Справа № 367/8044/13-ц Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/422/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

6 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Таргоній Д.О.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 26 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Бучанське
управління житлово-комунального
господарства» Бучанської міської ради
Київської області про стягнення
незаконно привласнених коштів за
ненадані та надані не в повному обсязі
послуги з утримання будинку і споруд, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до КП
«Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради Київської
області, мотивувавши свої позовні
вимоги тим, що з березня 2006 року він є
власником квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 Відповідач згідно з
договором про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій № 5261 від 18.01.2010
року є виконавцем житлово-комунальних
послуг. Позивач зазначає, що своєчасно
сплачує за житлово-комунальні послуги
і не має заборгованості, а відповідач
свої обов'язки не виконує належним
чином з грудня 2010 року по жовтень 2013
рік, у зв'язку з чим відповідачем було
безпідставно отримано кошти в розмірі
1550,02 грн., з урахуванням 8%
рентабельності - 1674,02 грн., з
урахуванням 20% ПДВ - 2008,82 грн.

Зважаючи на викладене, позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь
2 008,82 грн., як незаконно привласненні
кошти за ненадані та надані не в
повному обсязі послуги з утримання
будинку, споруд та стягнути з
відповідача на його користь 1 000 грн.
моральної шкоди. Крім того, позивач
подав до суду клопотання в якому
збільшив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача додатково 247,25
грн.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі, з
підстав неправильного застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, а також з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно ч. І ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Зі змісту відоцтва про право власності
на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 617060,
встановлено, що ОСОБА_1 належить на
праві власності квартира за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.01.2010 року між КП «Бучанське
управління житлово-комунального
господарства» Бучанської міської ради
Київської області та ОСОБА_1 було
укладено договір № 5261 про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Предметом
даного договору є забезпечення
виконавцем надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій у житловому АДРЕСА_1, а
споживачем - забезпечення своєчасної
оплати таких послуг за встановленим
тарифом у строк та на умовах, що
передбачені договором. Згідно п.2
договору, виконавець надає послуги
відповідно до затвердженого рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг. Розмір
щомісячної плати за надані послуги на
дату укладення договору становить 1,39
грн. за кв.м. Відповідно до п.13 договору
виконавець зобовязаний: забезпечувати
своєчасне надання послуг належної
якості із законодавством; подавати
споживачеві необхідну інформацію про
перелік послуг, структуру тарифу,
загальну суму місячного платежу, норми
споживання, режим надання послуг, їх
споживчі властивості, утримувати
внутрішньо будинкові мережі в
належному технічному стані,
здійснювати їх технічне
обслуговування та ремонт, вживати
своєчасних заходів до запобігання
аварійним ситуаціям та їх ліквідації,
усунення порушень щодо надання послуг
в установлені законодавством строки;
розглядати у визначений
законодавством строк претензій та
скарги споживача і проводити
відповідний перерахунок розміру плати
за послуги в разі їх ненадання, надання
не в повному обсязі, зниження
кількісних та якісних показників;
здійснювати контроль за технічним
станом інженерного обладнання
житлових будинків, квартир, приміщень;
своєчасно проводити підготовку
житлового будинку та його технічного
обладнання експлуатації в
осінньо-зимовий період (а.с.7-8).

Відповідно до довідки №132 від 24.12.2010
року виданої КП «Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради Київської
області у ОСОБА_1 заборгованості по
квартирній платі станом на 01.12.2010 рік
відсутня, нарахування проводиться на
загальну площу 63,9 кв.м., пільгами
останній не користується (а.с.11).

Згідно заяви від 01.10.2013 рік ОСОБА_1
звертався до начальника КП «Бучанське
управління житлово-комунального
господарства» Бучанської міської ради
Київської області з проханням створити
комісію для складання акта - претензії
за фактом ненадання або неповного
надання з боку КП «Бучанське
управління житлово-комунального
господарства» Бучанської міської ради
Київської області впродовж 2010-2013 років
обсягу сплачених послуг по утриманню
дому та прибудинкової території (а.с.12).

Також позивач звертався із заявою до
начальника КП «Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради Київської
області з проханням перерахувати
квартирну плату за період з грудня 2010
року по жовтень 2013 року (а.с.13).

07.10.2013 року позивачем був складений
Акт-претензія з приводу обсягів та
якості надання послуг з утримання
будинку і споруд та прибудинкової
території за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до якого, відповідач
повинен зробити перерахунок розміру
плати за ненадані або надані не в
повному обсязі послуги згідно норм
чинного законодавства (а.с.14).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
правильних висновків, з якими
погоджується і колегія суддів, про те,
що позивач, в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України, не довів наявність обставин,
які б свідчили, що відповідачем не
надаються чи надаються у неповному
обсязі житлово-комунальні послуги та
були незаконно привласнені кошти.

У той же час згідно роз'яснень даних у п.
3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 25.05.1995 р.
«Про судову практику у справу
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходить, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

При вирішенні даної категорії спорів,
суд зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи положення вказаного Закону
а також те, що судом не було встановлено
а позивачем не було доведено
обґрунтованість заподіяння йому
відповідачем моральної шкоди, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог і
в частині відшкодування моральної
шкоди.

Таким чином суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин між сторонами та ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 26 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: