У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Касьяна О.П., Коротуна В.М.,Ступак О.В.,
Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Державного
житлово-комунального підприємства
Національної академії наук України до
ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про
стягнення боргу, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 4
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Державне
житлово-комунальне підприємство
Національної академії наук України
(далі - ДЖКП НАН України) звернулось до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_6,
мотивуючи його тим, що відповідачка
проживає у гуртожитку, який
розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та займає 2 ліжко-місця.
Оскільки відповідачка своєчасно не
здійснює оплату за проживання у
гуртожитку, утворилась заборгованість,
яка станом на квітень 2013 року становить
15 912 грн 61 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, а
також враховуючи уточнення до позовної
заяви, позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_6 на свою користь заборгованість
за комунальні послуги та
заборгованість по квартирній платі в
розмірі 15 912 грн 61 коп.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 15 липня 2013 року
позов ДЖКП НАН України задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДЖКП НАН
України заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі 6
929 грн 65 коп.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 4 листопада 2013 року рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 липня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов ДЖКП
НАН України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДЖКП НАН
України заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі 15
912 грн 61 коп.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги ОСОБА_6,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ДЖКП НАН
України апеляційний суд виходив із
того, що ОСОБА_6 є наймачем 2
ліжко-місць, кімната в гуртожитку не
була виділена відповідачці для
проживання сім'ї, а тому підстави для
нарахування оплати за
житлово-комунальні послуги, виходячи
зі ставок квартирної плати (тарифів),
визначених органом виконавчої влади,
відсутні.

Зазначені висновки апеляційного суду
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону та зроблені при
повному з'ясуванні усіх обставин
справи.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 проживає
у гуртожитку, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та займає 2
ліжко-місця (т. 1 а.с. 24-94). Відповідачка
не є працівником системи НАН України,
що нею не заперечується (а.с. 154).

Балансоутримувачем гуртожитку НАН
України, розташованого по
АДРЕСА_1, відповідно до постанови бюро
Президії НАН України від 13 березня 2009
року № 76 та акта прийму-передачі від 1
вересня 2009 року є ДЖКП НАН України (т. 1
а.с. 115, 172-173, 176).

Із постанови Бюро Президії НАН України
«Про плату за проживання в
гуртожитках» від 31 травня 2007 року № 151
вбачається, що з 1 липня 2007 року
встановлено плату за проживання у
гуртожитках для аспірантів і
співробітників НАН України в розмірі 100
грн на місяць за 1 ліжко-місце, для
громадян сторонніх організацій в
розмірі 150 грн на місяць за 1 ліжко-місце
(т. 1 а.с. 15).

В подальшому постановою Бюро Президії
НАН України «Про плату за проживання в
гуртожитках НАН України» від 18 травня
2011 року № 154 встановлено нові тарифи
оплату послуг за проживання в
гуртожитку. Із 1 травня 2011 року
оплата на місяць за проживання в
гуртожитку становить: 150 грн - за 1
ліжко-місце для аспірантів; 210 грн - за 1
ліжко-місце для штатних працівників
установ, організацій та підприємств
НАН України в гуртожитках № 1, 3, 8; 230 грн
- за 1 ліжко-місце для штатних
працівників установ, організацій та
підприємств НАН України в гуртожитках
№ 2, 4, 5, 6; 400 грн - за 1 ліжко-місце для
працівників, які не перебувають у
трудових відносинах з установами,
організаціями та підприємствами НАН
України (т. 1 а.с. 16-18).

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Із розрахунків заборгованості за
житлово-комунальні послуги від
11 квітня 2013 року вбачається, що
заборгованість ОСОБА_6 по сплаті
вищезазначених послуг станом на
квітень 2013 року становить 15 912 грн
61 коп. (т. 1 а.с. 210, 211).

Отже, задовольняючи позовні вимоги
ДЖКП НАН України, апеляційний суд вірно
виходив із того, що у зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_6
зобов'язань по сплаті
житлово-комунальних послуг утворилась
заборгованість, яка підлягає стягненню
на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(частина 1 статті 58 ЦПК України).

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Враховуючи вищенаведені положення
процесуального закону, апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_6 не надано жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
того, що кімната в гуртожитку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, була
виділена їй для проживання сім'ї, що є
підставою для нарахування тарифів,
виходячи зі ставок квартирної плати,
установлених для будинків державного
та громадського фонду, відповідно до
вимог частини 4 Розділу І Примірного
положення про гуртожитки.

Таким чином судова колегія приходить
до висновку, що апеляційним судом вірно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення
відповідає вимогам
статей 213-214 ЦПК України та керуючись
статтями 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 4 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик