Справа № 427/181/14-ц
Провадження № 2/427/594/14
10.02.2014 року Свердловській міський суд
у складі :головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням і зняття з реєстрації,-
Позивачі звернулись до суду
з позовом і в обґрунтовування
позовних вимог пояснили, що ним на
праві приватної власності в рівних
частках належить квартира , яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 30
У 2008році вона і її колишній
чоловік ОСОБА_2 уклали договір
купівлі-продажу квартири ВКМ №968675
реєстраційний номер 4062 від 28.07.2008року
з представником продавця ОСОБА_4,
діючий на підставі довіреності,
посвідченої 22.06.2007року приватним
нотаріусом Свердловського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_5 за реєстром №2474 від
імені ОСОБА_3 -продавець.
Відповідно до п.8 договору
купівлі-продажу квартири продавець
зобов,язується до восьмого вересня
2008року забезпечити зняття з реєстрації
всіх осіб, зареєстрованих у квартирі.
Але на теперішній час продавець не
знятий з реєстрації і його місце
проживання позивачам не відомо. Також
їм невідоме місцезнаходження
представника продавця ОСОБА_4, що
унеможливлює виконання умов договору
купівлі -продажу в частині зняття з
реєстрації колишніх мешканців її
Відповідно до ст..41
Конституції України право приватної
власності є непорушним і ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
Відповідно до ст.. 316 ЦК України правом
власності є право особи на майно , яке
воно здійснює відповідно до закону за
своєю волею. Відповідно до ст..319 ЦК
України власник володіє, користується ,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Відповідно до ст.. 386 ЦК
України власник , який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій , які можуть
порушити цього права або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такого порушення . Окрім того ,
відповідно до ст..391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Реєстрація ОСОБА_3 у
житловому будинку за адресою:АДРЕСА_1,
який фактично не мешкає за місцем
реєстрації та не є родичем їх сім,ї
перешкоджає їм здійснювати всі права
надані законодавством стосовно
володіння , користування та
розпорядження її майном
Позивачі просять суд визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, з
подальшим зняттям його з реєстрації.
Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з,явилась, але надала суду
письмову заяву, у якій позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить
розглянути справу у її відсутності.
Позивач ОСОБА_2 в судове
засідання не з,явився, але надав суду
письмову заяву, у якій позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, просить
розглянути справу у його відсутності.
Відповідач в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
оголошення у газеті "Наша газета" від
01.02.2014року (а.с.17), про причини неявки
суду не повідомив. Суд вважає можливим
згідно ст. 224 ЦПК України розглянути
справу за відсутності відповідача та
постановити заочне рішення по справі.
Третя особа -представник
Свердловської міського відділу
управління державної міграційної
служби України в Луганській області, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив, але
суд вважає розглянути справу у
відсутність позивача, оскільки у
матеріалах справи достатньо доказів
про права і відносини сторін.
Суд дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав: .
У відповідності до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
Із договору купівлі-продажу
від 28.07.2008року, посвідченого приватним
нотаріусом Свердловського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстром № 4062 (ас-11), убачається, що
ОСОБА_4 від імені власника ОСОБА_3 на
підставі довіреності, посвідченої
22.06.2007року приватним нотаріусом
Свердловського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за № 2474 продав ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.
З по будинкової книги для
прописки громадян (а.с.7-10) витікає, що у
квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.02.1999року.
Відповідно витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 30.07.2008р. (ас-12)
власниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
28.07.2008року є ОСОБА_6, ОСОБА_2, яким дана
квартира належить на праві приватної
власності по 1/2 частці кожному.
У судовому засіданні було
встановлено, що відповідач п,ять років
назад продав квартиру і не проживає у
квартирі АДРЕСА_1, речей його у квартирі
немає, але до теперішнього часу з
реєстрації за даною адресою не знятий,
у зв,язку з чим суд вважає порушує
права власників, ОСОБА_6 і ОСОБА_2 на
користування і розпорядження своїм
майном, тобто належним їм на праві
власності квартирою, так як статтею 41
Конституції України та ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, до
якої Україна приєдналась 17.07.1997 року
відповідно до закону №475/97-ВР від
17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися своїм майном, на
власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316,317, 319, 321 ЦК
України). Гарантуючи захист права
власності закон надає власнику право
вимагати усунення будь - яких порушень
його права, хоча би ці порушення і не
були поєднанні з позбавленням права
Так як позивачі повинні
сплачувати за відповідача додаткові
комунальні послуги, то суд вважає, що це
порушує їх право на користування і
розпорядження квартирою на власний
розсуд і тому суд вважає, що засобом
захисту права власності позивачів є
визнання відповідача ОСОБА_3,
уродженця м. Свердловська, Луганської
області, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням:
Щодо позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в частині зобов,язання органу у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Свердловського МВ УМВС зняти з
реєстрації відповідача ОСОБА_3, то ці
вимоги суд вважає не підлягають
задоволенню, оскільки відповідно до
ст.215 ЦПК України, яка визначає зміст
рішення, та роз,яснень Пленуму
Верховного Суду України в постанові
від 18 грудня 2009 року № 14 " Про судове
рішення у цивільних справах", в рішенні
зазначаються конкретні дії, які
відповідач повинен вчинити та на
користь кого. Позивачкою відповідно до
ст.. 31,33 ЦПК України не заявлялось
клопотання про залучення до участі у
справі у якості другого відповідача,
співвідповідача органу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Свердловського МВ УМВС,
тому суд не може покласти обов,язок на
вищевказану установу вчинити певні
дії, так як вона є третьою особою по
справі.

Також згідно ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні " від 11.12.2003р. зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, або
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Системний аналіз
даної норми права свідчить про те, що
зняття з реєстрації провадиться при
наявності для того відповідних
підстав, визначених законом. Зокрема за
рішенням суду це може мати місце тільки
у разі позбавлення особи права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням чи визнання особи безвісно
відсутньою або померлою.

Тому з урахуванням
викладеного, так як суд визнав ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням: квартирою
АДРЕСА_1, то орган реєстрації повинен на
підставі рішення суду зняти
відповідача з реєстрації.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215, 224
ЦПК України, на підставі ст.391 ЦК
України, ст.1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та протоколів №
2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст. 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні " від 11.12.2003р, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009 року № 14 " Про судове рішення у
цивільних справах ", суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням і
зняття з реєстрації задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
м. Свердловська, Луганської області
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, на
апеляційне оскарження рішення
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення зави про перегляд
заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Свердловський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя :