Справа № 214/9698/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом, в якому просить суд
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування
якого посилається на те, що їй, на
підставі Договору дарування квартири,
посвідченого 06.11.1996 року приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі за №1199,
належить квартира АДРЕСА_1, яка раніше
належала відповідачу у справі - ОСОБА_2.
З метою реалізації свого права
власності на зазначену квартиру вона
звернулась до приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, з питання укладення
договору купівлі-продажу даної
квартири, однак отримала відмову, у
зв'язку з тим, що правовстановлюючий
документ - Договір дарування квартири
від 06.11.1996 року був викладений на
спеціальному нотаріальному бланку
серії ААВ №289827, який згідно
інформаційної довідки з Єдиного
реєстру спеціальних бланків
нотаріальних документів неможливо
перевірити на предмет його дійсності,
та для якої нотаріальної дії його було
використано. Разом з тим, на
сьогоднішній день приватний нотаріус
ОСОБА_3 припинив свою діяльність, але
документи до нотаріального архіву не
передав, у зв'язку з чим, вона
позбавлена можливості внести зміни до
зазначеного Договору дарування
квартири та вимушена була звернутись
до суду.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, її представник надала
письмову заяву, в якій позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання також не
з'явилась, але надала письмову заву, в
якій визнала пред'явлені позовні
вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Так, 06.11.1996 року позивач та відповідач
уклали Договір дарування квартири,
який був посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №1199, серія бланку ААВ №289827
та зареєстрований в Криворізькому БТІ
в реєстровій книзі №75П, сторінка №273,
запис №273, за умовами якого позивач
отримала у дар від відповідача належну
останній квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

Маючи намір відчужити зазначену
квартиру позивач звернулась до
приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
з питання укладення договору
купівлі-продажу даної квартири, однак
отримала відмову, у зв'язку з тим, що
правовстановлюючий документ - Договір
дарування квартири від 06.11.1996 року був
викладений на спеціальному
нотаріальному бланку серії ААВ №289827,
який згідно інформаційної довідки з
Єдиного реєстру спеціальних бланків
нотаріальних документів неможливо
перевірити на предмет його дійсності,
та для якої нотаріальної дії його було
використано (а.с.18).

Разом з тим, згідно довідки
Криворізької філії Державного
нотаріального архіву в
Дніпропетровській області від 17.12.2013
року, приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
припинив свою нотаріальну діяльність,
але документи до нотаріального архіву
не передав, у зв'язку з чим
місцезнаходження нотаріальних
документів невідоме (а.с.17).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути в тому числі
визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, та ст.
321 ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, що засвідчує його право
власності.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
зокрема те, що відповідач визнала
пред'явлені позовні вимоги та з
матеріалів справи не вбачається, що
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, та
зважаючи на те, що лише визнання в
судовому порядку права власності на
вказану квартиру за позивачем, надасть
їй можливість користуватися усіма
правами, якими наділяються власники
майна, а саме - володіти, користуватися
та розпоряджатися майном на свій
розсуд, суд приходить до висновку про
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 316, 321,
392, 626 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 174, 209, 256-258,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,3
кв.м., житловою площею 29,2 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Попов.