АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/364/14
Головуючий в І інстанції Зуб І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 06 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6, на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 22 жовтня 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_6 до комунального
підприємства «Комунальне транспортне
підприємство», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: територіальна державна
інспекція з питань праці у Херсонській
області, про стягнення заробітної
плати, компенсації за час затримки
розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним вище позовом,
зазначаючи, що в період з 01.08.2012 року по
05.06.2013 року він перебував у трудових
відносинах з відповідачем, працюючи на
посаді озеленювача 4-го розряду.

Посилаючись на те, що у вказаний період
роботодавцем постійно порушувалися
вимоги трудового законодавства щодо
строків виплати заробітної плати, а
належний до виплати розрахунок при
звільненні не проведений з ним
останнім по теперішній час, просив суд,
з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, стягнути з КП
«Комунальне транспортне підприємство»
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 9 389 ,43 грн., компенсацію за
затримку розрахунку при звільненні в
розмірі 16 502,08 грн. та моральну шкоду,
розмір якої він оцінив у 5 000 грн.

Рішенням від 22 жовтня 2013 року суд
відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча від
імені ОСОБА_6, посилаючись на те, що суд
першої інстанції поверхово дослідив
обставини справи та надані сторонами
докази і неправильно витлумачив норми
трудового законодавства, просить
рішення суду скасувати й ухвалити нове,
яким стягнути з відповідача 27 558,7 грн.
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні, а також стягнути 5 000 грн. в
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу КП «Комунальне транспортне
підприємство» її доводи не визнає і
вважає такими, що не ґрунтуються на
законі та спростовуються наданими
відповідачем суду першої інстанції
доказами, просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, суд першої
інстанції виходив з того, що
роботодавець повністю виплатив
звільненому працівнику передбачений
ст. 117 КЗпП України середній заробіток
за весь період затримки розрахунку при
звільненні, що підтверджується наданою
суду інформацією.

Проте повністю з такими висновками
суду погодитись не можна, оскільки суд
дійшов їх із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено і сторони цього не
спростовують, що позивач працював у
відповідача на посаді озеленювача.

За наказом №138-к від 30.05.2013 року від був
звільнений з роботи 05.06.2013 року за
власним бажанням з підстав,
передбачених ст. 38 КЗпП України.

У визначений ст. 115 цього ж Кодексу
строк відповідач не виплатив
працівнику належні йому суми.
Остаточний розрахунок, за наданою
роботодавцем інформацією був
здійснений лише 08.07.2013 року, що
додатково підтверджується
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Херсонській області, яка
здійснювала перевірку господарюючого
суб'єкта щодо дотримання ним положень
трудового законодавства.

За приписом вказаного органу 18.09.2013
року відповідач виплатив ОСОБА_6 в
добровільному порядку середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, період якого не
оспорюється й складає 33 дня, в сумі 1 674,87
грн. /а.с. 37-38/.

При цьому при обчисленні середньої
заробітної плати в порушення положень
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року №100, взяв за базовий
період суми його заробітної плати за
квітень і травень 2013 року, повністю не
відпрацьовані працівником з поважних
причин, поділивши їх на кількість
календарних, а не робочих днів за
вказаний період, та визначив у зв'язку з
цим помилково середньоденну заробітну
плату в розмірі 61,94 грн. /а.с. 38, 83-84/.

Вирішуючи спір суд першої інстанції на
це уваги не звернув й доводи
представника позивача з цього питання
належним чином не перевірив та ухвалив
в цій частині позовних вимог помилкове
рішення, яке підлягає скасуванню з
ухваленням нового про часткове
задоволення цих вимог, виходячи з
наступного.

За чинним законодавством обчислення
середньої заробітної плати працівника
здійснюється відповідно до вказаного
вище Порядку, виходячи з заробітку за
останні повністю відпрацьовані ним два
календарних місяці, які передували
його звільненню, без врахування певних
виключень, які в даному випадку
відсутні.

Ці положення підзаконного
нормативного акту не дотримані. За
наданою відповідачем на вимогу суду
апеляційної інстанції інформацією
повними відпрацьованими позивачами
робочими місяцями, які повинні бути
базовими для обчислення середньої
заробітної плати, є березень 2013 року з 20
робочими днями при нарахованій
заробітній платі в сумі 2 137 грн. та
листопад 2012 року з 22 робочими днями при
нарахованій заробітній платі в сумі 2 083
грн. /а.с. 104-107/.

За правилами, встановленими трудовим
законодавством, середньоденна
заробітна плата позивача складає 100,47
грн. (2 137 грн. + 2 083 грн. : 42 дня = 100,47 грн.),
яка повинна бути врахована при
визначенні загальної суми середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Оскільки роботодавець добровільно
виплатив працівнику лише 1 674,87 грн., які
підлягають врахуванню при визначенні
загальної суми середньої заробітної
плати, то на користь позивача у зв'язку
з цим підлягає стягненню сума в
розмірі 1 271,49 грн., визначена судом без
врахування обов'язкових податків та
платежів

100,47 грн. х 33 дня = 3 315,51 грн.

3 315,51 грн. - 2 044,02 грн. = 1 271,49 грн.

При цьому 2 044,02 грн. - це нарахована
раніше роботодавцем сума середнього
заробітку без врахування обов'язкових
податків та платежів.

Підстав для виплати позивачеві інших
компенсаційних виплат, передбачених
Положенням про порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 20
грудня 1997 року №1427, не встановлено як
судом першої, так і апеляційної
інстанції.

Доводи апеляційної скарги з цього
питання не містять будь-якого
правового обґрунтування, певного
розрахунку чи доказів, які б
спростували оскаржуване рішення суду в
цій частині.

В процесі розгляду справи позивач, як
сторона у спорі, не надав доказів щодо
заподіяння йому роботодавцем
моральної шкоди, відшкодування якої за
законом передбачає сукупність певних
обставин, умов та підстав, а не один
лише факт порушення його трудових прав,
який в даному випадку з урахуванням
обставин справи, статусу відповідача,
несвоєчасністю фінансування його
певним органом, на думку колегії
суддів, не є суттєвим, тому суд
правомірно відмовив у задоволенні й
цих позовних вимог.

Висновки місцевого суду з цього
питання відповідають вимогам
матеріального і процесуального права.
Фактичні обставини встановлені судом
повно та об'єктивно, підтверджуються
матеріалами справи.

Наведені апелянтом в скарзі
розрахунки компенсаційних виплат
позивачеві не ґрунтуються на
положеннях трудового законодавства, а
тому колегією суддів до уваги не
приймаються.

На підставі наведеного, ст. 117 КЗпП
України, керуючись ст.ст. 303,307-309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої від
імені ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 22 жовтня 2013 року в
частині відмови у стягненні
компенсації (середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні) скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з комунального підприємства
«Комунальне транспортне підприємство»
на користь ОСОБА_6 середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в сумі 1 271,49 грн. без
утримання обов'язкових податків та
платежів та 127,15 грн. судового збору на
користь держави.

В решті рішення місцевого суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після
його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: