Провадження по справі 2/122/132/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого, судді - Уржумової Н.В.

при секретарі - Тарасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Сімферополі
цивільну справу за позовними вимогами
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на квартиру у порядку
спадкування за заповітом, третя особа
Друга Сімферопольська державна
нотаріальна контора, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2, мотивуючі позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її
бабуся - ОСОБА_5 Позивачка є її єдиним
спадкоємцем за заповітом від 31.08.2011
року. 02.04.2012 року нотаріусом
посвідчений договір довічного
утримання згідно якого ОСОБА_5 передала
у власність ОСОБА_2 належну їй квартиру,
який 08.05.2012 року був зареєстрований у
КРП СМБРТІ. 11.05.2012 року нотаріусом був
посвідчений договір про розірвання
договору довічного утримання, за яким
відповідачка втратила усі права
набувача на спірну квартиру. Після
смерті ОСОБА_5 позивачка звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, на підставі якого була
заведена спадкова справа. 28.05.2013 року
постановою нотаріусу позивачу
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, а саме у видачі свідоцтва про право
на спадщину на спірну квартиру, яка
мотивована тим, що спірна квартира на
праві власності зареєстрована за
ОСОБА_2 З урахуванням наведеного та з
посиланням на статті 16, 328, 1220, 1221, 1223, 1233,
1268, 1269 ЦК України, позивач просила суд:
визнати право власності на ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5 (а.с.1-4).

Представник позивача - ОСОБА_6, діючі на
підставі довіреності, у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд з підстав, викладених у
позовній заяві, позов ОСОБА_1
задовольнити, додатково зазначивши, що,
окрім як через звернення до суду
захистити порушене право позивача не
має можливості.

ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала
позовні вимоги ОСОБА_1, просила їх
задовольнити.

Друга Сімферопольська державна
нотаріальна контора АР Крим у судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву якою просила розглянути справу
без її участі та прийняти рішення у
відповідності із законодавством
України.

Суд, дотримуючись вимог частини 4
статті 174 ЦПК України, прийняв визнання
відповідачкою позову, оскільки це не
суперечить закону, не порушує права,
свободи, чи інтереси інших осіб.

Заслухавши пояснення представника
позивача, пояснення відповідача,
дослідивши та оцінивши усі наявні по
справі докази та матеріали цивільної
справи у їх сукупності, з урахуванням
прийнятого судом визнання позову
відповідачкою, суд дійшов до висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом позову є визнання за
позивачем права власності на квартиру
в порядку спадкування за заповітом.

Судом встановлено, що право власності
на квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право
власності на житло на ? частку квартири
та на підставі свідоцтва про право
власності на спадщину за законом на ?
частку (а.с.19,20).

За життя ОСОБА_5 був складений заповіт,
посвідчений 31.08.2011 року державним
нотаріусом Другої Сімферопольської
нотаріальної контори, за яким ОСОБА_5
все належне їй майно на день смерті
заповідала ОСОБА_1 (а.с.101).

02.04.2012 року приватним нотаріусом
Сімферопольського міського округу АР
Крим ОСОБА_7 був посвідчений договір
довічного утримання згідно якого
ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_2
належну їй на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
зобов'язувалась довічно її утримувати
(а.с.21).

08.05.2012 року вищезазначений договір був
зареєстрований у КРП «СМБРТІ»,
реєстраційний номер 361190346 (а.с.24).

11.05.2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_7
був посвідчений договір про розірвання
договору довічного утримання, реєстр
№1385 (а.с.117), який не був зареєстрований
у КРП СМБРТІ.

22.01.2013 року до Другої Сімферопольської
державної нотаріальної контори АР
Крим звернулася ОСОБА_1 із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті бабусі - ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.9)

Згідно з частиною 1 статті 756 ЦК України,
у разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Враховуючи те, що за положеннями
статті 748 ЦК України, яка діяла на час
укладення договору довічного
утримання (02.04.2012 року) «Набувач стає
власником майна, переданого йому за
договором довічного утримання
(догляду), відповідно до статті 334 цього
Кодексу», а право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним (
частина 3 статті 334 ЦК України), суд
дійшов до висновку що ОСОБА_5, яка за
життя розірвала із ОСОБА_2 договір
довічного утримання, з моменту
посвідчення розірвання договору -
11.05.2012 року (а.с. 27) стала власником
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Зазначені обставини визнавалися у
судовому засіданні відщпоіідачкою.

Однак за поясненнями представника
позивача, ОСОБА_5 не встигла за життя
зареєструвати своє право власності у
реєструючому органі на квартиру
АДРЕСА_1, внаслідок своєї смерті.

За наявними у матеріалах цивільної
справи відомостями спадкової справи.
відкритої після смерті ОСОБА_5, єдиною
особою, зо звернулася із заявою при
прийняття спадщини після смерті
останньої є позивачка ОСОБА_1, яка є
спадкоємицею за заповітом.

За статтею 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищенаведені висновки суду
стосовно того, що з 11.05.2012 року ОСОБА_5
набула право власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, то й
ОСОБА_1, як її спадкоємиця за заповітом,
що вчинила дії по прийняттю спадщини (
звернулася із заявою до нотаріуса)
набула право власності на зазначену
квартиру, успадкувавши її за заповітом.

Разом з тим, 28.05.2013 року державним
нотаріусом Другої Сімферопольської
державної нотаріальної контори АР Крим
Завгородним Є.В. винесена постанова про
відмову у вчиненні нотаріальної дії, а
саме у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про
право на , а саме на квартиру АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_5, з тих підстав, що
право власності на зазначену квартиру
зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2

Постанова державного нотаріуса Другої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори АР Крим
Завгороднього Є.В. мотивована тим, що за
відомостями КРП СМБРТІ, право
власності на об'єкт нерухомого майна, а
саме: на квартиру АДРЕСА_1, АР Крим,
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
договору довічного утримання від 02.04.2012
строку, реєстр №938, посвідченого
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7

За відомостями Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
ГУЮ МЮУ в АР Крим державна реєстрації
права власності на підставі договору
довічного утримання проведена в
Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, який з прийняттям
наказу Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 №1844/5 в даний час не діє, що
унеможливлює внесення змін до
зазначеного реєстру на підставі
договору про розірвання договору про
довічне утримання.

ОСОБА_5 померла, тому не може звернутися
для реєстрації свого права власності у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно на підставі Договору
про розірвання договору довічного
утримання від 11.05.2012 року, що об'єктивно
перешкоджає її спадкоємиці за
заповітом - позивачці ОСОБА_1 отримати
свідоцтво про право на спадкування.

Відповідно до положень статті 214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення
суду, у тому числі, вирішує питання щодо
розподілу між сторонами судових
витрат.

Суд не вирішує питання щодо повернення
позивачці суми сплаченого нею при
подачі позовної заяви до суду судового
збору, оскільки такі вимоги ОСОБА_1 не
заявляла та її представник під час
розгляду справи на цьому не наполягав.

На підставі статей 334,748, 1218 Цивільного
Кодексу України, керуючись статтями 10,
11, 60, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя