Провадження № 2/344/1183/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Сивухіної Ю.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/2 частину земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_2, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В попередньому судовому
засіданні позивачка позовні вимоги
підтримала з мотивів наведених в
позовній заяві.

Відповідач в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги
визнав. Проти визнання права власності
на 1/2 частину земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, не
заперечує.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що спір виник з приводу
визнання права власності на спадкове
майно.

Мати позивачки, ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). Заповіту померла не
залишила.

Спадкоємцями першої черги за законом є
позивачка та її рідна сестра ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

За змістом ч.1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з рішення Ірпінського
міського суду Київської області,
ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_3 не
прийняла та судом було визнано право
власності на спадкове майно померлої в
порядку спадкування за позивачкою -
ОСОБА_1.(а.с.8).

На підставі рішення суду позивачка
зареєструвала право власності на 59/200
домоволодіння, що розташоване в
АДРЕСА_2 (а.с.9).

Як встановлено судом, померла та
відповідач були також співвласниками
земельної ділянки площею 0,1000 га. по
АДРЕСА_2 (а.с.13).

При прийнятті спадщини про вказану
земельну ділянку позивачці не було
відомо.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З положень статті 174 ЦПК вбачається, що
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, судом встановлено, що
факти, викладені позивачкою в позовній
заяві в обґрунтування своїх позовних
вимог і підтверджені ним письмовими
доказами є достовірними, і сумніву у
суду не викликають, визнання права
власності не порушує прав чи інтересів
будь-яких інших осіб, зокрема
відповідача ОСОБА_2.

З огляду на викладене, та з урахуванням
того, що відповідач не заперечив проти
позову, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. ст. 328, 392, 1258, 1261, 1267 ч.1, 1268 Цивільного
кодексу України, керуючись ст. ст. 213-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
проживання якої: АДРЕСА_1, паспорт
НОМЕР_1, виданий 30 травня 1996 року
Ірпінським МВ ГУ МВС України в
Київській області право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2
частину земельної ділянки (кадастровий
номер 080080134) площею 0,1000 га, за
адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31
січня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.