Справа № 159/5263/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Василюк О.С. Провадження №
22-ц/773/16/14 Категорія: 45 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю прокурора Турич Л.Г.,

представника позивача Запорожець О.С.,

представника третьої особи на стороні
позивача Зіньчука В.А.,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом в.о. Ковельського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Волинської обласної
державної адміністрації до
Ковельської районної державної
адміністрації, ОСОБА_4, третя особа на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Тойкутська сільська рада Ковельського
району Волинської області про визнання
незаконними розпоряджень голови
Ковельської районної державної
адміністрації, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки
водного фонду та зобов'язання
повернення земельної ділянки за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 29 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29 жовтня 2013
року позов задоволено.

Постановлено визнати незаконним та
скасувати розпорядження голови
Ковельської районної державної
адміністрації № 268 від 6 липня 2010 року
«Про згоду на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
інвентаризації земельної ділянки
водного фонду в межах Тойкутської
сільської ради» та № 78 від 21 лютого 2011
року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
інвентаризації земельної ділянки
водного фонду та надання її в оренду в
межах Тойкутської сільської ради».

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки водного фонду площею
12,6 га, яка знаходиться за межами
населених пунктів на території
Тойкутської сільської ради, укладений
Ковельською районною державною
адміністрацією з ОСОБА_4, який
зареєстрований в управлінні
Держкомзему у Ковельському районі 22
квітня 2011 року за № 00001.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну
ділянку водного фонду площею 12,6 га, яка
знаходиться за межами населених
пунктів на території Тойкутської
сільської ради в державну власність.

Стягнути з Ковельської районної
державної адміністрації та ОСОБА_4 в
дохід держави 458,80 грн. судового збору в
рівних долях.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29 жовтня 2013
року та направити справу на новий
судовий розгляд.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4, його представник ОСОБА_5, кожен
окремо, підтримали подану апеляційну
скаргу з підстав, у ній зазначених.

Прокурор Турич Л.Г. та представник
позивача Запорожець О.С., кожен окремо,
заперечили апеляційну скаргу.

Представник третьої особи на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, Зіньчук В.А.
підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явився, подав до
суду письмову заяву в якій зазначив, що
підтримує апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_4 та просить
розглядати справу за його відсутності
у зв'язку з неможливістю прибути в
судове засідання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
земельна ділянка передана в оренду
відповідачу ОСОБА_4 з порушенням вимог
законодавства, зокрема за відсутності
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, без проведення
державної експертизи землевпорядної
документації. Оскільки спірна земельна
ділянка відноситься до особливо цінних
земель, тому могла бути передана у
користування Кабінетом Міністрів
України, а не райдержадміністрацією.

Висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи і нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням
Волинської обласної ради № 12/3 від 30
травня 2000 року утворено ботанічний
заказник місцевого значення «Любче»
площею 43,7 га на території Тойкутської
сільської ради Ковельського району
Волинської області (а.с. 56-61).

26 червня 2000 року Держуправлінням
екобезпеки у Волинській області видане
охоронне зобов'язання № 93, відповідно
до якого обов'язок з охорони та
утримання в належному стані з
додержанням вимог Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
ботанічного заказника місцевого
значення «Любче» загальною площею 43,7
га покладено на Тойкутську сільську
раду Ковельського району Волинської
області (а.с. 96).

30 червня 2000 року начальником
Держуправління екобезпеки у
Волинській області затверджено
Положення про ботанічний заказник
місцевого значення «Любче»
Ковельського району Волинської
області (а.с. 34-36).

Рішенням Волинської обласної ради №
13/22 від 18 серпня 2000 року вирішено надати
в оренду ОСОБА_4 озеро «Охотин» в с.
Любче загальною площею 12,6 га, яке
знаходиться на території Тойкутської
сільської ради Ковельського району
Волинської області (а.с. 30-33).

5 вересня 2000 року між Тойкутською
сільською радою Ковельського району
Волинської області та ОСОБА_4 укладено
договір оренди озера «Охотин» площею
12,6 га в с. Любче Ковельського району
Волинської області для розведення і
промислового вилову риби строком на 10
років, який посвідчений приватним
нотаріусом Ковельського районного
нотаріального округу ОСОБА_1 і
зареєстрований в реєстрі за № 2911 (а.с.
38-39).

Розпорядженням голови Ковельської
районної державної адміністрації № 268
від 6 липня 2010 року «Про згоду на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо інвентаризації
земельної ділянки водного фонду в
межах Тойкутської сільської ради» дано
згоду громадянину ОСОБА_4 на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо інвентаризації земельної ділянки
водного фонду площею 12,6 га в межах
Тойкутської сільської ради.

Розпорядженням голови Ковельської
районної державної адміністрації № 78
від 21 лютого 2011 року «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо інвентаризації земельної ділянки
водного фонду та надання її в оренду в
межах Тойкутської сільської ради»
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо інвентаризації
земельної ділянки водного фонду та
надано її в оренду громадянину ОСОБА_4
площею 12,6 га терміном на 25 років в межах
Тойкутської сільської ради (а.с. 11).

20 січня 2011 року між Ковельською
районною державною адміністрацією та
ОСОБА_4 укладено договір оренди водного
об'єкту - озера «Охотин» площею 12,6 га на
території Тойкутської сільської ради
Ковельського району Волинської
області (за межами населеного пункту)
для рибогосподарської діяльності
строком на 5 років (а.с. 105).

20 квітня 2011 року між Ковельською
районною державною адміністрацією та
ОСОБА_4 укладено договір оренди землі,
зареєстрований в управлінні
Держкомзему у Ковельському районі 22
квітня 2011 року за № 00001, за умовами
якого орендодавець надав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку водного фонду, яка
знаходиться за межами населених
пунктів на території Тойкутської
сільської ради загальною площею 12,6 га,
в тому числі під водою - 11,925 га, відкриті
землі без рослинного покриву або з
незначним рослинним покривом (піски) -
0,6749 га, строком на 25 років для
рибогосподарської діяльності (а.с. 13-14).

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією. Кожний громадянин
має право користуватися природними
об'єктами права власності народу
відповідно до закону.

Земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України» до
природно-заповідного фонду України
належать природні території та
об'єкти - природні заповідники,
біосферні заповідники, національні
природні парки, регіональні ландшафтні
парки, заказники, пам'ятки природи,
заповідні урочища; штучно створені
об'єкти - ботанічні сади, дендрологічні
парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва.
Заказники, пам'ятки природи, ботанічні
сади, дендрологічні парки, зоологічні
парки та парки-пам'ятки
садово-паркового мистецтва залежно від
їх екологічної і наукової,
історико-культурної цінності можуть
бути загальнодержавного або місцевого
значення.

Згідно п. 1.1 Положення про ботанічний
заказник місцевого значення «Любче»
Ковельського району Волинської
області, заказник утворено з метою
збереження унікального природного
комплексу, який представлений озером
Охотинське з прилеглими болотними
угіддями. Розташування озера «Охотин»
в межах ботанічного заказника
місцевого значення «Любче»
стверджується також відповідною
картою-схемою (а.с. 37).

Землевпорядна документація на землі
ботанічного заказника місцевого
значення «Любче» не розроблена, межі
земельної ділянки, на якій розміщений
об'єкт природно-заповідного фонду, не
встановлено в натурі (на місцевості).
Разом з тим, виходячи із положень ст.ст.
43-45 ЗК України та ст.ст. 4, 7 Закону
України «Про природно-заповідний фонд
України» наявність у певної ділянки
суші статусу земель
природно-заповідного фонду пов'язана
із розміщенням на ній об'єкта
природно-заповідного фонду, зайняттям
певної ділянки суші, а не з наявністю
правовстановлюючих документів щодо
прав на таку земельну ділянку.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно встановив, що спірна
земельна ділянка належить до складу
земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 150 ЗК України
до особливо цінних земель відносяться
землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення.

Згідно ч. 7 ст. 122 ЗК України (в редакції
від 16 вересня 2008 року) Кабінет
Міністрів України передає земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у
випадках, визначених статтями 149, 150
цього Кодексу.

Отже, повноваження щодо надання в
користування спірної земельної
ділянки природно-заповідного фонду, що
належить до особливо цінних земель,
належали Кабінету Міністрів України, а
не райдержадміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України (в
редакції від 5 листопада 2009 року)
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Згідно абз. 7 ст. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» обов'язковій державній
експертизі підлягають проекти
землеустрою щодо відведення
земельних ділянок особливо цінних
земель, земель лісогосподарського
призначення, а також земель водного
фонду, природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення.

До укладення договору оренди землі від
22 квітня 2011 року ОСОБА_4 використовував
земельну ділянку водного фонду без
правовстановлюючих документів на
землю, володіючи лише правом
користування озером, межі земельної
ділянки встановлені в натурі не були.

Проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки не
виготовлявся, обов'язкова державна
експертиза землевпорядної
документації не проводилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства
скасовуються Президентом України,
головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня або в
судовому порядку.

Як передбачено ч. 1 ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Розпорядження голови Ковельської
районної державної адміністрації № 268
від 6 липня 2010 року та № 78 від 21 лютого
2011 року суперечать вимогам ст. ст. 13, 14
Конституції України, ст. ст. 43-45, 122, 123, 150
ЗК України, ст. ст. 3, 4, 7 Закону України
«Про природно-заповідний фонд
України», ст. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації». Договір оренди землі
від 20 квітня 2011 року спрямований на
незаконне заволодіння земельною
ділянкою природно-заповідного фонду, а
отже вважається таким, що порушує
публічний порядок.

Вирішуючи спір суд керувався нормами
матеріального права в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин.

Тому суд першої інстанції зробив
правильний висновок про наявність
підстав для визнання незаконними
розпоряджень голови Ковельської
райдержадміністрації та їх скасування,
визнання недійсним договору оренди
землі та покладення на відповідача
ОСОБА_4 зобов'язання повернути спірну
земельну ділянку у державну власність.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної
скарги про те, що прокурор повинен був
зазначити, в чому полягає порушення
інтересів держави в особі Кабінету
Міністрів України, оскільки у позовній
заяві наявне посилання на Положення
про управління екології та природних
ресурсів Волинської обласної
державної адміністрації, відповідно до
п. 4 якого основними завданнями
управління є здійснення управління та
регулювання у сферах охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення та охорони природних
ресурсів, забезпечення екологічної
безпеки, організації, охорони і
використання об'єктів
природно-заповідного фонду України,
формування, збереження та використання
екологічної мережі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29 жовтня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді