УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Полтавської області від 24 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
10 квітня 2007 року між ним та
ОСОБА_4 укладено договір на суму
5 тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач не виконував належним чином
умови кредитного договору, внаслідок
чого має заборгованість у розмірі 33 524
грн 88 коп., яка складається з: 9 977 грн 69
коп. - заборгованості за кредитом; 16 286
грн 02 коп. - заборгованості по процентам
за користування кредитом; 5 188 грн 56 коп.
- заборгованості по комісії за
користування кредитом; 500 грн - штрафу
(фіксована частина); 1 572 грн 61
коп. - штрафу (процентна складова).

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 22 серпня
2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 24 жовтня 2013
року рішення місцевого суду скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позов
ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за договором від 10
квітня 2007 року заборгованість у
розмірі 33 524 грн 88 коп., яка складається
з: 9 977 грн 69 коп. - заборгованості за
кредитом; 16 286 грн 02 коп. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 5 188 грн 56 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 500 грн - штрафу
(фіксована частина); 1 572 грн 61 коп. -
штрафу (процентна складова). Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень статей 610, 612, 625, 629
ЦК України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов'язання.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про
задоволення позову на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що відповідач належним чином не
виконує умови договору, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка
підлягає стягненню із відповідача,
оскільки вважав строк дії кредитної
карти визначеним з 12 місяці, а
сторони про припинення дії укладеного
договору не повідомлялись, тому згідно
п. 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг договір
автоматично пролонгувався.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення, не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 24 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко