РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Пулатовій О.Є

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представників відповідачів - ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив про розірвння
шлюбу.

При цьому, вказав, що подружні
стосунки припинені в серпні 2013 року,
причною стало відсутність
взаєморозуміння, різні погляди на
життя, втрати почуття любові та
взаємоповаги.

У судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримв, просив про його
задоволення.

Відповідач проти розірвання шлюбу не
заперечувала, однак вважала, що шлюбні
відносини припинені в грудні 2013 року,
та не погодилась з причинами
припинення стосунків, вказаними
позивачем у заяві, та вказала на
наявність майнового спору.

При цьому , не заперечувала, що фактично
між нею та позивачем відсутнє
взаєморозуміння, існують різні погляди
на життя, втрачено почуття любові та
взаємоповаги. На протязі сімейного
життя мали місце сварки, припинення та
відновлення стосунків.

Представники відповідача підтримали
заперечення, та вважали позов таким, що
підлягає задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом.

04.08.1994 року Міським відділом
реєстрації одружень м. Миколаєва,
актовий запис № 777, зареєстровано шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб це добровільний, рівноправний,
сімейний союз жінки та чоловіка
спрямований на створення сімї та
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.

Загальна декларація прав людини у ч. 2
ст. 16 містить положення, за яким шлюб
може укладатися тільки при вільній і
повній згоді сторін, що одружуються, а
за ст. 23 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права, жоден
шлюб не може бути укладений без вільної
і цілковитої згоди тих, хто
одружується.

За аналогією можливо зробити висновок,
що й подальше існування сімї, як
добровільного союзу у разі відсутності
добровільної згоди чоловіка чи жінки
на такий союз, не може мати місце.

Принцип добровільності шлюбу
закріплений у ст. 51 Конституції України
у відповідності до якого шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу. Шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

У ході розгляду справи, судом була
перевірена наявність відповідних
підстав для розірвання шлюбу, суд
переконався у дійсному волевиявленні
сторін на розірвання шлюбу, та не
знайшов підстав для надання строку для
примирення.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майнаподружжя", питання про
розірвання шлюбу вирішується
незалежно від наявності між подружжям
майнового спору.

За пунктом 11 ч. 1 даної постанови,
рішення суду у справі про розірвання
шлюбу повинно відповідати вимогам ст.
215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути
зазначено дату й місце реєстрації
шлюбу, час та причини фактичного його
припинення, мотиви, з яких суд визнав
збереження сім'ї можливим чи
неможливим, обґрунтовані висновки з
приводу інших заявлених вимог. У
резолютивній частині рішення слід
навести відомості, необхідні для
реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС.

Судом встановлено, що сторони подружні
стосунки не підтримують, і
підтримувати їх в подальшому наміру не
мають, примиритися не бажають, в звя*зку
з чим сім*ю зберегти немає можливості,
тому шлюб підлягає розірванню, а позов-
задоволенню.

При цьому судом не добуто доказів тому,
що саме в грудні 2013 року сторони
припинили подружні стосунки.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що зі
слів ОСОБА_2 їй відомо, що з грудня 2013
року остання не проживає в квартирі.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що між
батьками на протязі подружнього життя
були неприязні відносини, які
періодично приводили до припинення
стосунків.

ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу
звернувся особисто в суд 0 2.12.2013 р., про
що свідчить реєстрація вхідної
кореспонденції суду.

За п.15 вказаної вище Постанови, хоча
розірвання шлюбу, здійснене на
підставі рішення суду, потребує
подальшої реєстрації у державному
органі РАЦС, моментом припинення
шлюбу є день набрання чинності
рішенням суду про його розірвання (ч. 2
ст. 114 СК) .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 294 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112, 114, 115 СК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04.08.1994 р. Міським
відділом реєстрації одружень м.
Миколаєва, актовий запис № 777, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки, передбачені ст. 294 -296 ЦПК
України.

Суддя
Н.П. Черенкова