Єдиний унікальний номер 205/9324/13-ц
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
судді Мовчан Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказала, що 25 вересня 2010 року між нею,
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 (далі - Відповідач)
було укладено Договір позики,
посвідчений нотаріально приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 1856.
Відповідно до умов укладеного договору
позики позивач передала у позику
відповідачу грошові кошти у розмірі 121
909 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот
дев'ять) грн. 48 коп. Відповідно до п. 3
цього Договору відповідач зобов'язався
повернути позивачу одержану від неї
суму грошей у повному обсязі до 25
лютого 2011 року включно. З метою
досудового врегулювання даного
питання, позивач неодноразово вимагала
повернення боргу, однак відповідач
відмовлявся повернути борг.
У зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів позивачу, остання вимушена
звернутись до суду із вимогами про
повернення боргу у розмірі 121 909 (сто
двадцять одна тисяча дев'ятсот дев'ять)
грн. 48 коп., 3 % річних від простроченої
суми у розмірі 9 709(дев'ять тисяч сімсот
дев'ять) грн. 70 коп., індекс інфляції у
розмірі 2 158 (дві тисячі сто п'ятдесят
вісім) грн. 15 коп. та судового збору у
розмірі 1 337 (одна тисяча триста
тридцять сім) грн. 80 коп.
Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду письмову заяву,
в якій просить здійснити розгляд
справи без її участі за наявними
матеріалами, а позов задовольнити
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчать судові повістки (а.с. 8,
11) та поштове відправлення яке
повернулось до суду із відміткою
«закінчення терміну зберігання» (а.с.
22), про причини неявки в судове
засідання не повідомив, ніяких
письмових заяв чи клопотань до суду не
У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України
у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином був
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнанні
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. Зі згоди
позивача суд ухвалює заочне рішення на
підставі наявних доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дослідивши
матеріали справи, знаходить позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з огляду на
нижчевикладене.

Так, судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 вересня 2010 року
між позивачем, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 був
укладений договір позики, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за № 1856.
Відповідно до умов укладеного договору
позики позивач (позикодавець) передав
у позику відповідачу ( позичальнику)
грошові кошти у розмірі 121 909 (сто
двадцять одна тисяча дев'ятсот дев'ять)
грн. 48 коп. Строк виконання грошового
зобов'язання був визначений сторонами
у вказаному договорі до 25 лютого 2011
року (а.с.4).

Задовольняючи позов, суд виходив з
наступного.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України - за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України на
підтвердження договору позики та його
умов може бути пред'явлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

За вищевказаних обставин та вимог
матеріального закону суд доходить
висновку, що між сторонами по справі
укладено договір позики, за умовами
якого відповідач зобов'язувався
прийняти позику, та повернути її у
визначений договором строк. Доказів
повернення вказаної грошової суми
позивачеві матеріали справи не
містять.

За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обігу або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі у строк та в порядку,
встановленому договором. У
відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором чи
законом.

Позивач в позові зазначає про
необхідність стягнення з відповідача
суми боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3 % річних від
простроченої суми за період з 25.02.2011
року по 22.10.2013 року. За вказаних
обставин та приписів чинного
законодавства, суд вважає, що така
вимога ґрунтується на законі, тому з
відповідача підлягає стягненню сума
інфляційних витрат від простроченої
суми у розмірі 2 158 (дві тисячі сто
п'ятдесят вісім) грн. 15 коп. А також, з
відповідача підлягає стягненню 3 %
річних від простроченої суми за період
з 25.02.2011 року по 22.10.2013 року відповідно
до вимог вказаної ч.2 ст. 615 ЦК України.
Разом з цим, перевіряючи розрахунок
позивача щодо обчислення вказаної
суми, суд доходить висновку, що за
вказаний календарний період часу 3%
річних дорівнює сумі у розмірі 9719
(дев'ять тисяч сімсот дев'ятнадцять)
грн. 36 коп. (121 909, 48 грн. *3%/100/365=10,01 грн.;
10,01 *970 = 9719 грн. 36 коп.), а не 9 709 (дев'ять
тисяч сімсот дев'ять) грн. 70 коп., яка
була заявлена позивачем. Однак, при
розгляді справи та винесенні рішення
по суті спору, суд керується вимогами
ст. 11 ЦПК України відповідно до змісту
якої суд розглядає справи виключно в
межах заявлених вимог на підставі
доказів, поданих сторонами. Таким
чином, не зважаючи на те, що заявлена
позивачем до стягнення сума 3 % річних
від простроченої суми за період з 25.02.2011
року по 22.10.2013 року є меншою, ніж це
встановлено в ході судового розгляду,
суд вважає, що вимога позову в цій
частині має бути задоволена саме в
розмірі позовних вимог заявлених
позивачем, що кореспондується із
вказаними вимогами ст.11 ЦПК України
щодо диспозитивності цивільного
судочинства та неприпустимості виходу
судом за межі позовних вимог із власної
ініціативи.

Суд вважає, що відповідач мав
можливість реалізувати своє
процесуальне право на подання доказів
та надання пояснень по суті справи,
однак відповідач у судове засідання не
з'явився, без поважних причин,
заперечення на позов не надав, тому суд
вважає за можливе у даному випадку
розглядати справу з урахуванням
доказів та в межах позовних вимог, що
були подані та заявлені позивачем
відповідно.

Таким чином, вимоги позивача за своєю
правовою природою законні,
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
та з відповідача підлягає стягненню за
договором позики від 25 вересня 2010 року
сума боргу у розмірі 121 909 (сто двадцять
одна тисяча дев'ятсот дев'ять) грн. 48
коп., 3 % річних від простроченої суми у
розмірі 9 709(дев'ять тисяч сімсот
дев'ять) грн. 70 коп., індекс інфляції у
розмірі 2 158 (дві тисячі сто п'ятдесят
вісім) грн. 15 коп. за період з 25.02.2011 року
по 22.10.2013 року., а всього разом: 133 777 (сто
тридцять три тисячі сімсот сімдесят
сім) грн. 33 копійки.

Також, на підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем по оплаті
судового збору у розмірі 1 337(одна
тисяча триста тридцять сім) грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 526, 615, 625, 1046, 1047 ЦК
України, ст. 212-215, 224-229 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики -
задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н.
НОМЕР_1,уродженець м. Дніпропетровська,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1, (і.п.н. НОМЕР_2,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) за
Договором позики від 25 вересня 2010 року
грошову суму у розмірі основного боргу
121 909 (сто двадцять одна тисяча
дев'ятсот дев'ять) грн. 48 коп., 3 % річних
від простроченої суми у розмірі 9 709
(дев'ять тисяч сімсот дев'ять) грн. 70
коп., індекс інфляції у розмірі 2 158 (дві
тисячі сто п'ятдесят вісім) грн. 15 коп.
за період з 25.02.2011 року по 22.10.2013 року., а
всього разом 133 777 (сто тридцять три
тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 33
копійки.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н.
НОМЕР_1,уродженець м. Дніпропетровська,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1, (і.п.н. НОМЕР_2,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2)
понесені позивачем та документально
підтверджені судові витрати по справі
у вигляді судового збору в розмірі 1
337(одна тисяча триста тридцять сім) грн.
80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Позивач має право оскаржувати заочне
рішення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області, шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя:
Д.В. Мовчан