Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/512/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого - Голованя А.М.

Суддів
- Кривохижі В.І., Гайсюка О.В.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на стороні позивача:
Обласне комунальне підприємство
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», Орган опіки
та піклування Кіровоградської міської
ради, про визнання недійсним договору
дарування, скасування державної
реєстрації, визнання права власності,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 20 грудня 2013 року і

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом про визнання
незаконною державної реєстрації за
ОСОБА_3 29/50 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 та її скасування, визнання
недійсним договору дарування від
29.06.2004 року, визнання в порядку
спадкування права власності за ОСОБА_5
на 29/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1.
(а.с. 61-65).

Зазначала, що за актом
державного виконавця від 21.08.2001 року
було передано у власність ОСОБА_6 29/50
частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_3

Крім того, незаконною ухвалою
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12.07.2005 року затверджено
мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, за
умовами якої ОСОБА_4 передає у
власність ОСОБА_6 належну йому 39/100
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться по АДРЕСА_2,
ОСОБА_6 відмовляється від заявлених
позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання
права власності, визнання недійсним
договору дарування, стягнення
моральної шкоди із визнанням за ОСОБА_4
права власності на 29/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Вказує, що вона є належним
позивачем, оскільки діє в інтересах
неповнолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином та
спадкоємцем померлого ОСОБА_6

Також, позивач вважає, що у
виконавчому провадженні про стягнення
аліментів державним виконавцем 23.04.2004
року було неправомірно знято арешт на
спірне домоволодіння, внаслідок чого
відбулося незаконне заволодіння та
державна реєстрація спірного будинку
на ім'я ОСОБА_3, з подальшим укладенням
договору дарування від 29.06.2004 року.

Крім того, позивач зазначає, що
зазначений договір дарування частини
житлового будинку є недійним, оскільки
на час його укладення у дарувальника
ОСОБА_3 було відсутнє право власності.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 20 грудня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування,
скасування державної реєстрації,
визнання права власності відмовлено
повністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заявлений нею позов.

ОСОБА_4, представники
Реєстраційної служби Кіровоградського
МУЮ, ОКП Кіровоградського ОБТІ, органу
опіки та піклування Кіровоградської
міської ради, які були належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідача,
пояснення ОСОБА_2, яка підтримала
доводи скарги, заперечення проти
апеляційної скарги ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_7, представника
Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ
- Андрієнка А.В., дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, а також обґрунтованість доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що передбачених законом
підстав для задоволення скарги немає.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції зазначив, що вимоги позивача
про визнання недійсним договору
дарування, скасування державної
реєстрації та визнання права власності
не ґрунтуються на законі та доказах.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.(ч.1 ст. 1218 ЦК України)

Судом установлено та
підтверджується матеріалами справи, що
21 березня 2008 року помер ОСОБА_6

Неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є його сином, який прийняв
спадщину в порядку передбаченому ч.4 ст.
1268 ЦК України.(а.с. 8,9)

ОСОБА_3, на підставі рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 21 червня 1999 року набула
право власності на 29/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано в реєстрі прав власності
на нерухоме майно Кіровоградським ОБТІ
21.06.2004 року за № 11296/48.

Відповідно до договору дарування
від 29 червня 2004 року ОСОБА_3 подарувала
зазначені 29/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 у зв'язку з чим право
власності на цю частку майна було
зареєстровано у передбаченому законом
порядку за цією особою.(а.с.67,68)

Ухвалою Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12.07.2005
року, яка набрала законної сили,
затверджено мирову угоду між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, за умовами якої ОСОБА_4 передає
у власність ОСОБА_6 належну йому 39/100
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться по АДРЕСА_2, а
ОСОБА_6 відмовляється від заявлених
позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання
права власності, визнання недійсним
договору дарування, стягнення
моральної шкоди із визнанням за ОСОБА_4
права власності на 29/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Отже, оскільки на час смерті у 2008
році, ОСОБА_6 не був власником спірного
майна, то спадкоємець ОСОБА_5 не може
ставити питання про правомірність
реєстрації 21.06.2004 року за ОСОБА_3 права
власності на 29/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, визнання недійсним договору
дарування цього майна від 29 червня 2004
року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
визнання права власності на це майно в
порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги,
які зводяться до того, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права не ґрунтуються на доказах та
законі, а тому висновків суду не
спростовують.

Акт державного виконавця від
21.08.2001 року, складений в порядку ст. 61
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції 2001 року) про
передачу у власність ОСОБА_6 29/50 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, на який
посилається позивач, не є документом
який підтверджує право власності на
майно.

Таким документом, відповідно до
п.131 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 18 червня 1994 р. N 18/5 (чинної на час
виникнення правовідносин) є свідоцтво,
що видається на підставі відповідної
копії акта про продаж будинку з
прилюдних торгів чи копії акта про те,
що будинок залишено за стягувачем у
зв'язку з тим, що торги не відбулися.

ОСОБА_6 за життя не отримав такого
свідоцтва, а тому не вважається таким,
що набув право власності на спірне
майно.

За таких обставин суд першої
інстанції правильно відмовив у
задоволенні позову.

Рішення суду відповідає
обставинам справи і вимогам закону,
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 20 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суд
набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: