АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/201/13-ц 22-ц/774/209/К/14
Справа 215/201/13ц
інстанції Демиденко Ю.Ю.
Доповідач Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової .П.,

при секретарі - Бевзі М.О.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2013 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
поділ спільної сумісної власності
подружжя.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя - відмовлено.

В апеляційні скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, так як вважає, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що
майно, яке вона просить поділить,
сторонами придбано в період шлюбу.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню за таких
обставин.

При вирішенні спору, суд першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 28 квітня 2006 року та шлюбні
відносини сторонами припинені в червні
2012 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позовних вимог про поділ
майна: 4-х метало пластикових вікон,
піни для вікон, вхідних броньованих
дверей, ламінованих дверей, піну
монтажну, котла Атон 7Б, суд виходив з
того, що це майно не є спільною сумісною
власністю подружжя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вище
зазначено майно встановлено в будинку
АДРЕСА_1 та згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого 20.01.1087
року Шостою криворізькою державною
нотаріальною конторою за Р№ 2-140,
власником будинку є ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Однак не позивач ОСОБА_4 не надала
належних та допустимих доказів про те,
що зазначено майно придбано за кошти
подружжя, тому доводи, викладені в
апеляційній скарзі про те, що спірне
майно придбано сторонами в період
шлюбу тому є їх спільною сумісною
власністю не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки встановлені
вікна, двері та система опалювання є
конструкціями будинку, власником якого
є інша особа, тому це майно не являється
спільною сумісною власністю подружжя.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо недоведеності
позовних вимог про зобов'язання
відповідача сплатити на користь
позивача 12 частину заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1505
гривень, оскільки позивач не надала
суду доказів щодо строків погашення
коштів за кредитним договором та
розміру заборгованості на час
припинення шлюбних відносин.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду щодо
відмови в поділі спільної сумісної
власност1 подружжя ноутбуку.

Зазначене майно придбано сторонами в
період шлюбу, з чим погоджується
відповідач в свої запереченнях на
позовну заяву (а.с.35), а відтак на
підставі ст. 69 Сімейного Кодексу
України ноутбук є їх спільною сумісною
власністю подружжя,та підлягає поділу
в рівних частках , тому необхідно
визнати право власності по 12 частині
квартири за кожним.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині відмови поділу
майна подружжя - ноутбука підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення цих позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 частково судові витрати
у сумі 228,67 гривень.

Керуючись ст.ст. 303,307, ч.1 п.3 ,4 ст. 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2013
року в частині відмови поділу майна
подружжя - ноутбука - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя
ноутбука.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя. Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3
право власності на 12 частину ноутбука
за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати у сумі 228,67 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: