АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/2200/13-ц
Провадження № 22-ц/792/267/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника
апелянта Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
„Приватбанк" на рішення Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
22 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2
до ПАТ КБ „Приватбанк" про захист прав
споживачів та стягнення безпідставно
набутих коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
із вказаним позовом і в обґрунтування
своїх позовних вимог вказує, що 25.05.2006
року з метою придбання мобільного
телефону отримав споживчий кредит у
ПАТ КБ „Приватбанк" на суму 1623,70 грн.
строком 9 місяців до 23.02.2007 року включно
зі сплатою 2,09% у місяць на суму залишку
заборгованості за користування
кредитом. Відповідно до умов
кредитного договору позивач
зобов'язувався здійснювати щомісячний
платіж в сумі 200,06 грн. з 21 по 28 число
кожного місяця. Свої зобов'язання перед
банком позивач виконав в повному
обсязі, проте у 2012 році відповідачем
безпідставно списано з особистого
карткового рахунку позивача НОМЕР_1
внесені ним власні кошти у розмірі
90грн. і спрямовані на погашення
заборгованості по вищевказаному
кредитному договору. Крім того позивач
вказує, що кінцевою датою повернення
кредиту було 23.02.2007 року, а тому строк
давності стягнення за даним кредитним
договором минув 23.02.2010 року, тому
позивач просив визнати незаконними дії
ПАТ КБ „Приватбанк" щодо списання
грошових коштів з його карткового
рахунку та стягнути з ПАТ КБ
„Приватбанк" на його користь
безпідставно набуті грошові кошти в
розмірі 90грн. і понесені ним судові
витрати.

Рішенням Нетішинського міського
суду від 22 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано дії ПАТ КБ
„Приватбанк" щодо списання грошових
коштів в розмірі 90,00 грн. з карткового
рахунку НОМЕР_1 незаконними. Стягнуто з
ПАТ КБ „Приватбанк" на користь ОСОБА_2
90,00 грн. безпідставно стягнених коштів
та 300 грн. судових витрат, а всього 390
грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„Приватбанк" вважає рішення суду
першої інстанції незаконним та
необґрунтованим, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог. Посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права. Апелянт вказує,
що позивач виконав свої зобов'язання не
в повному обсязі, а тому суд помилково
застосував до даних правовідносин
строк давності виконання зобов'язання.

Представник апелянта Москалюк С.В.
апеляційну скаргу підтримала в повному
обсязі.

ОСОБА_2 та його представник до суду
не з»явилися, хоча про день і час
слухання справи повідомлені належним
чином, направивши заяву щодо розгляду
справи у їхній відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав та
мотивів.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін та не вірно
витлумачив застосовану норму
матеріального права (ст.ст. 256, 257, 1071 ЦК
України та ст. 11Закону України «Про
захист прав споживачів»).

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими;
порушенням норм матеріального та
процесуального права оспорюване
рішення підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
строк давності повернення споживчого
кредиту ОСОБА_2 минув 23.02.2012 року,
списання коштів Банком відбулося 28.04.2013
року, а оскільки відсутні докази того,
що Банк мав право на списання з
карткового рахунку ОСОБА_2 грошових
коштів в сумі 90грн., тому є підстави для
визнання дій Банку щодо списання
вказаних коштів незаконними та стягнув
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь
позивача 90грн. безпідставно набутих
коштів і 300грн. судових витрат.

Однак, з такими висновками колегія
суддів не погоджується.

Встановлено, що 25 травня 2006 року між
ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено договір про споживчий кредит
№ DNН4КР88420392, за умовами якого позивач
отримав грошові кошти в сумі 1623,70грн. на
строк 9 місяців до 23 лютого 2007 року
включно зі сплатою 2,09 % на місяць на
залишок заборгованості за кредитом
(а.с. 4-5).

Кредит був наданий позичальнику для
придбання мобільного телефону «Нокіа
62301» вартістю 1389грн.

За умовами кредитного договору
позивач зобов'язувався своєчасно
повертати кредит, надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 200,06грн. для погашення
заборгованості за договором, яка
складається із заборгованості за
кредитом та процентами, а також інші
витрати Банку відповідно до Умов п. п.
3.9, 3.17.

Сторони визначили, що заява
позивальника від 25 травня 2006 року (а.с.
4), Умови надання банківських послуг
(а.с. 53-57) і тарифи складають укладений
між ними кредитний договір.

Подавши позивачу заяву
позичальника від 25.05.2006 року, ОСОБА_2
приєднався до запропонованих банком
умов кредитування, які встановлені
останнім у стандартних формах - Умовах
та правилах надання банківських послуг
і тарифах. При цьому позивач своїм
підписом підтвердив, що він
ознайомився та погоджується із
запропонованими банком умовами
кредитування. (а.с.4).

Також встановлено, що між ОСОБА_2 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений
договір про надання банківських послуг
від 20.04.2012 року, на підставі яких
позивачу була емітована платіжна
картка Кредитка «Універсальна». (а.с.
89-90).

Відповідно до умов договору про
надання банківських послуг останній
складається із заяви, умов та правил
надання банківських послуг, тарифів
банку, які є договором приєднання (а.с.
101 - 110).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 умов кредитного договору від
25.05.2006 року, утворилася заборгованість
станом на 17.01.2014 року в сумі
3270грн.03коп. (а.с. 114-115), на погашення якої
ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.04.2012 року списав з
платіжної картки Кредитка
«Універсальна» позичальника 90грн.
(а.с.116).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його розпо
рядження. Грошові кошти можуть бути
списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
договором між банком і клієнтом.

На думку колегії суддів доводи
касаційної скарги щодо підставного
списання банком з карткового рахунку
ОСОБА_2 грошових коштів є
обґрунтованими і підтверджуються
умовами договору.

Відповідно до п. 1.3.1.6 Умов та правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною укладеного між
сторонами договору банківського
обслуговування, клієнт доручає банку
здійснювати списання грошових коштів з
рахунків клієнта відкритих у валюті
кредитного ліміту, в межах сум, які
підлягають сплаті банку за цим
договором, при настанні строків
платежів, а також списання грошових
коштів з картрахунку у випадку
настанні строків платежів по іншим
договорам клієнта у розмірах,
визначених даними договорами
(договірне списання), у межах
платіжного ліміту карткового рахунку.
Банк здійснює списання коштів в
грошовій одиниці України/іноземній
валюті з будь-якого рахунку клієнта у
розмірі, еквівалентному сумі
заборгованості в іноземній
валюті/національній валюті України по
договору. Списання коштів з будь-якого
рахунку клієнта, відкритого банком,
оформлюється меморіальним ордером (а.с.
103).

Також, відповідно до п.3.2.5 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам (а.с.53-57) також передбачена згода
позивача на списання банком коштів з
його поточних рахунків.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в тій частині, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права щодо застосування
строку позовної давності, колегія
суддів вважає їх обґрунтованими.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність , це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до положень п.7 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» зазначено, якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається із вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов»язання
споживача, кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
не звертався у позасудовому порядку
або до суду із вимогами щодо стягнення
заборгованості із ОСОБА_2 по кредитному
договору № DNН4КР88420392 від 25.05.2006 року.

Колегія суддів вважає, що позивачем
та його представником не доведено, що
кошти в сумі 90грн., які списані ПАТ КБ
«ПриватБанк» 28.04.2013 року з платіжної
картки «Кредитка «Універсальна» є
безпідставно набутим майном, хоча
відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Також посилання представника позивача
про відсутність боргу ОСОБА_2 по
споживчому кредитному договору №
DNН4КР88420392 від 25.05.2006 року не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
письмовими матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 324
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ
„Приватбанк" задовольнити.

Рішення Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
22 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Федорчук Л.О. Справа:
№22ц/792/267/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 19