АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 грудня 2013 року у справі за позовом
Національного університету
«Києво-Могилянська академія» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за угодою
про надання цільового пільгового
державного кредиту для здобуття вищої
освіти,

в с т а н о в и л а :

у липні 2013 року Національний
університет «Києво-Могилянська
академія» звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з
останнього заборгованість у розмірі
13 893, 65 грн., відсотки за користування
грошовими коштами - 5 418, 53., пеню у
розмірі - 7 892, 29 грн. та корегування
боргу на індекс інфляції -1 132, 79 грн.,
посилаючись на те, що університет надав
відповідачу цільовий державний кредит
за рахунок коштів державного бюджету
на навчання у розмірі 44 0000 грн., який він
після завершення навчання мав
повертати у строки відповідно до умов
договору. Проте, відповідач порушив
умови договору та повернув лише 694 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь позивача заборгованість у
розмірі 13 893, 65 грн., відсотки за
користування кредитом - 5 418, 53.,
корегування боргу на індекс інфляції -1
132, 79 грн. та судовий збір у розмірі 229,40
грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду в
частині стягнення з нього кредиту та
відсотків за користування ним на суму 11
143, 40 грн. та ухвалити нове, яким
застосувати позовну давність до цих
зобов'язань та відмовити у стягненні
цих сум, як таких, що знаходяться поза
межами строку позовної давності.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
врахував, що строк позовної давності по
сплаті суми кредиту та відсотків за
користування ним в розмірі 11 143, 40 грн.
минув та неправильно встановив дату
виконання зобов`язань 31 грудня, тоді як
за договором такою датою є 1 липня.

Справа № 22-796/2594/2014

Головуючий у суді першої інстанції
Лісовська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції
Махлай Л.Д.

У судовому засіданні апелянт підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник позивача просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які зявилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.08.2002 року Національний університет
«Києво-Могилянська академія»
зарахував ОСОБА_1 на перший рік
навчання за освітньо-кваліфікаційним
рівнем бакалавра, спеціальність право,
факультету правничих наук на підставі
контракту.

23.07.2002 року між позивачем та ВАТ
«Об`єднання склопластик» було
укладено контракт № 13 на навчання
відповідача у 2002-2003 роках на суму 11 000
грн., які було перераховано на
розрахунковий рахунок позивача, що
підтверджується випискою з рахунку від
05.08.2002 року.

26.08.2003 року між сторонами було укладено
договір № 116 про надання освітньої
послуги відповідачу на суму 33 000 грн. за
три наступних навчальних роки.

26.12.2003 року між сторонами було укладено
Угоду № 1 про надання цільового
пільгового державного кредиту для
здобуття вищої освіти, за умовами якої
університет надав відповідачу
цільовий державний кредит за рахунок
коштів державного бюджету на навчання
у розмірі 11 000 грн. за навчальний рік, а
разом 33 000 грн. за три навчальних роки.

29.12.2003 року відповідач отримав за
видатковим касовим ордером № 865 з каси
університету кошти цільового
пільгового державного кредиту в
розмірі 37 500 грн., які вніс до каси
університету за прибутковим касовим
ордером № 2160 від 29.12.2003 року.

23.06.2006 року ОСОБА_1 завершив навчання за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
бакалавра і продовжив навчання за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
спеціаліста, що підтверджується
наказом від 30.08.2006 року.

22.12.2006 року між сторонами була укладена
Додаткова угода № 1 до основної Угоди,
за умовами якої ОСОБА_1 отримав
додаткові кошти в розмірі 6 500 грн. на
навчання.

27.12.2006 року відповідач отримав з каси
університету грошові кошти в розмірі 4
181 грн. для здобуття вищої освіти, що
підтверджується видатковим касовим
ордером № 294, які вніс в рахунок сплати
за навчання до каси університету, що
підтверджується прибутковим касовим
ордером № 669 від 27.12.2006 року.

За весь період відповідачем було
отримано на навчання всього 44 000 грн.

25.06.2007 року ОСОБА_1 відраховано з
університету, у зв'язку із завершенням
навчання, що підтверджується наказом №
434-с.

Відповідно до п. 3.3 угоди № 1 від 26.12.2003
року, укладеної між сторонами
одержувач кредиту зобов`язаний
повернути протягом 15 років всю суму
наданого навчальним закладом кредиту
та три відсотки річних за користування
кредитом після закінчення навчання,
починаючи з дванадцятого місяця.

Згідно з п. 3 додаткової угоди № 1
одержувач кредиту повертає
використаний ним кредит у сумі 44 000 грн.
та відсотки за користування ним у
розмірі 3 % річних готівкою або в
безготівковому порядку на банківський
рахунок навчального закладу до 31
грудня кожного року 1/15 частину від
загальної суми одержаного кредиту та
відсотки за користування ним,
починаючи з 30.06.2008 року до 30.06.2022 року.

06.10.2008 року за прибуткоим касовим
ордером № 118 відповідач сплатив до каси
університету грошові кошти в розмірі 694
грн. в рахунок погашення кредиту за
навчання. Будь - які інші платежі
відповідачем не вносилися.

28.09.2011 року, 08.05.2013 року позивач надсилав
відповідачу листи про необхідність
погашення заборгованості, проте ці
вимоги залишилися без виконання.

Станом на 31.05.2013 року заборгованість
перед позивачем становить 28 337, 26 грн., а
саме: заборгованість за кредитом - 13 893,
65 грн., відсотки за користування
кредитом - 5 418, 53 грн., пеня за
прострочення - 7 892, 29 грн., корегування
боргу на індекс інфляції - 1 132, 79 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов`язання по поверненню кредитних
коштів та відсотків за користування
цими коштами. Відмовляючи у стягненні
пені суд виходив з того, що пеня
нарахована позивачем за період більше
ніж 4 роки та не надано розрахунку у
межах позовної давності.

Рішення в частині відмови у стягненні
пені та в частині стягнення
інфляційних виплат не оскаржується, а
тому в апеляційному порядку не
перевіряється.

Щодо висновків суду про стягнення
заборгованості та відсотків за
користування кредитом, то колегія
суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Суд першої інстанції правильно
керувався вимогами зазначених норм та
дійшов правильних висновків про
порушення відповідачем взятих на себе
зобов`язань щодо сплати кредитних
когштів та відсотків за користування
цими коштами у розмірах і в строки,
передбачені договором.

Разом з тим, згідно зі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України). У випадку неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 року № 6-116 цс 13 , яка відповідно до
приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є
обов`язковою для всіх суб`єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Умовами договору (угода та додаткова
угода) передбачено, що кредит
погашається щорічними платежами
починаючи з дванадцятого місяця після
закінчення навчання та розмір такого
платежу складає 1/15 частину від
загальної суми та відсотки.

Таким чином відповідач мав сплатити
перший платіж в строк до 31.12 2008 року,
наступний - в строк до 31.12.2009 року і так
до повного погашення кредиту, але не
пізніше 30.06.2022 року.

Тобто сторони встановили окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку. Відповідач зобов'язаний був
сплатити перший внесок до 31.12.2008 року.
Проте свої зобов`язання у повному
обсязі не виконав та сплатив 06.10.2008 року
лише 694 грн., надалі будь - яких платежів
не вносив.

У даному випадку початком перебігу
позовної давності є момент
прострочення сплати позичальником
визначених договором щорічних
платежів, оскільки у момент несплати чи
неповної сплати передбачених
договором платежів позивач знав про
порушення свого права на отримання цих
платежів та мав можливість
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

За таких обставин суд першої інстанції
помилково вважав, що заперечення
відповідача про застосування позовної
давносиі є необґрунтованими та підстав
для застосування позовної давності
немає.

Враховуючи викладене рішення суду
першої інстанції підлягає зміні із
зменшенням розміру заборгованості у
межах строку позовної давності.

Розмір платежів у межах такого строку
складає 11 337,22 грн. ( 2010 рік 3862,44 грн. + 2011
рік 3 779,07 грн., + 2012 рік 3 695,71 грн.), з них в
рахунок погашення кредиту 8 336,19 грн. та
відсотків за користування кредитом 3
001,03 грн. (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк позовної давності має
відраховуватися з 01 липня, а не з 31
грудня колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки п. 3
додаткової угоди № 1 визначено, що
одержувач кредиту повертає
використаний ним кредит та відсотки за
користування ним до 31 грудня кожного
року. Таким чином зобов'язання
вважається порушеним після настання 31
грудня. Визначення у договорі періоду,
з якого починається погашення кредиту,
а саме з 30.06.2008 року до 30.06.2022 року, не
свідчить про те, що щорічні платежі
мають вноситися до 1 липня.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні із
зменшенням розміру стягнення
заборгованості за угодою до 8 336,19 грн. в
рахунок погашення кредиту та до 3 001,03
грн. відсотків за користування
кредитом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року змінити,
зменшивши розмір стягнення
заборгованості за угодою про надання
цільового пільгового державного
кредиту для здобуття освіти від 26.12.2003
року та додатковою угодою від 22.12.2006
року до 8 336,19 грн. та відсотків за
користування кредитом до 3 001,03 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді