Справа № 0413/8135/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого судді Т.І.Тимошенко

при секретарі І.О. Мариненко

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» Безверхої Ірини
Іванівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, -

В С Т А Н О В
И В :

В липні 2012 року позивач звернувся до
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток з 01
січня 1995 року по 01 березня 2010 року,
компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплат недоплаченої заробітної плати.
Ухвалою суду вимога позивача, за заявою
представника позивача, про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виплат недоплаченої заробітної плати
залишена без розгляду. Неодноразово
представник позивача уточнював
позовні вимоги. В уточненій позовній
заяві представник позивача зазначив,
що позивач працював у Публічному
акціонерному товаристві «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» (раніше Відкрите акціонерне
товариство «СУХА БАЛКА») у період з 16
травня 1995 року по 25 квітня 2006 року та з 25
травня 2006 року по 02 вересня 2011 року, на
різних професіях і посадах, що
підтверджується доданою до цієї
позовної заяви копією трудової книжки.
За час роботи позивача у Публічному
акціонерному товаристві «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» наказами відповідача
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади всім
працівникам підприємства, що
підтверджується наказами по
підприємству. За період з 01 січня 1995
року по 01 березня 2010 рік, відповідачем
неправильно розраховувалась і
виплачувалась позивачу заробітна
плата за час його відпусток, а саме без
коригування його заробітної плати,
включаючи премії та інші виплати, що
враховуються при обчисленні середньої
заробітної платні, у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів у відповідних розрахункових
періодах за проміжок часу до
підвищення на коефіцієнт підвищення,
що призвело до недоплати позивачу за
весь період роботи у відповідача
заробітної плати за час відпусток.
Відповідно до частини другої статті 21
Закону України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, та компенсації за
невикористані відпустки,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до підпункту «а»
пункту 1 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року № 100 цей порядок
обчислення середньої заробітної плати
застосовується у випадках надання
працівникам щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, додаткової відпустки
працівникам, які мають дітей, або
виплати їм компенсації за
невикористані відпустки. Пунктом 2
Порядку передбачено, що обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні
дванадцять календарних місяців роботи,
що передують місяцю надання відпустки
або виплати компенсації за
невикористані відпустки. Відповідно до
пункту 10 Порядку у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах), як у
розрахунковому періоді, так і в
періоді, протягом якого за працівником
зберігається середній заробіток,
заробітна плата, включаючи премії та
інші виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати,
за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. № 100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати". Зазначені дії
відповідача суперечать Законам
України «Про відпустки» і «Про оплату
праці», а також статті 43 Конституції
України де зазначено, що кожен має
право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на
яку вільно погоджується; держава
створює умови для повного
здійснення громадянами права на
працю; кожен має право на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.
Таким чином, відповідач за зазначений
період недоплачував позивачу частину
заробітної плати в розмірах,
зазначених у додатку до цієї позовної
заяви. Розмір недоплаченої заробітної
плати за час відпусток позивача за
зазначений період складає 4680 гривень 27
копійок. Факт зазначених порушень
визнаний відповідачем у Спільній
постанові Генерального Директора та
голів профспілкових комітетів
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» від 06 лютого 2012 року
№ 3 яка не передбачена Статутом
відповідача і не має статусу
розпорядчого документу, який видає
керівник підприємства в межах своєї
компетенції від імені підприємства -
наказу, або розпорядження Генерального
Директора Відповідача п.п. 1.1 і 1.2 цієї
постанови визначено здійснити
фізичним особам, в тому числі і
позивачу відповідні виплати, але
визначений цією постановою підстава та
порядок виплати заборгованості (п.1.3)
Позивача не задовольняє, так як це
суперечить вимогам ст. 15, 20, 24 Закону
України «Про оплату праці». Відповідно
до роз'яснень Мінсоцполітики України
(лист від 24 жовтня 2008 року N 696/13/84-08)
зменшення коефіцієнтів коригування
можливе лише у випадку скрутного
фінансового стану підприємства шляхом
видання наказу або розпорядження про
застосування коефіцієнта коригування
нижчого, ніж встановленого відповідним
наказом коефіцієнту підвищення
тарифних ставок і посадових окладів. За
спірний період і пізніше Відповідачем
не видано жодного наказу або
розпорядження про застосування
коефіцієнта коригування нижчого, ніж
встановлений відповідним наказом
коефіцієнту підвищення тарифних
ставок і посадових окладів і тому
зменшення суми виплати недоплаченої
заробітної плати позивачу на 29% на
підставі Спільної постанови від 06
лютого 2012 року є неправомірним і
безпідставним. Крім того, Позивач на
момент прийняття зазначеної Спільної
постанови від 06 лютого 2012 року не був
членом трудового колективу
підприємства і не уповноважував голів
профспілкових комітетів Відповідача
виступати від його імені і вирішувати
питання недоплаченої йому заробітної
плати. Відповідно до ст. 34 Закону
України «Про оплату праці» компенсація
працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Таким чином, на користь позивача з
відповідача повинні бути стягнена
компенсація втрати частини
заробітної плати позивача у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін
на споживчі товари і тарифів на послуги
у порядку, встановленому чинним
законодавством, а саме відповідно до
Закону України "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати", Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року № 159, що діє з 01
січня 2001 року. Розмір зазначеної
компенсації на день звільнення
позивача складає 4364 гривні 30 копійок
згідно до додатку у п. 25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» судам роз'яснено, що у
справах про оплату праці діє
тримісячний строк звернення із заявою
до КТС або безпосередньо до суду, який
обчислюється з дня, коли працівник
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права (статті 225, 233
КЗпП), і відповідно до цього суди мають
з'ясовувати зазначену дату. Закінчення
строку виплати заробітної плати (ст. 115
КЗпП) не є початком перебігу
зазначеного процесуального строку,
якщо не оспорюється право на її
одержання. З врахуванням відсутності
у матеріалах справи доказів надання
відповідачем позивачу відомостей, на
підставі яких позивач міг би
дізнатись про порушення свого права на
отримання заробітної плати за час
відпусток у належному розмірі за
період до 01 серпня 2001 року (дати
набрання чинності відповідних змін до
ст. 233 КЗпП України), а також з
врахуванням того, що перевіркою
адміністрації відповідача, проведеної
після 27 вересня 2011 року, було
встановлено те, що нарахування
заробітної плати всім працівникам ВАТ
«СУХА БАЛКА» в період з 01 січня 1995 року
по 01 березня 2010 року здійснювалось з
порушенням п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, про що свідчить Спільна постанова
Генерального Директора та
профспілкових комітетів Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА» від 06 лютого 2012 року № 3 (далі -
Спільна постанова), є всі правові
підстави вважати, що позивач не
пропустив строк звернення до суду, так
як позивач дізнався про Спільну
постанову і про порушення свого права
на отримання заробітної плати за час
відпусток у належному розмірі лише у
березні 2012 року.

Представник позивача ОСОБА_1, в
судовому засіданні зменшив суму
позовних вимог в частині
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток до 742 гривні 32 копійки, та
просив дану суму стягнути з
відповідача, частково погодившись з
нарахованими сумами відповідачем без
врахування спільної постанови № 3 від
06 лютого 2012 року за періоди відпусток
за серпень-жовтень 1998 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, січень-лютий 2000 року
в розмірі 00 гривень 00 копійок,
липень-вересень 2000 року в розмірі 84
гривні 00 копійок, квітень-травень 2001
року в розмірі 00 гривень 00 копійок,
серпень-вересень 2001 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, січень-лютий 2002 року
в розмірі 00 гривень 00 копійок,
серпень-вересень 2002 року в розмірі 136
гривень 92 копійки, січень-лютий 2003 року
в розмірі 00 гривень 00 копійок, вересень
2003 року в розмірі 501 гривня 76 копійок,
січень-лютий 2004 року в розмірі 283 гривні
92 копійки, вересень-жовтень 2004 року в
розмірі 00 гривень 00 копійок,
лютий-березень 2006 року в розмірі 89
гривень 88 копійок, квітень 2006 року в
розмірі 38 гривень 28 копійок,
травень-червень 2007 року в розмірі 181
гривня 72 копійки, грудень 2007 року -
січень 2008 року в розмірі 182 гривні 81
копійка, березень 2008 року в розмірі 168
гривень 42 копійки, серпень-вересень 2008
року в розмірі 601 гривня 12 копійок,
березень-квітень 2009 року в розмірі 160
гривень 38 копійок, серпень-листопад 2009
року в розмірі 21 гривня 00 копійок,
січень-березень 2010 року в розмірі 45
гривень 10 копійок, та з урахуванням
суми недоплаченої заробітної плати за
час відпусток добровільно сплаченої
позивачу відповідачем з врахуванням
спільної постанови № 3 від 06 лютого 2012
року в розмірі 2806 гривень 40 копійок.
Вважає що позивачем не було пропущено
строк звернення до суду по вимогам про
стягнення заробітної плати за час
відпусток, оскільки про порушення
свого права позивач дізнався лише зі
Спільної постанови ПАТ "Євраз Суха
Балка" в липні 2012 року і одразу ж
звернувся до суду.

Представник відповідача ПАТ "Євраз
Суха Балка" позовні вимоги не визнала у
повному обсязі зазначивши що позивач
працював на підприємстві відповідача з
16 травня 1995 року по 25 квітня 2006 року та з
25 травня 2006 року по 02 вересня 2011 року.

Позивач надав відповідачу заяву про
сплату недоплаченої заробітної плати
за час відпусток. Вищезазначена заява
відповідачем була задоволена та
останньому була виплачена сума 2806
гривень 40 копійок в рахунок погашення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, тому представник
відповідача просила суд відмовити в
задоволенні позовних вимог позивачу в
повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено що, позивач працював
на підприємстві відповідача у період з
16 травня 1995 року по 25 квітня 2006 року та з
25 травня 2006 року по 02 вересня 2011 року, в
тому числі за час роботи позивача на
підприємстві відповідача, наказами по
підприємству № 543 від 29 липня 1994 року, №
786 від 31 жовтня 1994 року, № 191 від 28 лютого
1995 року, № 84 від 31 січня 1996 року, № 462 від
28 червня 1996 року, № 522 від 29 липня 1997
року, № 312 від 25 квітня 2000 року, № 1252 від
19 грудня 2001 року, № 637 від 29 липня 2003
року, № 717 від 20 серпня 2003 року, № 391 від
21 квітня 2004 року, № 952 від 15 вересня 2004
року, № 83 від 24 січня 2005 року, № 331 від 21
березня 2005 року, № 92 від 31 січня 2006 року,
№ 367 від 05 квітня 2006 року, № 1117 від 02
жовтня 2006 року, № 23 від 05 січня 2007 року,
№ 624 від 08 травня 2007 року, № 1432 від 10
жовтня 2007 року, № 103 від 22 січня 2008 року,
№ 614 від 18 квітня 2008 року, № 1269 від 30
липня 2008 року, № 1705 від 13 жовтня 2008 року,
№ 7 від 04 січня 2010 року, неодноразово
було підвищено тарифні ставки і
посадові оклади працівникам
підприємства.

За вказаний період позивач
неодноразово перебував у відпустках,
отримував заробітну плату та йому
нараховувалися, та виплачувалася
заробітна плата за час відпусток.

Спір між сторонами виник з приводу
невірного визначення розміру
середньої заробітної плати
підприємством при нарахуванні
відповідачем сум оплати за час
відпусток без застосування
відповідних коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів
по підприємству, що призвело до
недоплати заробітної плати за час
відпусток позивача у період з 01 січня
1995 року по 01 березня 2010 року.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
"Про відпустки" порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
та компенсації за невикористані
відпустки, встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до підпункту "а" п. 1 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100 (далі - Порядок) цей Порядок
обчислення середньої заробітної плати
застосовується у випадках надання
працівникам щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, додаткової відпустки
працівникам, які мають дітей, або
виплати їм компенсації за
невикористані відпустки. Пунктом 2
Порядку передбачено, що обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні
дванадцять календарних місяців роботи,
що передують місяцю надання відпустки
або виплати компенсації за
невикористані відпустки. Відповідно до
пункту 10 Порядку у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах), як у
розрахунковому періоді, так і в
періоді, протягом якого за працівником
зберігається середній заробіток,
заробітна плата, включаючи премії та
інші виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати,
за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року № 100 "Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати".

Спільною постановою Генерального
директора та профспілкових комітетів
ПАТ «Євраз Суха Балка» від 06 лютого 2012
року № 3 визнано порушення п.10 Порядку
при розрахунку заробітної плати за
період відпусток працівникам ПАТ
«Євраз Суха Балка» з 01 січня 1995 року по
01 березня 2010 року та з метою усунення
порушень щодо незастосування
коефіцієнтів підвищення заробітної
плати при нарахуванні відпускних
працівникам у спірні періоди
встановлено, що виходячи з фінансових
можливостей підприємства при
розрахунку заробітної плати за час
відпусток за період з 01 січня 1995 року
по 01 березня 2010 року як працівникам, так
і колишнім працівникам, коригуючи
коефіцієнти для визначення заробітної
плати у випадках підвищення тарифних
ставок та посадових окладів у
відповідності з актами законодавства
та рішеннями, передбаченими
колективним договором, розраховується
за формулою: коригуючий коефіцієнт = 1+
розмір підвищення тарифних ставок та
посадових окладів ( в частках одиниці) х
0,71).

При вирішення вимог про заборгованість
по оплаті часу відпусток суд виходить з
наступного розрахунку:

Відпустка за період листопад 1996 року -
січень 1997 року:

Відкоригований заробіток позивача
за період, що передував відпустці з
урахуванням коефіцієнту 2,50 згідно
наказу № 84 від 31 січня 1996 року,
коефіцієнту 1,50 згідно наказу № 462 від 28
червня 1996 року складає 4955 гривень 40
копійок, кількість розрахункових днів
353, кількість днів відпустки - 52;
фактично виплачена сума відпускних - 447
гривень 20 копійок, розрахункова - 729
гривень 97 копійок (4955,40 грн. : 353 дн. Ч 52
дн. = 729,97 грн.), сума недоплати
заробітної плати за час відпустки - 282
гривні 77 копійок (729,97 грн. - 447,20 грн. = 282,77
грн.).

Відпустка за період березень 1997 року -
квітень 1997 року:

Відкоригований заробіток позивача
за період, що передував відпустці з
урахуванням коефіцієнту 1,50 згідно
наказу № 462 від 28 червня 1996 року складає
3353 гривні 18 копійок, кількість
розрахункових днів 355, кількість днів
відпустки - 28; фактично виплачена сума
відпускних - 229 гривень 32 копійки,
розрахункова - 264 гривні 48 копійок (3353,18
грн. : 355 дн. Ч 28 дн. = 264,48 грн.), сума
недоплати заробітної плати за час
відпустки - 35 гривень 16 копійок (264,48 грн.
- 229,32 грн. = 35,16 грн.).

Відпустка за період грудень 1997 - січень
1998 року:

Відкоригований заробіток позивача
за період, що передував відпустці з
урахуванням коефіцієнту 1,15 згідно
наказу № 522 від 29 липня 1997 року, складає
3937 гривень 31 копійка, кількість
розрахункових днів 355, кількість днів
відпустки - 24; фактично виплачена сума
відпускних - 241 гривня 68 копійок,
розрахункова - 266 гривень 18 копійок (3937,31
грн. : 355 дн. Ч 24 дн. = 266,18 грн.), сума
недоплати заробітної плати за час
відпустки - 24 гривні 50 копійок (266,18 грн. -
241,68 грн. = 24,50 грн.).

Відпустка за період січень 2005 року -
лютий 2005 року:

Відкоригований заробіток позивача
за період, що передував відпустці з
урахуванням коефіцієнту 1,1360 згідно
наказу № 391 від 21 квітня 2004 року,
коефіцієнту 1,0584 згідно наказу № 952 від
15 вересня 2004 року, коефіцієнту 1,25
згідно наказу № 83 від 24 січня 2005 року,
складає 17153 гривні 39 копійок, кількість
розрахункових днів 355, кількість днів
відпустки - 24; фактично виплачена сума
відпускних - 869 гривень 04 копійки,
розрахункова - 1159 гривень 67 копійок
(17153,39 грн. : 355 дн. Ч 24 дн. = 1159,67 грн.), сума
недоплати заробітної плати за час
відпустки - 290 гривень 63 копійки (1159,67
грн. - 869,04 грн. = 290,63 грн.).

Відпустка за період травень 2005 року -
червень 2005 року:

Відкоригований заробіток позивача
за період, що передував відпустці з
урахуванням коефіцієнту 1,0584 згідно
наказу № 952 від 15 вересня 2004 року,
коефіцієнту 1,25 згідно наказу № 83 від 24
січня 2005 року, коефіцієнту 1,2014 згідно
наказу № 331 від 21 березня 2005 року,
складає 19679 гривень 72 копійки,
кількість розрахункових днів 354,
кількість днів відпустки - 28; фактично
виплачена сума відпускних - 1136 гривень
24 копійки, розрахункова - 1556 гривень 59
копійок (19679,72 грн. : 354 дн. Ч 28 дн. = 1556,59
грн.), сума недоплати заробітної плати
за час відпустки - 420 гривень 35 копійок
(1556,59 грн. - 1136,24 грн. = 420,35 грн.).

Разом сума заборгованості по
заробітній платі за час відпусток
позивача по спірним відпусткам за
період листопад 1996 року - січень 1997
року, березень 1997 року - квітень 1997 року,
грудень 1997 - січень 1998 року, січень 2005
року - лютий 2005 року, травень 2005 року -
червень 2005 року, становить - 1053 гривні 41
копійка із розрахунку: (282,77 грн. + 35,16
грн. + 24,50 грн. + 290,63 грн. + 420,35 грн. = 1053
гривні 41 копійка).

Враховуючи, що представник позивача
погодився з нарахованими сумами
відповідачем без врахування спільної
постанови № 3 від 06 лютого 2012 року
відпустки за періоди серпень-жовтень
1998 року в розмірі 00 гривень 00 копійок,
січень-лютий 2000 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, липень-вересень 2000
року в розмірі 84 гривні 00 копійок,
квітень-травень 2001 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, серпень-вересень 2001
року в розмірі 00 гривень 00 копійок,
січень-лютий 2002 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, серпень-вересень 2002
року в розмірі 136 гривень 92 копійки,
січень-лютий 2003 року в розмірі 00
гривень 00 копійок, вересень 2003 року в
розмірі 501 гривня 76 копійок,
січень-лютий 2004 року в розмірі 283 гривні
92 копійки, вересень-жовтень 2004 року в
розмірі 00 гривень 00 копійок,
лютий-березень 2006 року в розмірі 89
гривень 88 копійок, квітень 2006 року в
розмірі 38 гривень 28 копійок,
травень-червень 2007 року в розмірі 181
гривня 72 копійки, грудень 2007 року -
січень 2008 року в розмірі 182 гривні 81
копійка, березень 2008 року в розмірі 168
гривень 42 копійки, серпень-вересень 2008
року в розмірі 601 гривня 12 копійок,
березень-квітень 2009 року в розмірі 160
гривень 38 копійок, серпень-листопад 2009
року в розмірі 21 гривня 00 копійок,
січень-березень 2010 року в розмірі 45
гривень 10 копійок, та з урахуванням
суми недоплаченої заробітної плати за
час відпусток добровільно сплаченої
позивачу відповідачем з врахуванням
спільної постанови № 3 від 06 лютого 2012
року в розмірі 2806 гривень 40 копійок
усього в сумі 2495 гривень 31 копійка із
розрахунку (00,00 грн. + 00,00 грн. + 84,00 грн. +
00,00 грн. + 00,00 грн. + 00,00 грн. + 136,92 грн. + 00,00
грн. + 501,76 грн. + 283,92 грн. + 00,00 грн. + 89,88
грн. + 38,28 грн. + 181,72 грн. + 182,81 грн. + 168,42
грн. + 601,12 грн. + 160,38 грн. + 21,00 грн. + 45,10
грн. = 2495 гривень 31 копійка) тому
підлягає стягненню на користь позивача
сума заборгованості по заробітній
платі за час відпусток позивача по
спірним відпусткам в сумі - 1053 гривні 41
копійка та нарахованою відповідачем
сумою заборгованості по відпусткам з
якими погодився представник позивача
без урахування спільної постанови № 3
від 06 лютого 2012 року в сумі 2495 гривень 31
копійка усього в сумі - 3548 гривень 72
копійки із розрахунку (1053,41 грн. + 2495,31
грн. = 3548,72 грн), з врахуванням різниці
суми недоплаченої заробітної плати за
час відпусток добровільно сплаченої
позивачу відповідачем з врахуванням
спільної постанови № 3 від 06 лютого 2012
року в розмірі 2806 гривень 40 копійок яка
становить 742 гривні 32 копійки із
розрахунку (3548,72 грн - 2806,40 грн. = 742
гривні 32 копійки).

Обґрунтування відповідача щодо
незастосування вказаних коефіцієнтів
суперечить вимогам п. 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року № 100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати", змістом якого
передбачено право госпрозрахункових
підприємств здійснювати коригування
заробітної плати з урахуванням
фінансових можливостей, але не
звільняє ці підприємства від
необхідності такого коригування.

Заява представника відповідача про
застосування строків позовної
давності задоволенню не підлягає,
оскільки суд вважає, що позивач
дізнався про порушення свого права
лише зі Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06 лютого
2012 року і одразу ж звернувся до суду за
захистом своїх прав в березні 2012 року, а
отже позивачем не пропущено строк
позовної давності, передбачений ст. 233
КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо застосування
Спільної постанови № 3 від 06 лютого 2012
року Генерального директора ПАТ "Євраз
Суха Балка" та профспілкового комітету
та застосування коригуючого
коефіцієнту до розрахунку суми
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту п. 10 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
госпрозрахунковим підприємствам і
організаціям надано право коригування
заробітної плати та інших виплат з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Міністерство праці та соціальної
політики України в своєму листі від 03
серпня 2005 року № 18-441-1 також роз'яснило,
що на госпрозрахункових підприємствах
і в організаціях коригування
заробітної плати та інших виплат
провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей.

Протоколом засідання Наглядової ради
ПАТ «Євраз Суха Балка» від 03 лютого 2012
року, в межах повноважень. Передбачених
Статутом, вирішено надати згоду
генеральному директору ПАТ «Євраз Суха
Балка» на проведення перерахунку та
виплати заробітної плати за час
відпусток працівникам та колишнім
працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» за
зверненням за період з 01 січня 1995 року
по 01 березня 2010 року. Зазначено про
необхідність погодження строків та
порядку такої сплати з профспілковими
комітетами у встановленому порядку.

Генеральним директором ПАТ "Євраз Суха
Балка" погоджено застосування
понижуючого коефіцієнту у Спільній
постанові № 3 від 06 лютого 2012 року з
головами профспілкових комітетів, а
отже вказаний документ носить
погоджувальний характер і не є
рішенням уповноваженого органу
відповідача. Жодного рішення про
встановлення коефіцієнту 0,71
оформленого належним чином ПАТ «Євраз
Суха Балка» суду не надано, на відміну
від діючих під час відпусток позивача
Наказів про підвищення тарифних ставок
та посадових окладів за період 01 січня
1995 року по 01 березня 2010 року.

Зі змісту Розрахунку понижуючого
коефіцієнту до розміру коригування
середньої заробітної плати,
вбачається, що коефіцієнт 0,71
розраховано ПАТ «Євраз Суха Балка» з
урахуванням очікуваного розміру
чистого прибутку в 2012 році, очікуваних
затрат на інвестиції та очікуваних
затрат на виплату коригування
середньої заробітної плати за період з
01 січня 1995 року по 01 березня 2010 року.

При цьому, відповідно до ст. 43
Конституції України, кожен має право на
заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом, право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про
оплату праці», оплата праці
працівників підприємства здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст.24 Закону України
«Про оплату праці», своєчасність та
обсяги виплати заробітної плати
працівникам не можуть бути поставлені
в залежність від здійснення інших
платежів та їх черговості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Однак на час розгляду справи в суді ПАТ
«Євраз Суха Балка» не доведено
необхідності застосування саме такого
розміру коригування та неможливості
виплатити позивачу спірні суми
недоплати, необґрунтовано жодним чином
фінансового стану підприємства, отже
суд не знаходить підстав для
застосування Спільної постанови № 3
від 06 лютого 2012 року.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати суд дійшов висновку, що в цій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки не ґрунтуються на
законі. Так, компенсація втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати провадиться
підприємством згідно зі ст. 34 Закону
України "Про оплату праці", Закону від 19
жовтня 2000 року "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати" та ІІостановою КМУ від 21
лютого 2001 року № 159 "Про затвердження
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати" у разі затримки виплати
нарахованої заробітної плати на один і
більше календарних місяців, якщо в цей
час індекс цін на споживчі товари і
тарифів на послуги зріс більше ніж на
один відсоток. Компенсація в разі
затримки заробітної плати передбачена
законодавством за обов'язкової умови
її нарахування. При цьому з матеріалів
справи убачається, що вказані в позові
суми не були нараховані на момент
звернення до суду з позовом позивачу,
який на цей час до суду із заявою
відповідно до п.1.2 Спільної постанови
також не звертався. Спір виник з
приводу визначення розміру середнього
заробітку для оплати відпустки
відповідно до п. 10 Порядку. Таким чином,
до виниклих правовідносин не
застосовуються положення Закону
України "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням їх виплати", оскільки за
правилами, визначеними статтею 3 цього
Закону, сума компенсації обчислюється
шляхом множення суми нарахованого, але
не виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць (після утримання
податків та обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу. За відсутності наявності умови
для компенсації - нарахованої та не
виплаченої заробітної плати, вказана
відповідальність у вигляді виплати
компенсації не настає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає
стягнення з відповідача на користь
держави сума судового збору в сумі 243
гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.
3, 4, 10-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 21
Закону України "Про відпустки ",
Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.95 р. N 100, Порядком проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №
159, суд, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" на
користь ОСОБА_6 недоплачену заробітну
плату за час відпусток - 742 гривні 32
копійки без урахування утримання
податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Євраз Суха Балка" на
користь держави судовий збір в сумі - 243
гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
виготовлення повного тексту цього
рішення суду. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.І.Тимошенко