Провадження № 2 /646/ 224/ 2014
24.01.2014 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста
головуючого - судді- ШулікаЮ.В.
при секретарі - Черняк К.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства «Харківський
науково-дослідницький та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання наказу про
звільнення не законним, поновлення на
роботі, зміну умов трудового договору,
визнання заяви про прийняття на роботу
в частині іспитового строку недійсною,
стягнення заробітної плати за час
ОСОБА_2 18.11.2013 року звернувся до
суду з даним позовом, в якому вказав, що
06.08.2013 року між ним та відповідачем
було укладено трудовий договір на
виконання функцій слюсаря-ремонтника,
за умовами строкового трудового
договору строком на 1 рік, з іспитовим
строком на 3 місяці. 17.10.2013 року
відповідач наказом № 313/к звільнив
його з роботи на підставі ст. 28, ст. 40 п. 2
КЗпП України. Позивач вважає його
звільнення незаконним з наступних
підстав: відповідач не роз»яснив його
трудові обов»язки; не довів до відома
про оснащеність підприємства євро
розетками, про наявність небезпечних
дільниць на його робочому місті;
створив небезпечні для його роботи
умови; не забезпечив його необхідним
матеріалом та інструментом; не
ознайомив його з службовою
інструкцією; не провів його навчання з
питань охорони праці; не ознайомив його
з річними та місячними планами
ремонтних робіт. З урахуванням
наведеного позивач вважає, що
відповідач не мав права вимагати від
нього належного та якісного виконання
службових обов»язків, застосовувати
до нього заходи впливу, викладені у
наказі № 313/к від 17.10.2013 року. Позивач
посилається, що наказ про його
звільнення було прийнято з порушенням
ст. 149 ч. 1 КЗпП України, т.я. відповідач
не витребував у нього пояснення. На
його думку, рішення про звільнення було
прийнято у зв»язку з неодноразовими
його, позивача, вимогами про усунення
вищенаведених порушень. Крім того,
наказ про звільнення підписаний
неправомочною особою. Позивач вважає,
що умови трудового договору з ним в
частині іспитового строку є нікчемним,
тому, на його думку, визнання його в цій
частині недійсним, не є обов»язковим.
Позивач просить трудовий договір в
частині строкового трудового договору
визнати недійсним, оскільки ні він, ні
відповідач не мали потреби у
строковому договорі. Він вимушений був
підписати строковий трудовий договір
під впливом інспектора відділу кадрів,
оскільки він був попереджений що на
інших умовах трудовий договір з ним
укладений не буде. Позивач просить
поновити його на роботі та стягнути з
відповідача на його користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу.
Позивач до судового засідання
з»явився, але надавати пояснення за
Представник відповідача під час
судового розгляду заперечував проти
позовних вимог ОСОБА_2 та пояснив, що
при прийомі на роботу позивач
погодився на укладання строкового
трудового договору строком на 1 рік, з
іспитовим строком на 3 місяці, про що
свідчить його заява, на підставі якої
було видано наказ про прийняття на
роботу, з яким ОСОБА_2 було ознайомлено.
Позивача було ознайомлено з його
посадовою інструкціє, забезпечено
необхідним інструментом та
матеріалами для виконання
функціональних обов»язків, він пройшов
курс навчання з питань
тепловикористовуючих установок та
теплових мереж. За період роботи
позивача останній неодноразово не
виконував покладені на нього
обов»язки, про що свідчать численні
доповідні записки працівників відділу
матеріально-технічного забезпечення
та господарського постачання
інституту. Відповідно до ст. 28 КЗпП
України, роботодавцю надано право
розірвати трудовий договір протягом
випробувального строку у разі
встановлення невідповідності
працівника займаній посаді. На думку
представника відповідача, звільнення
позивача з роботи відповідає вимогам
чинного законодавства та жодним чином
не порушує права ОСОБА_2 В день
звільнення ОСОБА_2 був ознайомлений з
наказом про звільнення під підпис, з
ним проведено остаточний розрахунок,
видано трудову книжку. З огляду на
наведене представник відповідача
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.
Суд, вислухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.
Під час судового розгляду
встановлено, що наказом № 241 / к від
06.08.2013 року до штатного розкладу ОАО «
Харківський НД та ПК інститут
«Енергопроект» введено посаду
слюсаря-ремонтника ОМТС та ХО з окладом
1900 грн., ОСОБА_2 прийнято на роботу на
дану посаду на умовах строкового
трудового договору з 06.08.2013 року по
05.08.2014 року, з випробувальним строком 3
місяці ( а.с. 42). Даний наказ було
винесено на підставі заяви ОСОБА_2 від
05.08.2013 року, в якій останній не
заперечував проти укладання з ним
трудового договору на вказаний строк з
випробувальним строком на 3 місяці ( а.с.
Відповідно до наданих суду
відомостей, ОСОБА_2 був ознайомлений з
умовами праці, правилами внутрішнього
розпорядку та колективним договором. (
а.с. 43). З позивачем 06.08.2013 року було
проведено вступний інструктаж з питань
охорони праці ( а.с. 44-45), з питань
пожежної безпеки ( а.с. 56).
ОСОБА_2 був направлений та
пройшов навчальний курс за програмою
навчання з питань ПТЕ та ПБЕ
теплокористовуючих установок і
теплових мереж ( а.с. 57-60). Для виконання
позивачем обов»язків
слюсарі-ремонтника, його було
забезпечено необхідними інструментом
та матеріалами ( а.с. 105-106, 120-123).
Відповідно до вимог ст. 28 ч. 2 КЗпП
України, якщо протягом строку
випробування встановлено
невідповідність працівника роботі, на
яку його прийнято, власник або
уповноважений ним орган протягом цього
строку вправі розірвати трудовий
Статтею 40 ч. 1 п. 2 КЗпП України
передбачений вичерпний перелік
випадків, за яких трудовий договір
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом. Одним з
таких випадків відповідно до п. 2 ч. 2
даної статті, є виявлення
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров»я, які перешкоджають
продовженню даної роботи.
Наказом № 313 / к від 17.10.2013 року
ОСОБА_2 звільнено на підставі ст. ст. 28,
40 п. 2 КЗпП Украпїни, у зв»язку з
неякісним виконанням роботи та
неналежним виконанням своїх службових
повноважень слюсаря-ремонтника,
визначених у відповідності до
Довідника кваліфікаційних
характеристик і посадової інструкції,
як такого, що не пройшов
випробувальний строк, встановлений
наказом № 241 / к від 06.08.2013 року про
прийом на роботу. З наказом про
звільнення ОСОБА_2 ознайомлений у той
же день, йому вручено копію наказу, про
що свідчить його підпис ( а.с. 61).
Наказ про звільнення підписаний
правомочною особою, головою правління -
директором інституту ОСОБА_6.
Ствердження позивача про те, що ОСОБА_6
є акціонером ОАО ХІ «Енергопроект» та
співвласником у спільному майні та
вигодонабувачем, тому не може
виконувати функції директора
підприємства, не основані на законі.
Підставою для звільнення
позивача з наведених підстав стали
численні доповідні записки
матеріально-технічного забезпечення
та господарського постачання
інституту з приводу неякісного
виконання чи невиконання ОСОБА_2 своїх
посадових зобов»язань
слюсаря-ремонтника ( а.с. 62-67). У
наданій копії доповідної записки
ОСОБА_2, позивач сам не заперечує факти
відмови виконувати розпорядження
керівництва з виконання ним його
посадових обов»язків
слюсаря-ремонтника ( а.с. 68-71). З заяви
ОСОБА_2 ( а.с. 94-95) вбачається, що він
відмовився отримувати інструмент для
Наведене свідчить про те, що
ствердження позивача про неможливість
виконання своїх службових обов»язків з
причин відсутності необхідного
інструменту є безпідставними.
В день звільнення з позивачем
було проведено остаточних розрахунок,
у зв»язку з чим заборгованості по
заробітній платі немає, та видана
трудова книжка ( а.с. 74-76, 107-119).
З огляду на наведені докази, суд
вважає, що підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
наказу про звільнення не законним,
поновлення на роботі, зміну умов
трудового договору, визнання заяви про
прийняття на роботу в частині
іспитового строку недійсною, немає.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України,
заробітна плата за час вимушеного
прогулу виплачується працівнику у разі
поновлення його на роботі у зв»язку з
незаконним звільненням.
Оскільки позовні вимоги щодо
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу витікають з
вищенаведених позовних вимог, в
задоволенні яких суд відмовляє, позов в
цій частині також задоволенню не
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст..
28, 40 ч. 1 п. 2, 235 КЗпП України, районний
суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Харківський науково-дослідницький та
проектно-конструкторський інститут
«Енергопроект» про визнання наказу про
звільнення не законним, поновлення на
роботі, зміну умов трудового договору,
визнання заяви про прийняття на роботу
в частині іспитового строку недійсною,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів
після проголошення рішення, а для осіб,
які приймали участь у справі але не
були присутні при оголошенні рішення -
у той же

строк з моменту отримання копії
рішення.

Суддя Ю.В.Шуліка