АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1754 /2014
інстанції - Кушнір С.І.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Солом'янська
районна у м.Києві державна
адміністрація про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного
суду м.Києва від 22 листопада2013 року

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Солом'янського
районного суду м.Києва від 22.11.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що помилковим є
висновок суду про те, що нею не доведено
факту непроживання відповідача у
квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців
без поважних причин. Судом не було
досліджено та не було надано належної
оцінки наданим доказам на
підтвердження заявлених вимог, а саме
акту обстеження від 19.06.2013 року та
довідці ОСББ «Родинна оселя» від 20.06.2013
року про те, що відповідачка ОСОБА_4 до
квартири не заселялась і не проживає в
ній. Не відповідає обставинам справи
висновок суду про наявність у
відповідача перешкод у користуванні
жилим приміщенням, спричинених діями
позивача.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Позивачка ОСОБА_3,
відповідачка ОСОБА_4, представник
Солом'янської РДА в м.Києві в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про що свідчать
розписки. Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухваленого рішення в
цій частині, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
30.05.2008 року розпорядженням №780
Виконавчого органу Київської міської
Ради (Київською міською державною
адміністрацією) надано за рахунок
коштів інвесторів жилі приміщення
громадянам, які перебувають на
квартирному обліку, відселюваним із
будинку АДРЕСА_2, що підлягає знесенню:
ОСОБА_3 на сім'ю з трьох осіб (вона, брат
та мати) двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

03.07.2008 року ОСОБА_3 було видано ордер на
сім'ю з трьох осіб на право зайняття
жилого приміщення, яке складається з
двох кімнат в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1. Склад сім'ї: ОСОБА_3, брат
ОСОБА_6, мати ОСОБА_4 Тобто, спірна
квартира була надана державою і в
користування відповідачки.

08.05.2010 року позивач зареєструвала шлюб,
змінила прізвище на «ОСОБА_3», що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
від 08.05.2010 року, актовий запис № 527.

Згідно довідки форми № 3 ОСББ
«Родинна оселя» від 02.10.2013 року в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані особи:
позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4,
ОСОБА_6 (брат позивача та син
відповідача) та неповнолітня дочка
позивача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_4 та просила визнати
відповідачкутакою, що втратила право
користування житловим
приміщенням-квартирою АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вона не проживає в
квартирі понад шість місяців без
поважних причин.

Відповідно до ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом 6 місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.10 від 12.04.1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», що у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням на підставі ст.71, необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
У разі їх поважності суд може
продовжити пропущений строк.

Таким чином, під час вирішення питання
про втрату членом сім'ї наймача права
на користування жилим приміщенням
з'ясуванню підлягають термін його
відсутності та поважність причин такої
відсутності.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від
20.11.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням відмовлено. Тобто,
рішенням апеляційного суду
встановлено, що станом на 20.11.2012 року
відповідач ОСОБА_4 не втратила право
користування спірною квартирою.

З даним позовом ОСОБА_3 звернулась до
суду 17.07.2013 року, тобто через сім
місяців, після ухвалення рішення суду,
яким було відмовлено їй у визнання
відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.

Як зазначає позивач, її мати в
квартирі не проживає. В спірній
квартирі мешкає вона з чоловіком та
дитиною.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачем не доведено факту
непроживання ОСОБА_4 вспірній квартирі
понад шість місяців без поважних
причин, а саме починаючи з 20.11.2012 р.

Як встановлено судом першої
інстанціїміж позивачем та
відповідачем склались неприязні
стосунки, позивач в судовому засіданні
поясняла, що не бажає проживання
матерів спірній квартирі, оскільки та
зловживає спиртними напоями, не
приділяла їй належної уваги в
дитинстві.

ОСОБА_3, без згоди матері,
поселила до спірної квартири свого
чоловіка, що є перешкодою в
користуванні квартирою відповідачкою.

Як встановлено рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2012
року, зі слів ОСОБА_4, в спірній
квартирі знаходяться її речі. Таким
чином, не можна зробити висновок про те,
що відповідач не інтересується спірною
квартирою. Колегія суддів вважає, що
відповідач не проживає в спірній
квартирі з поважних причин, а саме з
метою уникнення конфліктної ситуації з
дочкою, яка проживає в даній квартирі з
чоловіком та неповнолітньою дитиною. А
тому відсутні підстави, передбачені
ст.71 ЖК України, для визнання ОСОБА_4
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Акт обстеження від 19.06.2013 року та
довідка ОСББ «Родинна оселя» від 20.06.2013
року не спростовують поважності причин
непроживання відповідачки у спірній
квартирі. Колегія суддів вважає, що
відповідач не проживає в спірній
квартирі з поважних причин, а тому
вимоги позивача є такими, що не
підлягають задоволенню.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
вона посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 22 листопада2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: