Ухвала

іменем україни

5 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена
особа - Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва, про встановлення факту родинних
відносин за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаною заявою, в якій просила
встановити факт родинних відносин між
нею та її матір'ю - ОСОБА_2

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що
після смерті її матері - ОСОБА_2 вона
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва з приводу призначення пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, при
цьому їй необхідно було подати
документи. Однак, у свідоцтві про її
народження прізвище матері зазначено
«ОСОБА_2», а у свідоцтві про смерть
«ОСОБА_2», що перешкоджає оформити
пенсію.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 1 жовтня 2013 року, провадження
у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.
205 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне порушення
судами норм процесуального права,
просить ухвали судів першої та
апеляційної інстанції скасувати і
передати справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 6 ст. 235 ЦПК України
встановлено, що якщо під час розгляду
справи у порядку окремого провадження
виникає спір про право, який
вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Закриття провадження - це форма
закінчення розгляду цивільної справи
без винесення судового рішення у
зв'язку із виявленням після відкриття
провадження обставин, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи. Після закриття
провадження позивач не має права на
повторне звернення до суду з тим же
позовом.

Вичерпний перелік підстав для закриття
провадження визначений статтею 205 ЦПК
України, свідчить про те, що процес
виник або неправомірно при відсутності
в заінтересованої особи права на
звернення до суду за захистом, або не
може бути продовжений з інших причин, у
тому числі і у зв'язку з волевиявленням
сторін по розпорядженню своїми
правами, які викликають зазначені
правові наслідки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладанням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, закриття провадження у
справі в цьому випадку можливе лише за
умови, що рішення, яке набрало законної
сили, є тотожним до позову, який
розглядається, тобто збігаються
сторони, предмет і підстави позовів.
Нетотожність хоча б одного елемента не
перешкоджає заінтересованим особам
звернутися до суду з позовом і не дає
суду підстав закривати провадження.

З матеріалів справи убачається, що
ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 листопада 2012 року заяву
ОСОБА_1, заінтересована особа:
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва, про
встановлення факту родинних відносин
залишено без розгляду, тобто справу по
суті не вирішено.

Суд першої інстанції, вищевказаного не
врахував та дійшов помилкового
висновку про те, що вищевказана ухвала
суду є підставою для закриття
провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1
ст. 205 ЦПК України.

Апеляційний суд, переглядаючи справу й
залишаючи ухвалу суду без змін, на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права уваги не звернув.

За таких обставин ухвали судів першої
та апеляційної інстанції підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції як
такі, що постановлені з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко