АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1280/14
Головуючий 1 інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.,

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного
суду м.Харкова від 20 листопада 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до центра соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Дзержинського району
м.Харкова, треті особи: Міністерство
соціальної політики України,
Харківський міський центр зайнятості
про визнання відмови в прийнятті на
роботу незаконною та неправомірною,
відшкодування моральної шкоди за
відмову укласти трудовий договір, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до центра соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
Дзержинського району м.Харкова, треті
особи: Міністерство соціальної
політики України, Харківський міський
центр зайнятості про визнання відмови
в прийнятті на роботу незаконною та
неправомірною, відшкодування
моральної шкоди за відмову укласти
трудовий договір.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
вказував, що 11 вересня 2013 року він
отримав направлення з Харківського
міського центра зайнятості на
працевлаштування до центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
Дзержинського району м. Харкова на
посаду «Фахівець із соціальної
роботи», проте при зверненні до центру
йому було відмовлено з посиланням на
необхідність проходження
обов'язкового медичного огляду та
надання відповідних сертифікатів. Він
вважає ці вимоги незаконними, оскільки
вони порушують його право на працю,
ніякими нормативно-правовими актами не
передбачено надання цих довідок, також
він не отримав направлення на
проходження медичної комісії та йому
не вказали в якому саме закладі
необхідно проходити огляд. Крім того,
зазначає, що діями відповідача йому
була спричинена також моральна шкода,
яка полягає в тому, що в 2008році його
незаконно звільнили з посади, з цього
часу він є безробітним, незаконна
відмова у працевлаштуванні позбавила
його права на покрашення своєї
життєвої ситуації, полегшення
соціального становища його
багатодітної малозабезпеченої родини,
він втратив сон, апетит, в нього
знизилася самооцінка, погіршився стан
здоров'я.

Тому, ОСОБА_2 просив суд визнати вимоги
центра соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Дзержинського району
м.Харкова щодо пред'явлення
сертифікатів з психоневрологічного і
наркологічного диспансерів та
медичної довідки №133/о для
працевлаштування на посаді «Фахівець
із соціальної роботи» незаконною,
визнати відмову відповідача укласти з
ним 11 вересня 2013 року трудову угоду
незаконною та зобов'язати центр
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Дзержинського району м.Харкова
відшкодувати йому моральну шкоду в
розмірі 15 000 грн., яку він зазнав від
незаконної відмови укласти з ним
трудову угоду та незаконну вимогу
надати медичні довідки про стан його
здоров'я.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
пояснив, що всі працівники центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Дзержинського району м. Харкова
виконують функції держави та повинні
пройти медичний огляд з метою
встановлення їх придатності до роботи,
в 2012 році позивач отримав направлення
для проходження медичного огляду,
проте не пройшов його або відмовився
від його проходження. Позовні вимоги
стосовно стягнення моральної шкоди
також не підлягають задоволенню,
оскільки позивач з 2008 року перебуває на
обліку в центрі зайнятості як
безробітний, йому неодноразово були
запропоновані різні посади, проте
позивач постійно відмовляється від них
та конфліктує з працівниками центру
зайнятості.

Представник 3-ї особи Харківського
міського центру зайнятості зазначив,
що 11 вересня 2013 року позивачу було
видано направлення на
працевлаштування до центру соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
Дзержинського району м. Харкова на
посаді «фахівець із соціальної
роботи», корінець направлення був
повернутий відповідачем з відміткою
роботодавця «відмова особи» із
зазначенням що питання про
працевлаштування повинно бути
вирішено після отримання відповідних
сертифікатів та медичної довідки,
також перевірка незаконності відмови у
прийнятті на роботу до компетенції
центру зайнятості не входить.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 20 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до норм чинного
законодавства претенденти на посаду
«фахівець з соціальної роботи» повинні
проходити медичний огляд, тому відмова
у прийнятті на роботу без проходження
медичного огляду є правомірною.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа, має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі ж порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦК
України.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Харківському міському центрі
зайнятості як безробітний.

11 листопада 2013 року позивач отримав
направлення з Харківського міського
центра зайнятості на працевлаштування
до центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді Дзержинського району м.
Харкова на посаду «Фахівець із
соціальної роботи» (а.с.7).

При зверненні до даного центу позивачу
було відмовлено з тих підстав, що для
зайняття посади «фахівець з соціальної
роботи» необхідне проходження
медичного огляду та надання
відповідної довідки.

Згідно ст.. 24 КЗпП України при укладенні
трудового договору громадян
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадку, передбачену
законодавством, - також документ про
освіту, про стан здоров'я та інші
документи. Під документом про стан
здоров'я мається на увазі довідка про
проходження медичного огляду.

Відповідно до ст.159 КЗпП України та ст.14
Закону України «Про охорону праці»
працівник зобов'язаний, зокрема,
проходити у встановленому порядку
попередні та періодичні медичні
огляди.

Відповідно до Порядку проведення
медичних оглядів працівників певних
категорій, затвердженого наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 21.05.2007 року № 246 Порядок проведення
медичних оглядів працівників певних
категорій (далі - Порядок), розроблений
на виконання статті 17 Закону України
"Про охорону праці", визначає процедуру
проведення попереднього (під час
прийняття на роботу) та періодичних
(протягом трудової діяльності)
медичних оглядів працівників, зайнятих
на важких роботах, роботах із
шкідливими чи небезпечними умовами
праці або таких, де є потреба у
професійному доборі, щорічному
обов'язковому медичному огляді осіб
віком до 21 року. Обов'язкові попередній
(під час прийняття на роботу) і
періодичні (протягом трудової
діяльності) медичні огляди проводяться
для працівників, зайнятих на важких
роботах, роботах із шкідливими чи
небезпечними умовами праці або таких,
де є потреба у професійному доборі, та
щорічно для осіб віком до 21 року.

Попередній медичний огляд проводиться
під час прийняття на роботу з метою:
визначення стану здоров'я працівника і
реєстрації вихідних об'єктивних
показників здоров'я та можливості
виконання без погіршення стану
здоров'я професійних обов'язків в
умовах дії конкретних шкідливих та
небезпечних факторів виробничого
середовища і трудового процесу;
виявлення професійних захворювань
(отруєнь), що виникли раніше при роботі
на попередніх виробництвах, та
попередження виробничо зумовлених і
професійних захворювань (отруєнь).

Медичний огляд (попередній та
періодичний) у
лікувально-профілактичних закладах
проводиться згідно з наказами
Міністерства охорони здоров'я України
від 21.05.2007 р. № 246 «Про затвердження
Порядку проведення медичних оглядів
працівників певних категорій» та від
23.07.2002 р. № 280 «Щодо організації
проведення обов'язкових
профілактичних медичних оглядів
працівників окремих професій,
виробництв і організацій, діяльність
яких пов'язана з обслуговуванням
населення і може призвести до
поширення інфекційних хвороб».

Відповідно до ст. 17 Закону «Про захист
прав людини від впливу іонізуючого
випромінювання», пацієнт дійсно має
право відмовитися від медичного
втручання, пов'язаного з його
опроміненням, за винятком, коли
втручання пов'язане з виявленням
небезпечних інфекційних захворювань.
Однак, згідно зі ст. 21 Закону «Про
захист населення від інфекційних
хвороб», зважаючи на профіль
діяльності медичного закладу,
практично всі працівники установи,
діяльність якої пов'язана з
обслуговуванням населення і може
призвести до поширення інфекційних
хвороб, повинні проходити
профілактичний медичний огляд,
включаючи всі необхідні обстеження.
Крім того, зобов'язання працівника щодо
проходження медичного огляду також
закріплене ст. 14 Закону «Про охорону
праці».

Згідно зі ст. 15 Закону «Про охорону
праці», спеціалісти служби охорони
праці мають право вимагати
відсторонення від роботи осіб, які не
пройшли передбаченого законодавством
медичного огляду, а згідно зі ст. 17
зазначеного вище Закону, керівник має
цілковите право не допускати до роботи
працівників, які не пройшли
обов'язкових медичних оглядів у
встановлений термін.

Поряд з наказом Міністерства охорони
здоров'я від 21.05.2007 р. № 246 «Про
затвердження Порядку проведення
медичних оглядів працівників певних
категорій», зареєстрованим у
Міністерстві юстиції 23.07.2007 р. за №
846/14113,в якому передбачено Порядок
проведення медичних оглядів
працівників певних категорій,
розроблений на виконання ст. 17 Закону
«Про охорону праці», який визначає
процедуру проведення попереднього (під
час прийняття на роботу) і періодичних
(протягом трудової діяльності)
медичних оглядів працівників, зайнятих
на важких роботах, роботах із
шкідливими чи небезпечними умовами
праці або таких, де є потреба у
професійному доборі, щорічного
обов'язкового медичного огляду осіб
віком до 21 року, існують інші накази
Міністерства охорони здоров'я, які
спрямовані на збереження здоров'я
громадян України, у тому числі й
трудящого населення.

Так, виконання наказу Міністерства
охорони здоров'я від 23.07.2002 р. № 280,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції 08.08.2002р. за № 639/6927 «Стосовно
організації проведення обов'язкових
профілактичних медичних оглядів
працівників окремих професій,
виробництв і організацій, діяльність
яких пов'язана з обслуговуванням
населення і може призвести до
розповсюдження інфекційних хвороб»,
необхідно для профілактики
розповсюдження інфекційних
захворювань. Постанова Кабінету
Міністрів від 15.02.2006р. № 143 «Про
затвердження Порядку проведення
обов'язкового профілактичного огляду
певних категорій населення на
виявлення туберкульозу» спрямована на
запобігання зараженню на туберкульоз
осіб, які контактують з хворим.

Крім зазначених вище, є ще низка
нормативних документів - наказів
Міністерства охорони здоров'я, а також
спільних наказів і інструкцій МОЗ з
іншими міністерствами та відомствами
стосовно проведення окремих видів
медоглядів для деяких категорій
працівників. Наприклад, з проведення
наркологічних і психіатричних оглядів,
проведення психофізіологічної
експертизи та інші.

Проведення обов'язкового попереднього
медогляду під час прийняття на роботу
осіб, які будуть працювати у сфері
забезпечення організації та
проведення у відповідній
територіальній громаді соціальної
роботи із соціально незахищеними
категоріями сімей, дітей, передбачено
чинним законодавством.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2,
який претендував на заняття посади
«Фахівець із соціальної роботи», яка
передбачає прийняття участі у
виконанні загальнодержавних та інших
соціальних програм шляхом проведення
соціальної роботи із незахищеними
сім'ями, дітьми та молоддю, відмовився
від проходження медичного огляду та
проігнорував вимоги центру соціальних
служб для сім'ї, дітей, молоді та спорту.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, постановлено
з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307,
ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 20 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: