Справа №461/8076/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради, треті особи - Львівське
комунальне підприємство «Старий
Львів», Львівська міська рада, Відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова про
визнання права та зобов'язання до
вчиненя дій,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, Відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова, в
якому просить визнати її членом сім'ї
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, визнати
за нею право на користування житловою
квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради укласти з нею
договір найму житлової квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова не
чинити їй перешкод у приватизації
вказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач покликається на те, що з
вересня 2012 року вона проживала разом з
ОСОБА_2 у спірній квартирі та вела з нею
спільне господарство, доглядала за нею,
мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2 померла та за життя склала
заповіт, за яким заповіла позивачу, все
належне майно, а також те, що належатиме
їй в майбутньому. Після смерті ОСОБА_2
спадщину позивач фактично прийняла,
так як проживала разом з нею на день її
смерті, а також звернулася до нотаріуса
з відповідною заявою про прийняття
спадщини. Інших спадкоємців після
смерті ОСОБА_2 немає. ОСОБА_2 була
основним наймачем квартири АДРЕСА_1 та
відповідно заповіла таке її право і
позивачу. Позивач, за дорученням
ОСОБА_2, зібравши усі необхідні
документи для приватизації спірної
квартири, 29.03.2014 року подала їх до
відділу приватизації державного
житлового фонду Галицького району м.
Львова. Однак, її було повідомлено про
те, що у зв'язку із смертю ОСОБА_2, заява
на приватизацію квартири розглядатися
не буде. Після смерті ОСОБА_2 згадану
квартиру було опечатано ЛКП «Старий
Львів» та через відсутність свідоцтва
про право власності вона обмежена у
використанні законних засобів захисту
від протиправних дій третіх осіб щодо
спадкового майна.

23.12.2013 року представник позивача подав
заяву про збільшення позовних вимог,
згідно якої позивач, звертається з
позовом до Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи - Львівське комунальне
підприємство «Старий Львів», Львівська
міська рада, Відділ приватизації
державного житлового фонду Галицького
району м. Львова. Також, згідно заяви
про збільшення позовних вимог позивач
просить визнати її членом сім'ї
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, визнати
за нею право на користування житловою
квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати
Галицьку районну адміністрацію
Львівської міської ради укласти з нею
договір найму житлової квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова не
чинити їй перешкод у приватизації
вказаної квартири.

Позивач та її представник в судовому
засіданні, кожен окремо, позов
підтримали, дали пояснення аналогічні
доводам, викладеним у позові. Просять
позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив з мотивів
безпідставності. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Представник третьої особи Львівської
міської ради в судовому засіданні
позов заперечив з мотивів
безпідставності. Просить відмовити в
задоволенні позову.

Представник третьої особи ЛКП «Старий
Львів» в судовому засіданні позов
заперечив з мотивів безпідставності.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи Відділу
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова в
судове засідання не з'явився, подав до
суду заяву, згідно позов заперечує та
просить слухати справу у його
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
надані суду докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2,4 ст.41 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Статтею 64 ЖК України встановлено,
що члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з
наймачем майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно ч.1 ст.106 ЖК України,
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів
сім'ї, які проживають разом з ним,
вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму
жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була
зареєстрована та постійно проживала в
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з
місця проживання №685 від 20.03.2013 року
/а.с.22/ та витягом із рішення №513 від
05.09.1980 року /а.с.23/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла в
м.Львові, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
01.04.2013 року /а.с.12/.

Також, як встановлено судом та
видно з матеріалів справи, за життя
ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось, і взагалі все те, що буде
їй належати на день смерті і на що за
законом вона матиме право заповіла
ОСОБА_1 /а.с.16/.

Окрім того з матеріалів справи
видно, що ОСОБА_2 видала довіреність від
19.03.2013 року, якою уповноважила ОСОБА_1
бути її представником в органах
державної влади та органах місцевого
самоврядування, організаціях,
установах, підприємствах у справі
приватизації квартири АДРЕСА_1 /а.с.17/.

З матеріалів справи видно, що
ОСОБА_1 подала в відділ приватизації
державного житлового фонду Галицького
району м. Львова заяву від імені ОСОБА_2
на приватизацію вищезгаданої квартири
/а.с.21/.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України,
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому.

Згідно п.13 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995р.№20, якщо квартира (будинок) не
була передана у власність наймачеві,
його спадкоємці вправі вимагати
визнання за ними права власності на неї
лише в тому разі, коли наймач звертався
з належно оформленою заявою про це до
відповідного органу приватизації або
власника державного чи громадського
(щодо громадян, які постраджали
внаслідок Чорнобильської катастрофи)
житлового фонду, однак вона не була
розглянута в установлений строк або в
її задоволенні було незаконно
відмовлено при наявності підстав і
відсутності заборон для передачі
квартири у власність наймачеві.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в судовому засіданні, ствердили
той факт, що ОСОБА_1 проживала разом з
ОСОБА_2 у спірній квартирі, вела з нею
спільне господарство, доглядала за нею,
вони мали спільний бюджет. Також ОСОБА_1
понесла усі витрати на поховання
ОСОБА_2

Частина 2 ст. 3 Сімейного кодексу
України передбачає, що сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Таким чином, враховуючи
вищенаведене, суд приходить до
переконання, що ОСОБА_1 проживала
однією сім'єю з ОСОБА_2, а також є
спадкоємцем останньої і фактично
прийняла спадщину, в тому числі і право
на користування квартирою АДРЕСА_1,
тобто успадкувала право найму цієї
квартири, а тому позов є підставним та
підлягає до задоволення в цій частині.

Щодо вимог про зобов'язання відділу
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м. Львова не
чинити їй перешкод у приватизації
вказаної квартири, то в цій частині
позову слід відмовити, оскільки
позивачем не подано жодного належного
доказу на підтвердження цієї
обставини. Факт відмови у розгляді
заяви на приватизацію згаданої
квартири від імені ОСОБА_2 у зв'язку з
її смертю, не можна розцінювати як
чинення перешкод у користуванні
квартирою ОСОБА_1

Разом з тим, суд вважає за необхідне
роз'яснити ОСОБА_1 її право на звернення
із заявою на приватизацію згаданої
квартири після укладення договору
найму такої.

Керуючись ст.ст.3-11,60, 212-215 ЦПК України,
суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, членом
сім'ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право на
користування житловою квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Галицьку районну
адміністрацію Львівської міської ради
укласти з ОСОБА_1 договір найму
житлової квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.