Номер провадження № 22-ц/785/2259/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) по заборгованості щодо
сплати аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 16. 12. 2013 р.,

в с т а н
о в и л а:

04. 07. 2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) по заборгованості щодо
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2416,89 грн. з
наданням складеного нею розрахунку за
період з 10. 12. 2012 р. по 18. 05. 2013 р. тому, що
рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12. 02. 2013 р. було призначено стягнення
з відповідача аліментів на утримання
доньки у твердій грошовій сумі, але до
15. 04. 2013 р. відповідач не надавав
матеріальної допомоги на утримання
дитини, не приймав заходи щодо
ліквідації заборгованості по сплаті
аліментів, у зв'язку з чим вона
неодноразово зверталася до відділу
державної виконавчої служби, на що
отримала інформацію про стягнення
аліментів та рекомендацію про
звернення до суду з приводу стягнення
неустойки (пені). Платежі по аліментах
почали надходити на рахунок з 15. 04. 2014 р.,
а на її рахунок вони були зараховані
лише 14. 05. 2013 р. і заборгованість по
аліментам з 10. 12. 2012 р. була погашена 18. 05.
2013 р. у сумі 2800 грн. за чотири місяці.

Ухвалою Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 15. 10. 2013 р. до справи в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, притягнуто відділ державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Рішенням Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 16. 12. 2013 р. відмовлено у задоволенні
зазначеного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення про задоволення заявленого нею
позову з покладенням на відповідача
судових витрат з тих підстав, що ОСОБА_3
мав сплачувати аліменти з 10. 12. 2012 р., але
на протязі лютого-березня 2013 р. він
ухилявся від виконання рішення і не
сплачував аліменти та не погашав
заборгованість з 10. 12. 2012 р., у зв'язку з
чим вона 26. 03. 2013 р. була змушена
звернутися до відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції з
виконавчим листом про примусове
стягнення аліментів та виплати
заборгованості. Вказує на наявність
вини відповідача оскільки навіть після
роз'яснень відповідачу про відкриття
виконавчого провадження
заборгованість було сплачено лише 18. 05.
2013 р., а регулярність сплати аліментів з
червня 2013 р. по теперішній час не знімає
з нього вини за несвоєчасну сплату
аліментів до 18. 05. 2013 р.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову про
стягнення з відповідача неустойки
(пені) по заборгованості щодо сплати
аліментів на утримання дитини суд
першої інстанції виходив з положень ст.
196 СК України і відсутності вини ОСОБА_3
з виникнення заборгованості з
аліментів з 10. 12. 2012 р. по 18. 05. 2013 р.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Згідно зі змістом ст. 74 Закону України
«Про виконавче провадження» розмір
заборгованості із сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України і Законом України «Про
виконавче провадження», а у разі спору -
судом.

За роз'ясненнями п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст. 196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
вигляді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Таким чином, передбачена ст. 196 СК
України відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає за наявності вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Судом встановлено, що рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 12. 02. 2013 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у
розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 10.
12. 2012 р. та до досягнення дитиною
повноліття.

Вказане рішення суду набрало чинності
з 25. 02. 2013 р. і для ОСОБА_2 було виписано
виконавчий лист 06. 03. 2013 р.

26. 03. 2013 р. було відкрито виконавче
провадження щодо цього рішення суду і
відповідач ОСОБА_3 викликався до
відділу державної виконавчої служби та
з'явився 29. 03. 2013 р., коли йому було
роз'яснено про відкриття виконавчого
провадження і в подальшому від ОСОБА_3
надійшли аліменти на утримання дитини
за зазначеним рішенням суду.

Так, згідно з довідками відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області та копій розпоряджень
щодо сплачених ОСОБА_3 аліментів
останнім було сплачено у лютому 2013 р. -
500 грн., у квітні 2013 р. - 700 грн., у травні
2013 р. - 3500 грн., у тому числі: 15. 04. 2013 р. в
розмірі 700 грн., 07. 05. 2013 р. - 700 грн., 18. 05. 2013
р. - 2800 грн.

З наданих позивачем даних Одеського
управління АТ «Ощадбанк» у вигляді
роздруківки виписки по картковому
рахунку ОСОБА_2 за період з 01. 04. 2013 р. по
04. 06. 2013 р. на її рахунок надійшли
грошові суми лише 14. 05. 2013 р., а листом
відділу державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області від 14. 06. 2013 р. № 03-14-22414
надісланого ОСОБА_2 з приводу
несвоєчасного надходження коштів
(аліментів) на її особистий рахунок,
відкритий в «Ощадбанку», їй було
повідомлено, що надходження грошових
коштів на депозитний рахунок відділу
проводиться вчасно, але на особисті
рахунки стягувачів кошти надходять
несвоєчасно у зв'язку з тим, що відділ
обслуговується в органах Державної
казначейської служби України на основі
ведення єдиного казначейського
рахунку, відкритого в Національному
банку України.

У розрахунку заборгованості,
складеному і затвердженому
відповідними працівниками відділу
державної виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, від 26. 06. 2013 р. вказано
на відсутність заборгованості по
аліментах, які сплачує ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2, за станом на 31. 05. 2013 р. з
вказівкою на необхідність сплати за
час з 10. 12. 2012 р. по 31. 05. 2013 р. 3996,77 грн. і
наявність даних про сплату 4200 грн. з
переплатою аліментів на суму 203,23 грн.

Вказані обставини сторони не оспорюють
і вони підтверджені матеріалами
справи.

За викладеними обставинами
апеляційний суд враховує, що
відповідач не сплачував щомісячно з 10.
12. 2012 р. аліменти в розмірі, який
вимагався від нього за позовом ОСОБА_2,
у зв'язку з вирішенням між сторонами у
суді спору щодо аліментів лише
рішенням суду першої інстанції, яке
набрало чинності 25. 02. 2013 р., а в
подальшому мало місце вирішення
позивачем ОСОБА_2 питання щодо
звернення рішення суду до виконання, що
є правом, а не обов'язком, позивача, і
факт відкриття виконавчого
провадження лише 26. 03. 2013 р., а також
відсутність у справі доказів, що з вини
відповідача ОСОБА_3 мала місце
заборгованість за аліментами та
конкретного часу її виникнення.

Тому, з урахуванням вищевказаних
правових положень і виходячи з
матеріалів справи та викладених
обставин у їх сукупності, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
правильно та обгрунтовано прийшов до
висновку про відсутність у даному
випадку факту виникнення
заборгованості зі сплати аліментів з
вини ОСОБА_3 за обставин, викладених у
позові, і відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) по заборгованості щодо
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої доньки з тих підстав, що
відповідальність у виді сплати
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів настає лише за наявності
вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що
відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням викладеного апеляційний
суд вважає необґрунтованими і такими,
що не мають правового значення у даній
справі, зазначені вище доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 з вимогою
задовольнити її позов про стягнення
пені по заборгованості щодо сплати
аліментів за наданим і складеним нею
розрахунком за період з 10. 12. 2012 р. по 18.
05. 2013 р.

Відповідно ж до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.
1, 308 ЦПК України під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень норм
матеріального та процесуального права
не допустив, а наведені в апеляційній
скарзі доводи висновки суду не
спростовують, в зв'язку з чим рішення
суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317,
319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 16. 12. 2013 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич