підприємець ОСОБА_2
зобов'язанитй повернути ОСОБА_3 частину
попередньої оплати в розмірі 68180 грн.,
яка не виконанна та сплатити неустойку.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлене договором або законом.

Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема:
розірвання договору, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право відмовитися від договору про
виконання робіт (надання послуг) і
вимагати відшкодування збитків, якщо
виконавець своєчасно не приступив до
виконання зобов'язань за договором або
виконує роботу так повільно, що
закінчити її у визначений строк стає
неможливим. Якщо значну частину обсягу
послуги чи робіт (понад сімдесят
відсотків загального обсягу) вже було
виконано, споживач має право розірвати
договір лише стосовно частини послуги
або робіт, що залишилася.

Згідно ч.5 ст.10 цього Закону у разі коли
виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
замовлення.

Проте, вирішуючи спір в частині
визначення розміру неустойки, суд
допустив порушення норм матеріального
права.

Частина 5 ст.10 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачає у
разі прострочення виконання сплату
споживачеві пені у розмірі трьох
відсотків вартості роботи (послуги),
якщо інше не передбачено
законодавством.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом.

Суд не звернув уваги, що укладений між
сторонами договір передбачає, сплату
неустойки в розмірі двох облікових
ставок НБУ за кожен день прострочки,
тобто сторони врегулювали розмір
неустойки інакше, ніж передбачено
законом, що мали право робити
відповідно до положень закону (ст.551 ЦК
України). Отже, суд не врахував умови
договору і невірно визначив розмір
неустойки, яка підлягає стягненню на
коритсь позивача.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
неустойки підлягає зміні і стягує на
користь позивача неустойку виходячи з
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день та вартості договору 100527
грн. за вказаний у позові період із 24
червня 2010 року по 10 травня 2011 року в
розмірі 13859,65 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
розмір неустойки слід обраховувати не
від суми невиконаного зобов'язання, а
від суми 68180 грн, яка підлягає
поверненню, необгрунтовані та
суперечать вимогам ч.5 ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та ст.551 ЦК України, які визначають, що
неустойка обраховуєтмся від суми
невиконаного зобов'язання. За умовами
укладеного між сторонами договору
зобов'язання визначене сторонами в
сумі 100527 грн., яке не виконане.

Посилання апелянта на те, що позов
пред'явлений до неналежного
відповідача - ОСОБА_2, в той час як
стороною договору є ФОП ОСОБА_2
безпідставні і надумані. З поданого
ОСОБА_3 позову вбачається, що позов
поданий саме до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, що вказано у
позовній заяві, де у назві відповідача
крім його прізвища, імені, по батькові
зазначено його статус фізична
офоба-підприємець. Крім того, в тексті
позову обгрунтовуючи свої вимоги,
ОСОБА_3 чітко вказує, що договір
укладено із ОСОБА_2, як фізичною особою
підприємцем, і саме він як ФОП прийняв
на себе зобов'язання, які не виконав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задоволити
частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 листопада
2013 року в частині стягнення неустойки
змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 неустойку в розмірі 13859 гривень
65 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :