Справа № 466/7513/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" січня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретаря
ДУДИНСЬКОЇ З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, орган
опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, про зобов'язання до
вчинення дій,

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з
позовом, в якому просить суд винести
рішення та зобов'язати відповідачку
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
спілкуванні дитини ОСОБА_2 з батьком
ОСОБА_4, не чинити перешкод у доступі
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в супроводі нотаріуса
та вчиненні нотаріусом нотаріальних
дій за участі ОСОБА_4 за його згоди щодо
дитини ОСОБА_2.

В обґрунтування позову покликається на
те, що вона з відповідачем перебувала у
шлюбі з 2001р. по 2005р. У них народилася
донька ОСОБА_2. Після розірвання шлюбу
вона з донькою проживає окремо. Батько
опікувався дитиною та забезпечував її.
В 2011р. з ОСОБА_4 стався інсульт, йому
встановлено 1-у групу інвалідності.
Відповідачка ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4,
після лікарні забрала його до себе.
01.09.2013р. позивачка звернулася до
відповідачки з проханням гадати
можливість доньці поспілкуватися з
батьком. Під час спілкування, коли вона
з донькою розпитували ОСОБА_4 про його
лікування, стан здоров'я, чи має він
бажання проживати у належній йому на
праві часткової власності квартирі на
АДРЕСА_1, відповідачка вигнала її та
доньку з квартири. Зі слів відповідачки
вона зрозуміла, що та не допустить
дитину до спілкування з батьком. Крім
того, відповідачка користуючись
безпорадним станом ОСОБА_4 не дає згоди
на здійснення останнім свого
волевиявлення щодо реєстрації дитини в
належній йому квартирі. Вважає, що
порушене право дитини на спілкування з
батьком підлягає захисту. Також слід
забезпечити право дитини на реєстрацію
її в належному ОСОБА_4 житлі, отриманні
від нього згоди на виїзд дитини за
кордон, шляхом надання доступу до
ОСОБА_4 нотаріуса для вчинення
відповідних нотаріальних дій.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник позовні
вимоги підтримали повністю. Просять
задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3,
представляючи також інтереси третьої
особи ОСОБА_4, в судовому засіданні
проти позову заперечила, пояснила, що
вона ніколи жодних перешкод онуці
ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_4 на
чинила, дитина щороку приїздила до
батька, гостювала у них по кілька днів.
Крім того, дитина спілкувалася з
батьком за допомогою скайпу,
мобільного зв'язку. У цьому спілкуванні
вона ніколи перешкод не чинила.
Відповідачка підтвердила, що дійсно
01.09.2013р. між нею та ОСОБА_1 виник
конфлікт, оскільки та наполягала на
реєстрації дитини у квартирі сина, на
що ні син, ні вона не погоджувалися. З
квартири вона нікого не виганяла,
позивачка з дитиною залишили житло
добровільно, оскільки приходила
забрати дитину, яка до того декілька
днів у них гостювала. Після від'їзду
дитина кілька разів телефоном
спілкувалася з батьком, вона цього не
забороняла, наміру не допускати дитину
до батька не мала та не має. Про надання
згоди на виїзд дитини за кордон
позивачка не просила. Така згода може
бути дана сином на першу вимогу
позивачки. Вважає, що позов є
безпідставним, спрямованим на
заволодіння житлом сина.

ОСОБА_4 в судовому засіданні з позовом н
погодився, за станом здоров'я пояснення
в судовому засіданні дати не міг.

Представник органу опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради Брикса Р.З. в
судовому засіданні зазначив, що права
дитини на спілкування з батьком не
порушені, вважає що підстав для
задоволення позову немає.

Заслухавши пояснення сторін,
представника органу опіки та
піклування, показання свідків, думку
дитини, дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні
взаємовідносини сторін, обставини
справи, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні позову з таких мотивів.

Право батьків та дитини на
безперешкодне спілкування між собою
закріплено статтею 9 Конвенції ООН Про
права дитини від 20.11.1989р., статтею 153 СК
України.

Батьками дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4

Шлюб між батьками розірвано 02.09.2005р.
Вони проживають окремо, дитина
проживає з матір'ю в м.Мелітополь
Запорізької області, де і
зареєстрована.

З копії акту МСЕК вбачається, що ОСОБА_4
17.04.2013р. повторно встановлено 1 «Б»
групу інвалідності внаслідок
загального захворювання безтерміново,
він потребує постійного стороннього
огляду. У зв'язку з перенесеним
інсультом він не розмовляє. Догляд за
ним здійснює мати ОСОБА_3, в якої він
проживає на даний час.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_2
щорічно приїздить відвідувати батька,
в цей період гостює у нього за місцем
його фактичного тимчасового
проживання у матері ОСОБА_3 При цьому
ОСОБА_3 жодних перешкод у спілкуванні
дитини з батьком не чинила, навпаки,
сприяла їхньому спілкуванню.

Та обставина, що 01.09.2013р. між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 відбувся конфлікт щодо
врегулювання житлових питань, які
намагалася вирішити остання, не може
розцінюватися судом як перешкоди у
спілкуванні між дитиною та батьком.

Судом встановлено, що після даного
конфлікту дитина телефоном
спілкувалася з батьком. Також з
пояснень позивачки та дитини ОСОБА_2 та
з 13 січня цього року перебуває у
родичів позивачки у Львівській
області, однак за цей час бажання
відвідати батька та поспілкуватися з
ним не виявляла.

Суд вважає, що позивачкою не доведено
чинення відповідачкою перешкод дитині
ОСОБА_2 у спілкуванні з батьком ОСОБА_4,
відтак зобов'язувати її не чинити таких
перешкод підстав немає.

Відповідачка ОСОБА_3 вказала, що
позивачка не зверталася до її сина з
проханням надати дозвіл на виїзд
дитини за кордон. За бажанням позивачки
такий дозвіл може бути надано. Щодо
реєстрації дитини за місцем реєстрації
батька вказала, що ОСОБА_4 такого
бажання не виявляв.

В ході розгляду справи ОСОБА_4 надано
нотаріально засвічену згоду на виїзд
дитини за кордон, що ствердили сторони.

Питання реєстрації дитини не
відноситься до сфери сімейних
правовідносин. Вчинення нотаріальних
дій ОСОБА_4 залежить від його
волевиявлення.

Вимоги позивачки ОСОБА_1 зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 не чинити перешкод
у доступі позивачки до ОСОБА_4 у
супроводі нотаріуса для вчинення
нотаріальних дій стосовно дитини
ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, не
стосуються права дитини на
безперешкодне спілкування з батьками,
на захист якого пред'явлено позов.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд вважає позов
безпідставним, таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,88,208,209,212,215 ЦПК
України, ст.ст.7,19,153,157,159 Сімейного
Кодексу України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах малолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, орган опіки
та піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
про зобов'язання не чинити перешкод у
спілкуванні між дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та її батьком ОСОБА_4, про
зобов'язання не чинити перешкод у
доступі ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в супроводі
нотаріуса та вчиненні нотаріусом
нотаріальних дій за участі ОСОБА_4 за
його згоди щодо дитини ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська