АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1724/2014
Головуючий у 1 інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на заочне рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 07 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нове
місто», Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» про розірвання договорів та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Нове місто», ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця», у якому просив розірвати
укладений між ним, ТОВ «Нове Місто» і
ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» попередній договір від 10
липня 2008 року № 2068-17/054-1-15 та договір про
забезпечення виконання зобов'язань від
10 липня 2008 року № 2608-17/054-1-15, стягнути з
ТОВ «Нове Місто» і ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця» солідарно борг у розмірі 871 371
грн. та пеню у розмірі 19 195 188 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 10 липня 2008
року між ним та ТОВ «Нове місто» (діяло
на підставі довіреності виданої
директором ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця») було укладено нотаріально
посвідчений попередній договір №
2608-17/054-1-15, за умовами якого ТОВ «Нове
місто» та ОСОБА_1 зобов'язалися в
строки, встановлені даним договором
укласти в майбутньому договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
10.07.2008 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Нове
місто» (діє на підставі довіреності
виданої директором ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця») договір про забезпечення
виконання зобов'язання, за яким
зобов'язався сплатити останньому 161588,28
дол. США (по курсу НБУ на день
підписання договору разом з ПДВ 782361,98
грн.) в якості авансу. 10.07.2008 року дані
кошти були перераховані позивачем ТОВ
«Нове місто», що підтверджується
договором про відкриття поточного
рахунку в АКБ «Трансбанк» від 08.07.2008
року, про договірне списання від 10.07.2008
року та квитанцією. Позивач вважає, що
оскільки ТОВ «Нове місто» прострочило
укладення основного договору
попередній поговір підлягає
розірванню, а сплачений аванс разом з
пенею стягненню з відповідачів.

Заочним рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 07 листопада
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1
було відмовлено.

16 грудня 2013 року представник ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу
на вказане рішення, у якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин
справи, просив його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_1 В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
припинення попереднього договору не
звільняє відповідачів від обов'язку
повернути йому сплачену суму авансу та
сплатити пеню. Також апелянт зазначив,
що суд першої інстанції повинен був
самостійно зробити запит в АКБ
«Трансбанк» та з'ясувати коли і яка
сума коштів була списана з
банківського рахунку ОСОБА_1 на рахунки
ТОВ «Нове місто» і ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця». Також апелянт зазначив, що
вказані відомості є банківською
таємницею для ОСОБА_1 Апелянт вважає, що
суд першої інстанції міг з'ясувати
вказані відомості у відповідачів.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції було правильно
встановлено, що 10 липня 2008 року між
ОСОБА_1 та ТОВ «Нове місто» (діяло на
підставі довіреності виданої
директором ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця») було укладено нотаріально
посвідчений попередній договір № 2608
-17/054-1 -15, за його умовами сторони
зобов'язалися в строки, встановлені
даним договором, укласти в майбутньому
договір купівлі-продажу (а.с.5-8).
Предметом основного договору повинно
було бути зобов'язання ТОВ «Нове місто»
передати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 - прийняти вказану квартиру і
оплатити її вартість.

10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Нове
місто» (діяло на підставі довіреності
виданої директором ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця») було укладено договір
забезпечення виконання зобов'язання №
2608-17/054-1-15, згідно якого ОСОБА_1 в якості
забезпечення укладення основного
договору зобов'язувався сплатити ТОВ
«Нове місто» 161 588, 28 дол. США (а.с.9-12).

ОСОБА_1 08 липня 2008 року уклав з АКБ
«Трансбанк» договір № 0959 про
відкриття поточного рахунку (а.с.13).

10 липня 2008 року між АКБ «Трансбанк»,
ОСОБА_1 та ТОВ «Нове місто» було
укладено договір про договірне
списання № 2608-17/054-1-15, за умовами якого
ОСОБА_1 як клієнт надав банку право на
договірне списання коштів на підставі
свого розпорядження з його поточного
рахунку НОМЕР_1 у національній валюті
за платіжними вимогами ТОВ «Нове
кісто» як отримувача для здійснення
платежів за договором про забезпечення
виконання зобов'язань № 2608-17/054-1-15 від
10.07.2008 року.

09 липня 2008 року ОСОБА_1 перерахував на
свій рахунок в АКБ «Трансбанк» 782 200,40
грн., що підтверджується квитанцією №
503_2 (а.с.15).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 570, ч. 3
ст. 571, ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України та
правильно виходив з того, що попередній
договір та договір забезпечення
виконання зобов'язання № 2608-17/054-1-15
припинили свою дію, а ОСОБА_1 не надано
доказів, що договір забезпечення
виконання зобов'язань № 2608-17/054-1-15 від 10
липня 2008 року був виконаний ним шляхом
перерахування коштів на рахунок ТОВ
«Нове місто».

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
суд першої інстанції повинен був
самостійно зробити запит в АКБ
«Трансбанк» та з'ясувати коли і яка
сума коштів була списана з
банківського рахунку ОСОБА_1 на рахунки
ТОВ «Нове місто» і ТОВ
«Інвестиційно-будівельна компанія
«Столиця», колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та його представник в суді
першої інстанції клопотання про
забезпечення доказів не заявляли, їхні
права та обов'язки роз'яснювались їм
судом першої інстанції, а тому суд
першої інстанції не мав процесуальних
повноважень на звернення до банку за
витребуванням вказаних відомостей.

При цьому колегія суддів враховує
також те, що позивач та його
представник були належним чином
повідомлені про день, час та місце
апеляційного розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, клопотання про
забезпечення доказів на стадії
апеляційного розгляду справи не
заявляли.

Також не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що відомості
про списання коштів з банківського
рахунку ОСОБА_1 є банківською таємницею
для нього, оскільки поточний рахунок, з
якого повинно було здійснюватися
договірне списання коштів, був
відкритий на ім'я ОСОБА_1, який має
можливість отримати інформацію про рух
коштів по рахунку, відкритому на своє
ім'я.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 07 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді