Справа № 22-ц-7117/12 Головуючий у І
інстанції Криворучко І.В.Провадження №
22-ц/780/903/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 4
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченкa
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори, третя особа: Вишеньківська
сільська рада Бориспільського району
Київської області, про виділ частки
будинку в натурі і встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, та за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про припинення права
власності на частку у спільному майні, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
Бориспільської районної державної
нотаріальної контори, про виділ частки
будинку в натурі і встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, посилаючись на те, що в
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їхня бабуся
ОСОБА_8, після її смерті якої відкрилася
спадщина, яка складалася з житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Після смерті бабусі ОСОБА_8 спадщину
прийняв батько позивачів ОСОБА_9, але
належним чином дану спадщину не
оформив. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько
позивачів ОСОБА_9, після смерті якого
позивачі отримали свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/5 частину
спадкового майна.

На 4/5 частини спадкового майна видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4., ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
спадщину не прийняли, а звернулися із
заявами про прийняття спадщини,
пропустивши визначений законом 6-ти
місячний строк.

Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 15 частину спадкового
майна було видане ОСОБА_6 Про прийняття
спадщини ОСОБА_5 будь-які дані відсутні.

19 квітня 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6
подарували свою частку спадкового
майна ОСОБА_7 У зв'язку з тим, що ОСОБА_6
не прийняла спадщину належним чином і
свідоцтво їй видане з порушенням,
просили суд визнати договір дарування
недійсним.

Також зазначали, що незважаючи на те, що
розподіл будинку та земельної ділянки,
надвірних господарчих будівель та
споруд в частках в натурі не
проводилася, ОСОБА_7 самочинно, без
погодження з іншими співвласниками та
відповідними органами розпочала
перебудову і добудову до спадкового
будинку, чим позбавила позивачів за
основним позовом користуватися
спадковим майном, а тому позивачі
просили також знести самочинно
збудовану ОСОБА_7 веранду.

Рішенням Вишеньківської сільської
ради від 29 жовтня 2004 року №476-21 ОСОБА_7
надано дозвіл на виготовлення
будівельного паспорту на самовільно
прибудовану веранду, який позивачі за
основним позовом вважають незаконним і
просили визнати його недійсним та
скасувати.

Також просили виділити в натурі частку,
що належить позивачам у спадковому
майні за адресою: АДРЕСА_1, залишивши за
ними приміщення -1 та 2 згідно
поверхового плану на будинок та
встановити порядок використання
спірної земельної ділянки.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_7
та її представник звернулися до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про припинення права власності на
частку у спільному майні, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла
ОСОБА_8, спадкоємцями після її смерті є
її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом по 1/5 частині
спадкового майна. Також свою частку
отримав ОСОБА_9 - батько відповідачів за
зустрічним позовом.

19 квітня 2002 року спадкоємці ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 подарували позивачці за
зустрічним позовом ОСОБА_7 належні їм 2/5
частки будинку.

Крім того зазначала, що при житті
ОСОБА_9 в 1994 році між всіма спадкоємцями
було досягнуто угоди про добровільний
поділ спадкового майна, при якому
ОСОБА_9 отримав земельну ділянку
розміром 0,06 га по АДРЕСА_2, а також 0,02 га
земельної ділянки, на якій знаходиться
житловий будинок та надвірні споруди
по АДРЕСА_1, а також частку огорожі, яка
була перенесена, колодязь та літня
кухня, яка була ним розібрана та на її
місці побудована веранда до належного
йому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер і після
його смерті позивачі отримали
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/5 частину спадкового майна,
хоча на день смерті ОСОБА_9 майно
фактично було добровільно поділено між
спадкоємцями.

Станом на 1 січня 2010 року за
домоволодінням АДРЕСА_1. значиться
земельна ділянка розміром 0,11 га, що
підтверджує на думку позивачки за
зустрічним позовом факт передачі
ОСОБА_9 значної площі землі, а тому до
його смерті ніяких спорів між
спадкоємцями з приводу користування
спадковим майном та земельною ділянкою
не виникало.

Відповідачі за зустрічним позовом
ніколи не проживали у спадковому
будинку, а проживали у АДРЕСА_3.

На підставі наведеного позивачка за
зустрічним позовом ОСОБА_7 просила суд
припинити право власності
відповідачів за зустрічним позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/5 частину спірного
домоволодіння АДРЕСА_1 з компенсацією
їм 7 391 грн., оскільки відповідно до
висновку судової будівельної
експертизи вартість домоволодіння
становить 36 955 грн., а виділити
відповідачам за зустрічним позовом 1/5
частину спірного житлового будинку чи
встановити порядок користування даним
житловим будинком неможливо. Крім того,
позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_7
просила суд визнати за нею право
власності на 1/5 частину спірного
домоволодіння.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2012 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Бориспільської
районної державної нотаріальної
контори про виділ частки будинку в
натурі та встановлення порядку
користування земельною ділянкою.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, про припинення права
власності на частку у спільному майні,

Припинено право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/5
частку житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
на земельній ділянці, (домоволодіння),
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/5
частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
на земельній ділянці, (домоволодіння),
за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2
7391 грн. з депозитного рахунку
Бориспільського міськрайсуду
Київської області в Бориспільському
УДКСУ у Київській області, №0004,
банк платника ГУ ОБУ у Київській
області, МФО банку 821018, як компенсацію
за 1/5 частку житлового будинку з
надвірними будівлями, спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
підстав порушення судом норм
матеріального і процесуального права
ставиться питання про скасування
рішення та ухвалення нового, яким
задовольнити їхні позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
після смерті ОСОБА_8 спадкоємцями були
її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які отримали свідоцтва про право на
спадщину за законом по 1/5 частині
спадкового майна, отже свою частку
отримав і ОСОБА_9 - батько позивачів за
основним позовом.

7 вересня 2001 року вони звернулися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини і 24 листопада 2001
року отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/5 частку
спадкового майна, яке складається із
жилого будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1. На 4/5
частини спадкового майна свідоцтво про
право на спадщину за законом видано
відповідачам за основним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6

19 квітня 2002 року спадкоємці ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 подарували відповідачці за
основним позовом ОСОБА_7 належні їм 2/5
частки будинку, яка в подальшому
самочинно прибудувала веранду до
будинку та приватизувала частину
земельної ділянки.

У випадку, коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої ради.

Однак дозволів Вишеньківської
сільської ради про виділення в натурі
частки та переобладнання спірного
будинку у багатоквартирний в судовому
засіданні на підтвердження позовних
вимог не було надано.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
відповідні звернення позивачів за
основним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Вишеньківської сільської ради та
рішення по зверненнях щодо розгляду
питання про передачу земельної
ділянки, оскільки спірна земельна
ділянка належить сільській раді, то, як
вірно вважав суд першої інстанції, у
сторін відсутнє право на дану земельну
ділянку, і суд не мав підстав для
задоволення вимоги про виділення
частки земельної ділянки в натурі.

Суд першої інстанції також прийшов до
вірного висновку, відмовивши у позові
про виділення в натурі частки
земельної ділянки та у встановленні
порядку користування земельною
ділянкою, оскільки при розв'язанні
спору про право власності на будинок
вирішується позов про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Задовольняючи зустрічний позов в
повному обсязі суд, першої інстанції
виходив з висновку судово-будівельної
експертизи від 29 червня 2011 року,
відповідно до якого вартість
домоволодіння склала 36 955 грн., а
оскільки виділити відповідачам за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15
частку домоволодіння чи встановити
порядок користування даним житловим
будинком неможливо, то суд першої
інстанції вірно вважав даний висновок
експерта достовірним, законним та
доведеним. Враховуючи, що дійсна
вартість спірного домоволодіння
склала 36955,00 грн., отже дійсна вартість
1/5 частини спірного домоволодіння
становила 7391,00 грн., яку позивачка
внесла на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена внатурі, річ є неподільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим та таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Суд першої інстанції також прийшов до
вірного висновку, що позивачка має
право на визнання за нею 1/5 частини
спірного будинку, оскільки частина
відповідачів за зустрічним позовом є
незначною, кошти в рахунок компенсації
за 1/5 житлового будинку ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перераховані, інші сторони
відносно цього не заперечували, однак в
судовому засіданні апеляційної
інстанції позивачі не погоджуючись із
вартістю спірного домоволодіння
заявили клопотання про призначення у
справі судової будівельно-технічної
експертизи для визначення вартості
спадкового будинку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 20 березня 2013 року у
вказаній справі було призначено
повторну судову будівельно-технічну
експертизу.

25 грудня 2013 року на виконання
зазначеної ухвали «Незалежним
Інститутом Судових Експертиз»
надіслано висновок експертизи від 6
грудня 2013 року, однак колегія суддів
вважає, що зазначена експертиза не може
братися до уваги, оскільки експертом
при оцінці житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
було взято до уваги ще і земельну
ділянку площею 0.1-1.1 га, яка не є
спадковим майном і в ухвалі про
призначення повторної судової
будівельно-технічної експертизи не
ставилося питання щодо оцінки
зазначеної земельної ділянки, а лише
визначення ринкової вартості
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, а тому
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, беручи до уваги при
ухваленні рішення висновок
судово-будівельної еспкртизи КНДІ
судових експертиз від 29 червня 2011 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Сліпченко О.І.