22-ц/795/380/2014 Головуючий у I інстанції -Жук
М. І. Доповідач - Хромець Н. С.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І.
при секретарі:Рудик І.І.за
участю:позивача ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 23
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про позбавлення
батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 23 грудня 2013 року
відмовлено у позові ОСОБА_5 про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_6
відносно дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. На думку
позивача суд першої інстанції неповно
та необ'єктивно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, порушив
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, щодо порушення
процесуальних норм позивач стверджує,
що відповідач у судовому засіданні
визнав позов, чого суд не врахував і
вказав у рішенні про невизнання позову
відповідачем. Порушеннями норм
матеріального права позивач вважає те,
що суд обґрунтував відмову у позові
посиланнями на тривалу хворобу
відповідача, що на думку позивача не
може бути поважною причиною
невиконання батьківських обов'язків,
оскільки відповідач у перервах між
перебуванням у лікувальних закладах
працював, періодично ображав позивача
шляхом надсилання СМС-повідомлень, але
не цікавився дитиною.

У письмових запереченнях на
апеляційну скаргу відповідач просить
відхилити скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції без змін,
вважаючи його законним і
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги такими, що ґрунтуються на
вимогах закону.

У судовому засіданні позивач
підтримала апеляційну скаргу.
Відповідач апеляційну скаргу не
визнав.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відмовляючи у позові про
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав,
суд послався на поважність причини
(тривала хвороба опорно-рухової
системи) невиконання відповідачем
батьківських обов'язків. Такі висновки
суду ґрунтуються на досліджених
доказах і не суперечать вимогам закону.

Факт тривалої хвороби
відповідача, яка частково обмежує його
фізичні можливості, у тому числі
вільного пересування , підтверджений
даними медичних документів (а.с. 31-33).
Підстави для позбавлення батьківських
прав , передбачені ст. 164 СК України, як
кожна окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками. Відповідно до
роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови
№ 3 Пленуму Верховного Суду України від
30 березня 2007 р., особу, яка не виконує
свої батьківські обов'язки внаслідок
тяжкого захворювання (крім хронічного
алкоголізму чи наркоманії) або з інших
не залежних від неї причин, не можна
позбавити батьківських прав.

Крім того, позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, і питання про
його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи з врахуванням поведінки обох
батьків, особи батька і матері, а також
інших конкретних обставин справи.

З пояснень сторін у судовому
засідання встановлено, що між ними
склались вкрай напружені особисті
стосунки, що практично призвело до
небажання спілкуватись один з одним.
Внаслідок цих обставин позивач вважає,
що вона самостійно може забезпечити
належне виховання дитини і впевнена в
тому, що відповідач не бажає брати
участь у вихованні і утриманні дитини.
Проте, впевненість позивача у тому, що
батько не бажає брати участь у
вихованні дитини не є підставою для
позбавлення відповідача батьківських
прав. Позивач у судовому засіданні
потребу у позбавленні відповідача
батьківських прав, крім інших підстав,
обґрунтовувала також тим, що вона не
може без згоди відповідача виїхати в
гості до родичів за межі України. Проте,
з пояснень її ж самої встановлено, що
вона не зверталась до відповідача з
проханням про такий дозвіл.

Доводи позивача щодо визнання
відповідачем позову не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.
Відповідач заперечує визнання ним
позову. Крім того, із змісту заперечень
відповідача на апеляційну скаргу та
його пояснень відповідача у судовому
засіданні неможливо прийти до
висновку про визнання ним позову. До
того ж, у випадку визнання позову
відповідачем, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦК
України, суд постановляє рішення про
задоволення позову лише за наявності
законних підстав для цього. У даній
справі законних підстав для
позбавлення відповідача батьківських
справ судом не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: