________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1520/14
УХВАЛА

11.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання мирової угоди по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом та просив ухвалити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь
борг за договором в сумі 500 000 гривень,
а також судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 15 серпня
2007 року він позичив ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 500 000 гривень, про що
було написано строкову розписку, за
якою відповідач зобов'язалася
повернути борг до 15 лютого 2011 року.

Позивач стверджує, що він неодноразово
звертався до ОСОБА_2 з вимогою виконати
умови договору, однак відповідач від
зустрічі ухиляється. Вказане і стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 09.12.2013 року провадження по
справі було відкрито та призначено
судове засідання.

В ході судового засідання позивача
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулись
до суду з заявою про визнання мирової
угоди, надавши суду погоджений та
підписаний власноруч текст мирової
угоди, відповідно до умов якої:

« 1. Відповідач визнає законні вимоги
позивача, як позикодавця в сумі 500 000
гривень згідно Договору позики від
15.08.2007 року, укладеного між сторонами.

2. Позивач та відповідач домовилися, що
Відповідач зобов'язується повернути
позику в розмірі 500 000 гривень протягом
двох календарних місяців з дати
підписання сторонами мирової угоди.

3. В разі не виконання Відповідачем
зобов'язання протягом 2 календарних
місяців з дати підписання мирової
угоди сторонами, Позивач та Відповідач
з метою погашення заборгованості по
позиці в сумі 500 000 гривень, за взаємною
домовленістю, вирішили:

- ОСОБА_2 передає, а за ОСОБА_1 визнається
право власності на ? квартири АДРЕСА_1,
що в цілому складається з двох кімнат
загальною площею - 44,5 кв.м., в тому числі
житловою площею - 29,6 кв.м.

- ОСОБА_2 передає, а за ОСОБА_1 визнається
право власності на автомобіль марки
TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

4. В разі невиконання Відповідачем
зобов'язання протягом 2 календарних
місяців з дати підписання мирової
угоди сторонами у ОСОБА_2, НОМЕР_2,
виданий Київським РВ УМВС України в
Одеській області, 23 жовтня 1996 року
припиняється право власності щодо ?
квартири АДРЕСА_1, що в цілому
складається з двох кімнат загальною
площею - 44,5 кв.м., в тому числі житловою
площею - 29,6 кв.м, а за ОСОБА_1, НОМЕР_3,
виданий Березівським РВ УМВС України в
Одеській області 26 грудня 2000 року,
визнається право власності на ?
квартири АДРЕСА_1, що в цілому
складається з двох кімнат загальною
площею - 44,5 кв.м., в тому числі житловою
площею - 29,6 кв.м.

Ухвала суду про визнання мирової угоди
є підставою для реєстрації за ОСОБА_1
права власності на ? квартири АДРЕСА_1,
що в цілому складається з двох кімнат
загальною площею - 44,5 кв.м., в тому числі
житловою площею - 29,6 кв.м.

5. В разі невиконання Відповідачем
зобов'язання протягом 2 календарних
місяців з дати підписання мирової
угоди сторонами у ОСОБА_2, НОМЕР_2,
виданий Київським РВ УМВС України в
Одеській області, 23 жовтня 1996 року
припиняється право власності щодо
автомобіля марки TOYOTA PRADO, 2005 року
випуску, кузов НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1, а за за ОСОБА_1, НОМЕР_3,
виданий Березівським РВ УМВС України в
Одеській області 26 грудня 2000 року,
визнається право власності на
автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2005 року
випуску, кузов № НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Ухвала суду про визнання
мирової угоди є підставою для
реєстрації за ОСОБА_1 права власності
на автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2005 року
випуску, кузов № НОМЕР_4, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

6. З дня визнання Мирової угоди у ОСОБА_2
припиняються будь-які зобов'язання
перед ОСОБА_1 щодо повернення позики у
сумі 500 000 гривень».

В судовому засіданні сторони
підтримали мирову угоду та просили її
затвердити. Зазначена мирова угода
долучена до матеріалів справи.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, а також текст мирової
угоди дійшов висновку, що клопотання
сторін про визнання мирової угоди
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов`язків сторін та
предмета позову.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо
вона не відповідає закону, або за своїм
змістом вона є такою, що не може бути
виконана у відповідності з її умовами,
або якщо така угода остаточно не
вирішує спору чи може призвести до
виникнення нового спору. Мирова угода
не може вирішувати питання про права і
обов'язки сторін, які можуть виникнути
у майбутньому, а також стосуватися прав
і обов'язків інших юридичних чи
фізичних осіб, які не беруть участі у
справі, або, хоча й беруть таку участь,
але не є учасниками мирової угоди.
Укладення мирової угоди неможливе і в
тих випадках, коли ті чи інші відносини
одночасно врегульовані законом і не
можуть змінюватись волевиявленням
сторін. Умови мирової угоди повинні
безпосередньо стосуватися предмета
позову, що виключає зазначення в ній
дій, коштів чи майна, які не відносяться
до предмету спору.

Як зазначено вище, в обґрунтування
вимог позивач посилається на досягнуту
з відповідачем домовленість щодо
передачі йому у власність 12 частини
квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки
TOYOTA PRADO, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Разом з тим, у мировій угоді йдеться
посилання на те, що частка спірної
квартири та автомобіль передається
відповідачем позивачу в рахунок
погашення боргу, що не є предметом
спору та виходить за межі заявлених
вимог.

Згідно ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови
мирової угоди суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги вищевикладені
обставини, у визнанні мирової угоди
слід відмовити так як мирова угода
сторін в даній цивільній справі не
відповідає нормам процесуального
права в тій частині, що спір виник щодо
стягнення боргу, а сторонами ставиться
питання щодо права власності на
нерухоме та рухоме майно, що виходить
за межі позовних вимог і призводить до
зміни предмету спору, що неприпустимо.

На підставі викладеного й керуючись
вимогами ст.ст. 154, 175, ч.4 ст.205, ЦПК
України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
мирової угоди по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу - залишити без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
Куриленко О. М.