Справа № 352/1229/13-ц
Провадження № 2/352/45/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Хоминець М.М.

з участю секретаря
Гундич Г.В.

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Загвіздянської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання частково
недійсними рішень ради, визнання
недійсними державного акту на право
власності на земельну ділянку та
договору дарування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 08.05.2013 р.
звернулась в суд з позовом до
відповідачів - Загвіздянської
сільської ради, ОСОБА_3 про визнання
недійсними рішень ради, державного
акту на право власності на земельну
ділянку та договору дарування
земельної ділянки.

Ухвалою суду від 29.08.2013 р. до
участі в справі в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_4

Після збільшення і уточнення
позовних вимог 14.02.2014 р. позивачка
просила визнати незаконними та
скасувати: 1) рішення Загвіздянської
сільської ради від 11.06.2008 р. у частині
відміни рішення про передачу у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,11 га по АДРЕСА_1; 2) рішення
Загвіздянської сільської ради від
22.07.2008 р. про надання ОСОБА_3 дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 в частині, що стосується
земельної ділянки площею 0,11 га, яку
було раніше надано позивачці; 3) рішення
Загвіздянської сільської ради від
26.06.2009 р. про затвердження проекту
відведення та передачу у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,15 га
для будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 в частині, що стосується
земельної ділянки площею 0,11 га, яку
було раніше надано позивачці; 4) визнати
недійсним державний акт про право
власності на земельну ділянку від
10.03.2010 р., виданий ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,15 га для будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1; 5) визнати
недійсним договір дарування вказаної
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 22.07.2010 р., посвідчений
приватним нотаріусом Тисменицького
районного нотаріального округу ОСОБА_5
і зареєстрований в реєстрі за № 675.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що
рішенням Загвіздянської сільської
ради від 20.09.1993 р. їй безкоштовно
передано у приватну власність
присадибну земельну ділянку та
земельну ділянку для ведення ОСГ, якими
вона користувалась. Рішенням сільської
ради від 21.12.2005 р. їй виділено у
користування земельну ділянку площею
0,1147 га для ведення ОСГ в урочищі по
АДРЕСА_1, а рішенням ради від 29.12.2007 р. їй
передано у власність вказану земельну
ділянку площею 0,11 га для ведення ОСГ в
урочищі по АДРЕСА_1. Після цього у
лютому 2008 р. вона виготовила технічний
звіт по підготовці та видачі
державного акту на право власності на
спірну земельну ділянку, якою
користується до цього часу.
Оскаржуваним рішенням від 11.06.2008 р.
сільська рада безпідставно відмінила
рішення про передачу їй у власність
спірної земельної ділянки, що
суперечить вимогам ст.19 Конституції
України, Земельного кодексу України,
рішенню Конституційного суду України
від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009, згідно якого
орган місцевого самоврядування не може
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Іншими
двома оскаржуваними рішеннями, при
винесенні яких порушено встановлений
порядок зміни цільового призначення
земельних ділянок, сільська рада
надала дозвіл відповідачці ОСОБА_3 на
складання проекту відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1, до складу якої входить спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, яку було
раніше надано у власність позивачці, та
затвердила проект відведення і
передала у власність відповідачці
вказану земельну ділянку. На підставі
незаконного рішення від 26.06.2009 р.
відповідачка у березні 2010 р. отримала
державний акт на земельну ділянку
площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1, до складу якої входить спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, та 22.07.2010
р. подарувала земельну ділянку своєму
синові - відповідачу ОСОБА_4 Про
наявність оскаржуваних рішень
сільської ради, оспорюваних державного
акту та договору дарування їй стало
відомо лише у лютому 2013 р. після
отримання акту комісії з питань
дотримання земельного законодавства
та охорони навколишнього середовища
Загвіздянської сільської ради від
20.02.2013 р.

Представник позивачки у судовому
засіданні збільшені і уточнені позовні
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити.

Представник відповідача -
Загвіздянської сільської ради у судове
засідання не з'явився, у поданій суду
заяві сільська рада визнала позов,
просила справу розглянути у
відсутності свого представника.

Відповідач ОСОБА_4, який одночасно
представляв інтереси відповідачки
ОСОБА_3, у судовому засіданні позов не
визнав і пояснив, що його матір ОСОБА_3 у
2007-2008 р.р. звернулась у Загвіздянську
сільську раду з проханням поділити
земельну ділянку, яка залишалась після
смерті її батьків, між нею як дочкою,
ОСОБА_6 (дочкою позивачки) та ОСОБА_7 як
внуками покійних. Земельна комісія
сільської рада провела обмір всієї
земельної ділянки, встановила, що площа
становить 0,45 га, а сесія сільської рада
11.06.2008 р. затвердила акт комісії,
відмінила попередні рішення ради про
передачу у власність позивачці
земельної ділянки площею 0,11 га та
передачу у власність відповідачки
земельної ділянки площею 0,05 га, які
розташовані по АДРЕСА_1, та розділила
земельну ділянку площею 0,45 га за
рекомендацією комісії по 0,15 кожному;
при цьому ОСОБА_3 додала позивачці
своїх 0,03 га земельної ділянки, щоб у неї
в тому місці було 0,15 га, та компенсувала
позивачці 137 грн. за приватизацію
спірної земельної ділянки. Спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, яка у 2005
р. була надана у користування
позивачці, приватизацію якої остання
розпочала в лютому 2008 р., відійшла до
складу земельної ділянки площею 0,15 га,
яка була виділена ОСОБА_3 На сесії 11.06.2008
р. були присутні всі троє - ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Позивачка, яка не
погодилась з розподілом, мала три роки
для оскарження в судовому порядку
вказаного рішення сільської ради. Якщо
б вона своєчасно звернулась до суду,
були наявні підстави для задоволення
позову. Просив відмовити у позові за
спливом позовної давності.

Вислухавши пояснення відповідача,
представників сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що предметом спору у даній
цивільній справі є земельна ділянка
площею 0,11 га для ведення особистого
селянського господарства в урочищі по
АДРЕСА_1. Рішенням Загвіздянської
сільської ради № 286 від 21.12.2005 р. вказана
земельна ділянка виділена у
користування позивачці ОСОБА_2, що
підтверджується архівним витягом з
протоколу сесії ради (а.с.7). Та
обставина, що позивачка, починаючи з 2006
р., була належним користувачем спірної
земельної ділянки, підтверджується
належно засвідченою випискою з
погосподарської книги сільської ради
за 2006-2010 р.р. (а.с.105-106).

Рішенням Загвіздянської сільської
ради від 29.12.2007 р. спірна земельна
ділянка передана у власність позивачці
у порядку ч.1 ст.118 ЗК України (а.с.8).
Остання розпочала процес приватизації
даної земельної ділянки, у лютому 2008 р.
виготовила технічний звіт про виконані
роботи по підготовці та видачі
державного акту на спірну земельну
ділянку (а.с.9-23).

Оскаржуваним рішенням від 11.06.2008 р.
(а.с.25) відповідач - Загвіздянська
сільська рада вирішила спір, що виник
між сторонами - позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачкою ОСОБА_3 з приводу спірної
земельної ділянки. Вказаним рішенням
сільська рада відмінила рішення про
передачу у власність позивачці спірної
земельної ділянки площею 0,11 га та
передачу у власність відповідачки
земельної ділянки площею 0,05 га, які
розташовані по АДРЕСА_1, як незаконно
прийняті. Цим рішенням затверджено акт
комісії з питань дотримання земельного
законодавства та охорони
навколишнього середовища
Загвіздянської сільської ради від
04.06.2008 р. (а.с.124) та розділено земельну
ділянку площею 0,45 га по АДРЕСА_1 та по
АДРЕСА_2, що залишилась після смерті
батьків відповідачки, між спадкоємцями
покійних - ОСОБА_3, ОСОБА_6 (дочкою
позивачки) та ОСОБА_7 у рівних долях
(приблизно по 0,15 га).

Оскаржуване рішення, яким скасовано
лише рішення про передачу у власність
позивачці спірної земельної ділянки,
при цьому рішення від 21.12.2005 р. про
виділення вказаної земельної ділянки у
користування позивачці залишилось
чинним, порушило права позивачки як
належного користувача спірної
земельної ділянки.

Другим оскаржуваним рішенням від 22.07.2008
р. (а.с.74) Загвіздянська сільська рада
надала дозвіл відповідачці ОСОБА_3 на
складання проекту відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1, до складу якої ввійшла спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, та
останнім оскаржуваним рішенням від
26.06.2009 р. (а.с.26-27) сільська рада
затвердила проект відведення вказаної
земельної ділянки і передала її у
власність відповідачці. При цьому
сільська рада порушила порядок зміни
цільового призначення землі,
передбачений ст.20 ЗК України, оскільки
спірна земельна ділянка площею 0,11 га
для ведення ОСГ у складі земельної
ділянки площею 0,15 га була передана у
власність відповідачці з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування житлового будинку, що
відповідно до вимог ст.21 ЗК України є
підставою для визнання недійсними
оскаржуваних рішень.

На підставі рішення від 26.06.2009 р.
відповідачка 23.03.2010 р. отримала
державний акт ЯИ № 913661 на право
власності (а.с.29) на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:02:001:0501 для будівництва і
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1, до складу якої входить спірна
земельна ділянка площею 0,11 га, та
згідно нотаріально посвідченого
договору дарування від 22.07.2010 р. (а.с.57)
відчужила земельну ділянку своєму
синові - відповідачу ОСОБА_4

Суд вважає необґрунтованим твердження
сторони позивача про те, що позивачка
лише у лютому 2013 р. після отримання акту
комісії з питань дотримання земельного
законодавства та охорони
навколишнього середовища
Загвіздянської сільської ради від
20.02.2013 р. (а.с.30) дізналась про наявність
оскаржуваних рішень сільської ради,
оспорюваних державного акту та
договору дарування.

Судом достовірно встановлено, що
позивачка була присутня на засіданні
сесії Загвіздянської сільської ради
11.06.2008 р. і тоді ж дізналась про відміну
рішення ради про передачу їй у
власність спірної земельної ділянки.
Вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні свідки.

Колишній сільський голова с. Загвіздя
ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
були присутні при обмірі земельної
ділянки та на сесії сільської ради
11.06.2008 р., коли вирішувався спір між ними
щодо земельної ділянки; після цього
позивачка казала, що не згідна з
розподілом і буде подавати в суд.

Колишній секретар сільської ради
ОСОБА_9 показала, що позивачка, яка була
присутня на сесії ради 11.06.2008 р. під час
вирішення земельного спору, підійшла
до свідка після засідання і повідомила,
що вона не згідна з таким розподілом
землі, що буде оскаржувати його в суд.

Колишні депутати сільської ради
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та депутат Халацький
І.М. підтвердили, що сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були присутні на засіданні
сесії сільської ради, коли
вирішувалось спірне питання про
розподіл земельної ділянки 0,45 га між
ними і ОСОБА_7 по 0,15 га.

Землевпорядник Дубницький Р.М. пояснив,
що ОСОБА_2 була присутня при обмірі
земельної ділянки та на сесії
сільської ради, на якій вирішувалось
питання розподілу земельної ділянки 0,45
га між ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_7 порівну;
позивачка висловлювала свою незгоду з
прийнятим рішення.

Свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були присутні на сесії
сільської ради 11.06.2008 р., коли між ними
вирішувався земельний спір; позивачка
казала, що не згідна з прийнятим
рішенням і буде подавати в суд.

У відповідності до вимог ч.1 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Таким чином встановлено, що позивачка,
з червня 2008 р. знаючи про порушення
свого права та маючи об'єктивну
можливість здійснити його захист, з
позовом до суду звернулась лише 08.05.2013
р., тобто з пропуском передбаченого
ст.257 ЦК України трьохрічного строку
загальної позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відповідну
заяву про пропущення позивачкою
позовної давності, її представники у
судовому засіданні вказану заяву
підтримали і просили з цієї підстави у
позові відмовити. Представник
позивачки в судовому засіданні не
навів причин поважності пропущення
позовної давності.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлене ст.266 ЦК України правило,
згідно якого зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги, суд
дійшов висновку про відмову в позові за
спливом позовної давності.

При цьому з позивачки відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути
понесені відповідачкою ОСОБА_3 витрати
на правову допомогу в розмірі 1800 грн.
згідно наданої квитанції (а.с.127).

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 257, 261 ч.1, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 20,
21, 118, 152 ЗК України, керуючись ст.ст. 88,
213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_2 до
Загвіздянської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання частково
недійсними рішень ради, визнання
недійсними державного акту на право
власності на земельну ділянку та
договору дарування земельної ділянки
за спливом позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь
ОСОБА_3 1800 (одну тисячу вісімсот) грн.
судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча

М.М.Хоминець