АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/2353/2014
Головуючий у І інстанції - Шевченко Т.М.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м.
Києва від 18 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання права
власності на автомобіль та виключення
майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві про визнання права
власності на автомобіль та виключення
майна з-під арешту- залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, автомобіль
«Вольво 740» н.з. НОМЕР_1 належить на
праві власності ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
виданого 15.07.2005 року МРЕВ-1. (а.с. 5)

Судом встановлено, що 05 липня 2005
року приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
посвідчила довіреність,за умовами якої
ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 керувати та
розпоряджатися належним йому
автомобілем «Вольво 740» н.з. НОМЕР_1. (а.с.
6)

Також, судом встановлено, що 13 грудня 2010
року Голосіївським районним судом м.
Києва був виданий виконавчий лист №
2-4539/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «АУЗ Факторинг» боргу в розмірі 37
504,82 грн.

14 січня 2011 року постановою державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Чергадзе Н.О. було відкрито
виконавче провадження ВП № 23747180.

21 листопада 2011 р. державний виконавець
ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві
Чергадзе Н.О. оголосив розшук
транспортного засобу «Вольво 740» н.з.
НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2

20 лютого 2013 року постановою державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Чергадзе Н.О. накладено арешт на
все майно, що належить боржнику ОСОБА_2,
у межах суми звернення стягнення у
розмірі 37 504,82 грн. та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_1 посилається на те, що фактично
він є власником спірного автомобіля з
15.07.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
"Про виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Як вбачається з свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2, виданого МРЕР-1 м. Києва 15.07.2005 р.,
автомобіль «Вольво 740» н.з. НОМЕР_1
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності.

Право власності ОСОБА_2 на вказаний
автомобіль зареєстровано ним у МРЕР-
1 м. Києва 15.07.2005 року.

Тобто, власником автомобіля «Вольво 740»
н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2, який є боржником у
виконавчому провадженні.

Підстави та порядок набуття права
власності на транспортні засоби чітко
визначені чинним законодавством.

Відповідно до п. 2, 7, 8 «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року, у редакції
Постанови № 1371 від 23.12.2009 року,
передбачено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Пунктом 2 встановлено, що цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх.

Згідно з п. 7 Порядку, власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.
Експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані) у
підрозділах Державтоінспекції,
забороняється.

Відповідно до п. 8 Порядку, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів,
оцінку їх вартості, відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Для державної реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зняті з обліку в підрозділах
Державтоінспекції, крім зазначених у
цьому пункті документів, що
підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку. Перед
відчуженням, передачею зазначені
транспортні засоби повинні бути зняті
з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Таким чином, до вчинення вищевказаних
дій продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець -
набути право власності на транспортний
засіб.

Як вбачається з повідомлення УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві від 29.03.2013 року за
№ 10/9048АР, транспортний засіб «Вольво
740» н.з. НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, поставлено на
автоматизований облік до АІС «Арешт»
на підставі постанови відділу ДВС
Голосіївського РУЮ в м. Києві від 20.02.2013
року.

Тобто, станом на час винесення
державним виконавцем постанови про
накладення арешту 22.02.2013 року та
оголошення автомобіля в розшук 21.11.2011
року автомобіль був зареєстрований за
ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивач, як на
підставу переходу до нього права
власності посилається на довіреність,
посвідчену 15.07.2005 року приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_3, в якій
зазначено, що ОСОБА_2 уповноважує
ОСОБА_1 управляти та розпоряджатися
належним йому автомобілем, то станом на
момент посвідчення зазначеної
довіреності перешкод для зняття
автомобіля з обліку ОСОБА_2 і передачі
його у власність позивача в
установленому законом порядку,
виходячи з наявних у справі доказів, не
існувало.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Оскільки за ОСОБА_1 спірний автомобіль
зареєстрований не був, право власності
у нього не виникло, то підстав для
застосування такого способу захисту як
визнання права власності за
відсутності підстав, з якими закон
пов'язує можливість застосування судом
вказаного способу захисту цивільних
прав та інтересів не вбачається.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на автомобіль «Вольво-740» н.з.
НОМЕР_1 суд першої інстанції вірно
виходив з того, що спірний транспортний
засіб не було знято з обліку в органах
ДАІ, станом на час ухвалення рішення
суду автомобіль зареєстрований на
праві власності за ОСОБА_2, крім того
сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України «Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів...» та вірно судом не
взято до уваги пояснення свідків в
судовому засіданні про передачу
транспортного засобу у володіння
позивача на підставі довіреності,
оскільки така передача не має
наслідком набуття позивачем права
власності на спірний автомобіль.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині зняття арешту із спірного
автомобіля, накладеного Відділом
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, про звільнення
позивача від сплати за перебування
спірного автомобіля на
штрафмайданчику та від оплати
послугевакуатора, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що оскільки у
задоволенні позову в частині визнання
права власності на спірний автомобіль
відмовлено, вимога про виключення
майна з -під арешту є похідною, а відтак
також задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
власником автомобіля являється
позивач є переказом позовної заяви,
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 листопада 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :
Судді: