АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 2911/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 13 лютого 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року ПАТ «КБ «Експобанк»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 29 жовтня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Експобанк» ( на даний час - ПАТ «КБ
«Експобанк») та відповідачем укладено
кредитний договір, згідно з яким
відповідач для придбання автомобіля
отримав у кредит 20 000 доларів США, за
умови сплати 12 % річних строком до 28
жовтня 2014 року. На забезпечення
виконання взятих відповідачем за
кредитним договором зобов'язань того ж
дня між тими ж сторонами укладено
договір застави, предметом якого
визначено автомобіль «Dacia Logan».

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов кредитного договору утворилася
заборгованість, яка станом на 06 липня
2012 року становить 27 133, 42 доларів США та 6
743, 12 грн., які позивач просить стягнути
з відповідача.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 13 лютого 2013 року
позовні вимоги Банку задоволені
частково, стягнуто на користь Банку із
відповідача заборгованість за
договором кредиту у розмірі 26 073,00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
13 лютого 2013 року складає 208 401,49 грн. та 6
209,20 грн., а також стягнуто витрати по
сплаті судового збору у сумі 2 146,11 грн.,
в іншій частині позовних вимог
відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки тим обставинам,
що позовну заяву подано з пропуском
строку позовної давності, крім того
згідно витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна №39226132 від 10
грудня 2012 року позивачем 04 серпня 2008
року звернено стягнення на автомобіль
як предмет договору застави, а тому
вважає, що зобов'язання за кредитним
договором виконані в повному обсязі,
(а.с. 110-113).

В судовому засіданні представник ПАТ
«КБ «Експобанк» скаргу не визнав.

Апелянт в судове засіданні не з'явився,
про день і час розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що відповідач взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором не виконав, заборгованість у
повному обсязі не погашена, умови
договору порушуються відповідачем в
частині повернення кредитних коштів, а
тому права позивача підлягають
судовому захисту.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2007 року
з відповідачем було укладено кредитний
договір №і38/АК-2007 відповідно до умов
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою
12,00% річних за користування кредитом та
комісії за кредитне обслуговування у
розмірі 0,2% від залишку заборгованості,
терміном до 28 жовтня 2014 року для
купівлі автомобіля «Dacia Logan» (а.с.31-32)

Для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між Банком та ОСОБА_1 було укладено
договір застави, предметом якого є
автомобіль «Dacia Logan» (а.с.37-38)

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі.

Обставин підписання договорів і
отримання у кредит коштів сторони не
заперечували. Відповідач ОСОБА_1 не
виконує зобов'язань за кредитним
договором має заборгованість 26 073,00
долари США та 6 209,20 грн., з яких: 8 764,60
доларів США - заборгованість за
кредитом; 9,02 доларів США нараховані
відсотки; 10 146,70 доларів США
-прострочена заборгованість за
кредитом; 7 152,75 доларів США -прострочена
заборгованість по нарахованим
відсоткам; 6 209,20 грн. - прострочена
заборгованість за нарахованою
комісією, наведені позивачем і
зазначені в оскаржуваному рішенні
районного суду передбачені і
відповідають змісту укладеного між
Банком і ОСОБА_1 кредитного
договору.(а.с.7-29)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує
також на те, що згідно Витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна (зареєстровано зміни) №39226132 від
10.12.2012р. зареєстровано звернення
стягнення 04.08.2008р.; підстава - договір
застави, б/н, 29.10.2007р. Подільська філія
ВАТ «КБ»Експобанк», а тому вважає , що
позивач ще 04.08.2008р. звернув стягнення на
предмет договору застави, б/н, від
29.10.2007р. легковий автомобіль «Dacia Logan» і
таким чином, свої зобов'язання взяті за
договором кредиту №138/АК-2007 від 29.10.2007р.
відповідач виконав у повному обсязі.

Натомість , такі доводи апелянта не
містять правового обґрунтування та не
можуть братися до уваги , виходячи з
наступного:

Згідно ст. 27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено цим Законом, обтяжував,
який має намір звернути стягнення на
предмет забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку, зобов'язаний
надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст.. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», обтяжувач має
право на власний розсуд обрати один із
таких позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери;

5) реалізація заставленого майна на
підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічні умови містяться і у
договорі застави, погодженому та
підписаному сторонами (п.4.2).

Відповідно до наведених норм статей
позивачем було надіслано Апелянту
повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання
№2297 від 04.08.2008 року, в якому зазначалася
сума боргу апелянта перед позивачем та
про намір здійснити позасудовий спосіб
звернення стягнення на предмет
застави. Також, в даному повідомленні
було зазначено, що в день укладення
цього повідомлення позивач здійснює
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомостей про
звернення стягнення на предмет застави
(а.с.40).

Таким чином, позивач дотримався лише
процедури повідомлення боржника про
його борг, а не здійснив звернення
стягнення на заставлене майно, та
повідомив цим самим про намір. Крім
цього, в суді першої інстанції апелянт
повідомив суд, що після ДТП його
автомобіль забрали працівники ТОВ
«Автобізнес Україна» і до теперішнього
часу не повернули, автомобіль зник з
майданчику СТО «Талісман» на початку
жовтня 2008 року, де знаходиться його
автомобіль він не знає. Будь-яких заяв у
правоохоронні органи апелянт не
подавав.

Отже, твердження, що саме позивач
звернув стягнення на заставлене майно,
так як внесено відомості в ДРОРМ є
безпідставним, докази щодо звернення
позивачем стягнення на предмет застави
і таким чином наявності подвійної
відповідальності за кредитним
договором апелянтом не надані.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 13 лютого 2013 року у
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді