У х в а л а

10 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Колодійчука В.М.,

Касьяна
О.П., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП «Пласт» про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки, визнання
припиненим договору поруки та за
зустрічним позовом акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом та просив
визнати недійсними: кредитний договір,
укладений 25 грудня 2007
року між ним і ТОВ «ВКП Пласт»; договір
іпотеки, укладений 25 грудня 2007 року між
позивачем і ТОВ «ВКП Пласт»; договір
іпотеки від 25 грудня 2007 року, укладений
між ТОВ «ВКП Пласт» і акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»). Крім
того, просив визнати припиненим
договір поруки, укладений між АТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 Свої
вимоги обґрунтовував тим, що при
укладенні вказаних договорів
відповідачем порушено вимоги Закону
України «Про захист прав споживача» і
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг».

Не погоджуючись із первісним позовом, у
серпні 2011 року АТ
«Райффайзен Банк Аваль» звернулось до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та
просило стягнути з нього як
солідарного боржника заборгованість
за кредитним договором у розмірі 1 743 231
грн. 44 коп.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 травня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано припиненим договір
поруки № 010/93-12/43/1, укладений 25 грудня 2007
року між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Київської регіональної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль». У
задоволенні решти вимог відмовлено. У
задоволенні зустрічних позовних вимог
АТ «Райффайзен Банк
Аваль» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 вересня 2013 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 21 травня 2012 року в частині
задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання
договору поруки припиненим та в
частині відмови АТ «Райффайзен Бак
Аваль» в задоволенні зустрічного
позову скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким ОСОБА_3
відмовлено в задоволенні позову про
визнання договору поруки припиненим.
Зустрічний позов АТ «Райффайзен Бак
Аваль» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Бак
Аваль» заборгованість за кредитним
договором у розмірі 1 743 134 грн. 44 коп. та
судові витрати в розмірі 1 820 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у цій справі
за його касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду м. Києва від 11
вересня 2013 року.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих же
норм матеріального права, а саме: ст.
ст. 251, 252, ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяця з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу,
якщо воно ухвалено пізніше, але не
пізніше одного року з дня ухвалення
судового рішення, про перегляд якого
подається заява.

До заяви про перегляд судового рішення
заявником подано клопотання про
поновлення строку на звернення із
заявою, вказуючи на поважність
пропуску встановленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Причини пропуску строку, зазначені
заявником, з урахуванням доданих до
заяв матеріалів можна визнати
поважними.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, постанова Верховного Суду
України від 18 липня 2012 року та лист
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 вересня 2012 року № 10-1393/0/4-12
не можуть бути підставою неоднаковості
застосування норм матеріального права,
оскільки винесена не в результаті
перегляду справи в касаційному
порядку.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353‒?360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справ, в яких
постановлені ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 19 червня 2013 року та від 10
квітня 2013 року, є різними, то наведені
заявником доводи не містять ознак
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», товариства з обмеженою
відповідальністю «ВКП «Пласт» про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки, визнання
припиненим договору поруки та за
зустрічним позовом акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

О.П. Касьян

В.М.
Колодійчук

С.П. Штелик