Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/673/14
Головуючий у 1 інстанції: Бульба
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
кредитної спілки «Порада» про
стягнення грошових коштів (повернення
депозиту), -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до кредитної спілки
«Порада» про стягнення грошових коштів
(повернення депозиту).

У позові зазначалось, що 15.07.2008 року між
сторонами по справі було укладено
депозитний договір №294 «Скарбниця»,
відповідно до якого позивачка передала
кредитній спілці суму 10000 грн. строком
на 12 місяців до 22.09.2009 року під 24% річних.
Відповідач не повернув їй кошти в сумі
5602 грн., чим не виконав умови договору
депозиту.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 13.08.2010
року розірвано додаткову угоду від
25.12.2009 року до договору «Скарбниця» №294
від 15.07.2008 року про залучення внеску
(вкладу) на депозитний рахунок,
укладеному між ОСОБА_3 та КС «Порада»
та стягнуто з КС «Поради» на користь
ОСОБА_3 кошти в сумі 5602 грн.

Проте, позивачка вважає, що зазначеним
рішенням не враховано, що відповідно до
ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач має право, у разі порушення
умов договору, стягнути з виконавця
пеню у розмірі 3% вартості послуги за
кожний день прострочення.

Посилаючись на те, що станом на 04.09.2013
року відповідач гроші не повернув,
просила суд стягнути з відповідача на
її користь 40949грн. 09 коп., яка
складається з 10171грн. 60 коп. - вкладу та
нарахованих відсотків за користування
депозитними грошима, 527 грн. 20 коп. - 3%
річних за невиконання умов договору, 30
250 грн. 80 коп. пені, а також моральну
шкоду в сумі 60 000 грн., стягнення якої
обґрунтовувала фізичними та душевними
стражданнями, цинічним відношенням та
груповим характером порушення її прав.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила суд стягнути з
відповідача суму внеску разом з сумою
нарахованих за користування ним
процентів (у тому числі з урахуванням
пені у розмірі трьох відсотків
вартості внеску (послуги) за кожний
день прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми) на загальну суму
боргу яка складає 40 949,09 грн.; скасувати
рішення по справі №2-1688/2010 від 13.08.10 року
та постановити нове; стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі 60
000 грн.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
06 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з кредитної спілки «Порада»
на користь ОСОБА_3 527 грн. 20 коп. в якості
3-х процентів річних та пеню в розмірі
1000 грн. і судові витрати.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить частково змінити
рішення суду та стягнути на її користь
суму внеску разом із сумою нарахованих
за користування ним процентів (у тому
числі з урахуванням пені в розмірі 3%
вартості внеску (послуги) за кожний
день прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми) на загальну суму
боргу, яка складає 35 347 грн. 09 коп.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилась, надіслала на
адресу апеляційного суду заяву, в якій
просить розглядати справу за її
відсутності.

Відповідач КС «Порада» у
відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК
України повідомлена про місце та час
судового розгляду, про що в матеріалах
справи містить поштове повідомлення
про вручення 28 січня 2014 року судової
повістки КС «Порада» .

Судова колегія вважає можливим
розглядати справу за відсутності
учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено що, 15.07.2008 року між
сторонами по справі було укладено
депозитний договір №294 «Скарбниця»,
відповідно до якого позивачка передала
кредитній спілці суму 10000 грн. строком
на 12 місяців до 22.09.2009 року під 24% річних.
Відповідач не повернув їй кошти в сумі
5602 грн., чим не виконав умови договору
депозиту.

У зв'язку з відмовою кредитної спілки
повернути вкладнику депозитний
рахунок по закінченню строку дії
договору рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
13.08.2010 року розірвано додаткову угоду
від 25.12.2009 року до договору «Скарбниця»
№294 від 15.07.2008 року про залучення внеску
(вкладу) на депозитний рахунок,
укладеному між ОСОБА_3 та КС «Порада»
та стягнуто з КС «Поради» на користь
ОСОБА_3 належні до виплати кошти в
загальній сумі 5602 грн.

Приймаючи до розгляду позов ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів, суд першої
інстанції на порушення вимог п. 2 ч. 2 ст.
122 ЦПК України не обговорив питання
щодо можливості повторного розгляду
вимог про стягнення депозитного вкладу
і нарахованих відсотків на загальну
суму 5602 грн., хоча в позовній заяві
міститься посилання на судове рішення,
що набрало законної сили, яким вказані
вимоги вже задоволені, і рішення
знаходиться на примусовому виконанні
(а.с. 5).

Відповідно до п. 2 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на те, що є рішення суду з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав, оскаржуване рішення
суду в частині відмови у позові про
стягнення депозитного вкладу і
відсотків на загальну суму 5602 грн. на
підставі п. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі в цій частині
позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення нарахованих
процентів в період з 22 вересня 2009 року
по час звернення до суду, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що після закінчення строку дії
депозитного договору у відповідача
припинився обов'язок по нарахуванню та
виплаті позивачці процентів по
строкових вкладах незалежно від
виконання зобов'язання в частині
повернення самого вкладу.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Так, п. 2.4 Договору №294 передбачено, що
після закінчення строку дії договору
спілка ніяких нарахувань на вклад не
проводить (а.с.4).

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
пені за кожен день прострочення
повернення депозитного вкладу, розмір
якої згідно наданого розрахунку
становить 30 250 грн. 80 коп., та 60 000 грн.
моральної шкоди, позивач посилався на
п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист
прав споживачів», якою передбачено, що
у разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надати
послуги) згідно з договором, за кожен
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання зазначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі 3% від вартості роботи
(послуги), якщо інше не передбачено
законодавством.

Проте, до правовідносин між КС «Порада»
та ОСОБА_3, які виникли з приводу
депозитного договору, Закон України
«Про захист прав споживачів»
застосовується лише в частині,
неврегульованій нормами ЦК України та
іншими нормативно-правовими актами у
сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості
забезпечення виконання КС «Порада»
грошових зобов'язань за депозитним
договором від 15 липня 2008 року його
умовами не передбачалася, то і правових
підстав для її стягнення суд не має.

Враховуючи викладене, висновок суду
щодо наявності підстав для стягнення
пені та відповідно до ст. 551 ЦК України
зменшення її розміру не відповідає
вимогам закону, тому рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог про
стягнення пені.

Укладений між сторонами депозитний
договір не передбачає відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
кредитною спілкою строків повернення
депозитного вкладу, тому передбачених
законом підстав для стягнення з
кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також не
має.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення з кредитної спілки грошових
коштів на підставі ст.625 ЦК України є
такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому вказана норма права не
обмежує права кредитора звернутися до
суду за захистом свого права, якщо
грошове зобов'язання не виконується й
після вирішення судом питання про
стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
ухваленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судового рішення про
стягнення заборгованості не припиняє
грошових зобов'язань кредитної спілки
та не виключає її відповідальності за
порушення строків розрахунків, тому
вимоги вкладника про нарахування трьох
процентів річних на суму
заборгованості на підставі ст. 625 ЦК
України являються обґрунтованими.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, оскільки позовні
вимоги ОСОБА_3 заявлені про стягнення 3%
річних від простроченої суми боргового
зобов'язання на суму 5 602 грн. за період
з 15.07.2009 року по 02.09.2013 року, а всього за
1145 днів в сумі 527 грн.20 коп., стягненню
підлягає саме ця сума, тобто 527 грн.20
коп.

Вимоги про стягнення інфляційних
нарахувань в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивачем не заявлялися, а тому
предметом даного спору вони не
являються.

Посилання в позовній заяві на те, що
складений сторонами 02.09.2013 року акт
звіряння рахунків (а.с.3) слід вважати
додатковими умовами до договору -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК
України договір банківського вкладу, в
якому вкладником є фізична особа, є
публічним договором (ст. 633 цього
Кодексу).

Відповідно ж до ч.2 ст. 633 ЦК України
умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч. 6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч. 2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Викладене свідчить про те, що
оскаржуване рішення на підставі ст. ст.
309, 310 ЦПК України підлягає скасуванню,
провадження у справі в частині вимог
про стягнення депозитного вкладу з
відсотками на суму 5 602 грн. - закриттю, в
іншій частині позову - з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову і стягнення з
кредитної спілки на користь ОСОБА_3 3%
річних в порядку ст. 625 ЦК України на
загальну суму 527 грн.20 коп. за 1145 днів
прострочення виконання грошового
зобов'язання. У задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з кредитної спілки
«Порада» в дохід держави судовий збір у
розмірі 344грн.10 коп. ( 229,40 грн. за подачу
позову + 114,70 грн. за подачу апеляційної
скарги).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 310, 313, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
06 грудня 2013 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з
кредитної спілки «Порада» на користь
ОСОБА_3 депозитного вкладу з
відсотками на загальну суму 5602 грн.
закрити.

Стягнути з кредитної спілки «Порада»
на користь ОСОБА_3 527 грн. 20 коп. - 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання .

У задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Стягнути з кредитної спілки
«Порада» в дохід держави судовий сбір у
розмірі 344грн.10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: