Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/765/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна» в
особі представника ОСОБА_4 на рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 16 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна»,
третя особа: Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відділення
виконавчої дирекції Фонду в м.
Запоріжжі про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої втратою здоров'я на
виробництві,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначала, що вона працювала на
підприємстві ПАТ
„Електрометалургійний завод
„Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна" з 09
січня 1987р. по 31 січня 2011р. Робота в
шкідливих умовах призвела до утворення
у позивача ОСОБА_5 професійного
захворювання, а саме: хронічного
обструктивного захворювання легень
1-2ст.(пило токсичний бронхіт 1-2ст.,
емфізема легенів 1-2ст.) ЛН 1-2ст.;
вібраційної хвороби 1-2ст. синдроми:
церебрально-периферичної
ангіодістонії в поєднанні з
пояснично-кресцовою радікулопатією.

Згідно копії довідки МСЕК №006640 від
01.02.2011р. ОСОБА_5 була встановлена стійка
втрата професійної працездатності - 60%
по професійному захворюванню та
призначена безстроково 3 група
інвалідності.

Відповідно до акту розслідування
професійного захворювання від 27.01.2011р.
професійне захворювання у ОСОБА_5 при
наступних умовах: недосконалість
технологічного процесу, обладнання,
тривалий стаж роботи в шкідливих
умовах а причиною професійного
захворювання зазначено: концентрацію
шкідливих речовин в повітрі робочої
зони та підвищений рівень загальної і
локальної вібрації.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила суд, стягнути з відповідача на
свою користь 60 000грн. суму
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої втратою здоров"я на
виробництві.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 16 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ „Електрометалургійний
завод „Дніпроспецсталь" ім.
А.М.Кузьміна" на користь ОСОБА_5 - 10 000грн.
суму відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ „ПАТ
„Електрометалургійний завод
„Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна"
судовий збір у держдохід - 229грн. 40коп.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна» в
особі представника ОСОБА_4 подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
районного суду скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що в зв'язку з
роботою на підприємстві відповідача
позивач отримала професійне
захворювання, внаслідок чого їй було
встановлено третю групу інвалідності з
60 % втрати професійної працездатності.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

При вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди суд повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди
повинен визначатися судом залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд повинен наводити в
рішенні відповідні мотиви.

Зазначені вимоги закону судом першої
інстанції були виконані, зокрема, з
матеріалів справи вбачається, що за
актом форми П-4 професійне захворювання
виникло за умов недосконалості
технологічного процесу, обладнання,
тривалого стажу роботи позивачки у
шкідливих умовах праці.

Стаття 23 ЦК України передбачає право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Тобто зазначена норма передбачає право
працівника на відшкодування моральної
шкоди в обраний ним спосіб, зокрема,
шляхом повернення вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру і
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у житті та з
урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди позивач
зазначала про те, що внаслідок
отриманих професійних захворювань
вона зазнає постійний біль та фізичні
страждання, не в змозі утримувати свою
хвору доньку, втратила частину
життєвих функцій організму, не може
виходити на вулицю без сторонньої
допомоги тощо, натомість хворобливий
стан змушує постійно лікуватися,
проходити обстеження у лікарів.

Враховуючи підстави пред'явлення
позову, характер правовідносин між
сторонами та наявні підстави для
відповідальності відповідача за
завдану моральну шкоду, висновок суду
першої інстанції про те, що розмір
завданої позивачу моральної шкоди
становить 10000 гр. є обґрунтованим та
таким, що відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

При встановленні зазначених фактів
місцевим судом не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства й правильно застосовано
норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. А.М. Кузьміна»
відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 16 грудня 2013 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: