Справа № 109/259/2014-ц
Провадження № 2/109/164/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 лютого 2014 року
смт Красногвардійське

Красногвардійський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:
судді Шевченко І.В., при секретарі
Архірєєвій Ю.В.,

розглянувши цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачки про
розірвання шлюбу, зареєстрованого 31
липня 1993 року.

Позивач зазначив, що перебуває з
відповідачкою у шлюбі, від якого в них є
неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
однак спільне життя в них не склалося у
зв'язку з поступовим зникненням
взаєморозуміння, притупленням почуття
лубові, взаємоповаги, відповідальності
за збереження сім'ї, шлюбні відносини
не підтримують з серпня 2010 року.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, надали заяви про розгляд справи
у їх відсутність. Представник позивача
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав,
просив шлюб розірвати, відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала.

Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК
України за відсутністю осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши письмові докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 31
липня 1993 року сторони зареєстрували
шлюб (а.с. 4), від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_3 (а.с. 5).

Згідно зі ст.ст. 21, 24 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, якій ґрунтується на їх
вільній згоді.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у зареєстрованому шлюбі,
мають неповнолітнього сина, однак за
період спільного життя створити міцної
родини не змогли, шлюбні відносини не
підтримують з серпня 2010 року, позивач
наполягає на розірвані шлюбу,
відповідачка не заперечує проти його
розірвання.

У відповідності до ч.2 ст.112 СК України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що почуття любові та поваги між
сторонами утрачено, вони спільного
господарства не ведуть, на примирення
не згодні, у зв'язку з чим подальше
спільне проживання та збереження сім'ї
не можливе, розірвання шлюбу не
порушуватиме прав та інтересів третіх
осіб та дитини.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного
Кодексу України, ст.ст.11, 130, 158, 169, 197, 209,
213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 31 липня 1993 року Амурською
сільською Радою Красногвардійського
району Республіки Крим, актовий запис
№ 16, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
шлюбне прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через Красногвардійський
районний суд АР Крим шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.В.Шевченко