Справа № 265/362/14-ц
Провадження № 2/265/755/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з позовом до ОСОБА_2
про визнання батьківства щодо
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
стягнення аліментів на його утримання
до досягнення ним повноліття. В
обґрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що з відповідачем
ОСОБА_2 вони познайомились в 1998 році. З
2001 року позивачка та відповідач
знаходились в дуже близьких
відносинах. 04 березня 2003 року позивачці
стало відомо, що вона вагітна, про що
вона одразу повідомила відповідача
ОСОБА_2, він не оспорював батьківства та
побажав, щоб позивачка зберегла дитину.
За весь період вагітності відповідач
завжди був поруч з позивачкою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина -
ОСОБА_3. Прізвище позивачка дала своє
сину, оскільки відповідач не надав до
органів реєстрації актів цивільного
стану заяву про визнання батьківства
тому прізвище по батькові ім'я сина в
Книзі реєстрації народжень було
записано за вказівкою матері
відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного
кодексу України. До 2006 року відповідач
регулярно спілкувався з дитиною,
спільно проводив час, проводив з сином
виховні роботи, як батько, надавав
матеріальну допомогу, в 2004 році зробив
ремонт в квартирі позивачки. На початку
2006 року відповідач ОСОБА_2 перестав
спілкуватися з сином. З 2008 року по 2012
рік спілкування проходило дуже рідко і
тільки по телефону. З 2013 року
відношення відповідача до сина дуже
змінилось, він став уникати побачення з
сином та спілкування, що було дуже
тяжко сприйнято дитиною. Останньою
каплею стало те, що відповідач
проігнорував день народження сина
ІНФОРМАЦІЯ_8. На теперішній час, син
ОСОБА_3 повністю знаходиться на
утриманні позивачки. Відповідач у
добровільному порядку відмовляється
надавати їй допомогу на утримання
дитини, однак працює та має стабільний
заробіток, неповнолітніх дітей
відповідач немає. На підставі вище
викладеного, позивачка просить суд,
визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього
аліменти на його утримання у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку до
досягнення сином повноліття, а також
стягнути понесені нею витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243,60
гривні.

В судове засідання позивачка
ОСОБА_1 не з'явилась від неї до адреси
суду надійшла заява з проханням
слухати справу за її відсутності, на
задоволені позовних вимог наполягала
та просила суд визнати ОСОБА_2 батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього
аліменти на його утримання у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку до
досягнення сином повноліття, а також
стягнути понесені нею витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243,60
гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився від нього до адреси суду
надійшла заява з проханням слухати
справу за його відсутності, позовні
вимоги визнав в повному обсязі, а саме
визнає той факт, що він є батьком
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
не заперечує, проти стягнення з нього
аліментів на утримання сина в розмрі 1/4
частини всіх видів заробітку до
досягнення сином повноліття, а також
стягнення з нього понесені позивачкою
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 гривні.

Відповідно до ст. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази по справі
суд дійшов висновку про те, що
позовна заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу.

Позов про визнання батьківства може
бути пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до
частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України визначено, що
при народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем
та громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записуються за
її вказівкою.

Як встановлено при розгляді справи
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
з 2001 року перебували в інтимних
відносинах під час яких народився
ОСОБА_3, даний факт сторонами не
спростовувався.

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_3, виданим Відділом реєстрації
актів цивільного стану
Орджонікідзевського районного
управління юстиції міста Маріуполя
Донецької області 12 березня 2004 року,
актовий запис № 839, ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі батьки зазначені:
батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно з витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
народження із зазначенням відомостей
про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК
України від 24 грудня 2013 року за №
8, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в
графі батьки зазначені: батько - ОСОБА_4
та мати - ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно довідки з місця проживання від 11
грудня 2013 року наданої ЖКП
«Азовжитлокомплекс» ОСОБА_1, проживає
за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином
ОСОБА_3, 2003 року народження. (а.с. 12)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків.

Згідно роз'яснень Пленума Верховного
Суду України в п.9 постанови від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», рішення щодо визнання
батьківства (материнства) має
ґрунтуватися на всебічно перевірених
судом, що підтверджують або
спростовують заявлені вимоги чи
заперечення проти них. Питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст..212 ЦПК
України, згідно з якою жоден доказ не
має для суду наперед установленого
значення, він оцінює докази у їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення.

Оглядаючи фотографій з пологового
будинку та спільні фотографії
позивачки з відповідачем та з
неповнолітнім ОСОБА_3 та визнання
позовних вимог самим відповідачем, дає
суду переконатися, що саме відповідач
ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проаналізувавши зібрані докази по
справі та враховуючи, що відповідач
письмови визнав факт батьківства, суд
приходить до висновку про те, що
ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, до того ж
обов'язок утримувати дитину є рівною
мірою обов'язком як матері, так і
батька. При цьому обов'язком особистим,
індивідуальним, а не солідарним. При
ухиленні від цього обов'язку,
відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного
Кодексу України, кошти на утримання
дитини за рішенням суду присуджуються
у частці від доходу платника аліментів.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
Постанові Пленуму Верховного суду
України № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм СК
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Визнання відповідачем позову в частині
стягнення аліментів в розмірі 1/4 на
утримання неповнолітнього ОСОБА_3 не
суперечить вимогам закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, а також з
урахуванням обставин, передбачених ст.
182 СК України, суд вважає можливим
стягнути з відповідача аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від
всіх видів його заробітку та доходів
щомісячно, до досягнення сином
повноліття.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст.88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а сам з відповідача ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь
позивачки ОСОБА_1 сплачений останньою
судовий збір в розмірі 243 гривні 60
копійок.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.128, 135, 180-182 Сімейного кодексу
України, ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженець міста Маріуполя Донецької
області є рідним батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН
НОМЕР_1, уродженця міста Маріуполя
Донецької області, працюючого в ПАТ МК
„Азовсталь", який проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН
НОМЕР_2, яка проживає та зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 на утримання
неповнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 17 січня 2014 року і до
повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН
НОМЕР_1, уродженця міста Маріуполя
Донецької області, працюючого: ПАТ МК
„Азовсталь", який проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН
НОМЕР_2, яка проживає та зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 сплачений
останньою судовий збір в розмірі 243
гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ________________Шиян В.В.