Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/5636/13-ц
Провадження № 2/270/130/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м.
Макіївка

Центрально-Міський районний суд міста
Макіївка Донецької області у складі

головуючої судді
Неженцевої О.В.

при секретарях
Бабич Т.П.

Потіп О.М.

за участю представника позивача
Сухорукової М.Я.

відповідачки
ОСОБА_3

її представника - адвоката
ОСОБА_4

третьої особи
ОСОБА_5

представника органа опіки та

піклування
Домрачової Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївка цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, яка
діє також як представник
неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи -
Орган опіки та піклування Макіївської
міської ради, ОСОБА_5 про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстрації, стягнення судових витрат,
суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
(далі- ПАТ) звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_3, яка діє також як
представник неповнолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,третя особа ОСОБА_5
про виселення, зняття з реєстрації та
стягнення судових витрат.

Згідно ухвали суду від 15
листопада 2013 року до участі у розгляді
справи у якості третьої особи було
залучено орган опіки та піклування
Макіївської міської ради.

У судовому засіданні
представник позивача - юрисконсульт
Сухорукова М.Я., яка діє на підставі
довіреності, підтримала заявлені
позовні вимоги, на обґрунтування яких
послалася на факти та обставини,
викладені у позові, та зазначила про
те, що між АКБ «Укрсоцбанк»
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений
договір кредиту № 224/7/465 від 19 вересня
2007 року, згідно умов якого ПАТ було
надано, а ОСОБА_5 отримано кредит на
придбання нерухомості у сумі 34 000 ,00
доларів США з кінцевим строком
повернення до 18 вересня 2022 року.
Отримання ОСОБА_5 кредитних коштів в
готівковій формі підтверджується
заявою на видачу готівки № 224-014 від 19
вересня 2007 року. В забезпечення
виконання зобов`язань ОСОБА_5 за
договором кредиту згідно іпотечного
договору в іпотеку було передана
трикімнатна квартира загальною
площею 62,00 кв.м., житловою площею 36,20
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. У зв`язку з невиконанням
ОСОБА_5 зобов`язань за договором
кредиту від 19 вересня 2007 року, Банк
відповідно до статті 33 Закону України
«Про іпотеку», та пунктів 2.4.3, 4.1 та 4.2
іпотечного договору, звернув
стягнення на предмет іпотеки шляхом
вчинення виконавчого напису від 13
листопада 2009 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за № 2005.
Згідно постанови заступника
начальника Центрально- Міського ВДВС
Макіївського МУЮ Бондар В.А. від 19
листопада 2009 року відкрито виконавче
провадження за № 15956725. Під час
виконавчих дій було встановлено, що у
січня 2009 року у спірну квартиру-
предмет іпотеки, було проведено
реєстрацію відповідачки ОСОБА_3 та її
неповнолітнього сина- ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що є порушенням прав
позивача, враховуючи при цьому те, що
згода Банка на проведення
реєстрації цих осіб не
отримувалася, на дату укладання
договору іпотеки ніякі особи у цій
квартирі не були зареєстровані, при
укладанні договору купівлі - продажу
квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було
встановлено про відсутність дітей, за
якими зберігається право користування
та які могли б пред`явити вимоги щодо
права власності або права
користування квартирою.

Відповідачці ОСОБА_3 та третій
особі ОСОБА_5 банком була надіслана
письмова вимога за № 19.1-10/96-8656 від 03
липня 2013 року щодо добровільного
виселення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги. Зазначена
кореспонденція була повернута Банку
поштою з відміткою «про сплив терміну
зберігання». Вважає, що пунктом 7.2
кредитного договору та пунктом 6.2
договору іпотеки не передбачено
обов`язок особистого отримання
адресатами цієї кореспонденції, тому
відповідачка про виселення була
належним чином та своєчасно
повідомлена, але такі дії у
добровільному порядку не здійснила,
навіть за час судового розгляду
справи.

Посилаючись на те, що реєстрація
ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина у
спірній квартирі та їх фактичне
проживання у ній перешкоджають на
даний час державному виконавцю
провести дії щодо звернення стягнення
на предмет іпотеки, представник Банку
просив виселити ОСОБА_3 та їх сина із
спірної квартири, зняти їх з
реєстрації з цієї адреси, стягнути з
ОСОБА_3 судові витрати по справі - по
сплаті судового збору у сумі 114 грн. 70
коп.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник- адвокат ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнали у повному обсязі.
Відповідачка зазначила про те, що їй
відомо було про укладання 19 вересня
2007 року чоловіком- ОСОБА_5 договору
кредиту, згідно умов якого ним були
отримані кошти 34 000, 00 доларів США на
придбання спірної квартири. Крім
того, їй відомо про укладання ОСОБА_5
договору іпотеки від 19 вересня 2007
року. У зв`язку із скрутним
матеріальним становищем її чоловік
не може своєчасно і у повному обсязі
проводити щомісячні оплати, тому
утворилась заборгованість за
кредитним договором. У січні 2009 року
вона та їх неповнолітня дитина,
ІНФОРМАЦІЯ_3, були зареєстровані у
спірній квартирі. Вважає, що умовами
кредитного договору та договору
іпотеки проведення такої дії не було
заборонено, тому ніяких протиправних
дій вона не здійснювала. Спірна
квартира є єдиним житлом її сім`ї, тому
виселятися їм нікуди. Ніяких
письмових повідомлень Банку від 03
липня 2013 року вона не отримувала, з
кінця червня по серпень 2013 року вона,
перебуваючи у черговій відпустці,у
місті Макіївці не проживала з причини
вивозу дитини за межі міста на
оздоровлення. Її чоловік також у
місті не проживав, бо з травня 2013 року
перебував на заробітках. Вважає, що
зазначеним позовом порушуються її
права та неповнолітньої дитини мати
місце проживання.

Третя особа - ОСОБА_5 з позовними
вимогами не погодився, пояснивши, що у
2007 році ним було укладено кредитний
договір, згідно умов якого ним були
отримані кошти 34 000,00 доларів США на
придбання нерухомості - спірної
квартири. Було також укладено
іпотечний договір. Виплату за умовами
кредитного договору він своєчасно
не проводить у зв`язку із скрутним
матеріальним становищем, в укладанні
«кредитних канікул» Банком їм було
відмовлено. Спірна квартира є єдиним
житлом його сім`ї, куди він у січні 2009
року зареєстрував дружину- ОСОБА_3 та
неповнолітнього сина. На даний час
Банком подано до суду позов щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки відносно квартири АДРЕСА_2, де
до січня 2009 року була зареєстрована
його дружина. Ніяких письмових
повідомлень банку від 03 липня 2013 року
вони не отримували, бо він у цей час
знаходився на заробітках, а його
дружина, перебуваючи у черговій
відпустці, виїздила за межі міста
Макіївки.

Представник третьої особи-
органу опіки та піклування Макіївської
міської ради Домрачова Я.В. в судовому
засіданні з позовними вимогами не
погодилася, та зазначила про те, що у
разі задоволення цих вимог будуть
порушені житлові і майнові права
неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
це є порушенням положень Закону
України «Про охорону дитинства» та «
Про основи соціального щахисту
бездомних громадян та безпритульних
дітей».

Вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази в їх
сукупності, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Згідно договору купівлі
продажу від 19 вересня 2007 року ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником
трикімнатної квартири АДРЕСА_1.
Зазначений договір посвідчено
приватним нотаріусом Макіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
за реєстровим № 194. (а.с. 110-111)

19 вересня 2007 року між АКБ
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
позивач по справі- ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір № 224/7/465, за умовами якого
позичальник отримав на придбання
нерухомості кошти у розмірі 34 000,00
доларів США з кінцевим терміном
повернення до 18 вересня 2022
року.Відповідно до пункту 1.1 цього
договору кредит було надану на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання коштів.
Отримання ОСОБА_5 кредитних коштів в
готівковій формі підтверджується
його заявою про видачу готівки № 224-014
від 19 вересня 2007 року та визнано
ОСОБА_5 у судовому засіданні. ( а.с. 116-125)

Відповідно до положень частини 1
статті 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов`язується надати грошові кошти

(кредит) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов`язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов`язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як убачається з матеріалів
справи, позивач виконав прийняті на
себе зобов`язання і надав ОСОБА_5
кошти у розмірі і на умовах,
визначених кредитним договором від 19
вересня 2007 року. При цьому було
складено графік погашення кредиту
(п.1.1. договору кредиту), з яким
погодився позичальник, але фактично
останнім зобов'язання не виконано, що
привело до утворення заборгованості?
яка за станом на 27 жовтня 2009 року
складала - 357 375,00 грн., а за станом на 28
січня 2014 року складає 55820,82 доларів США
(а.с. 12-13, 86, 150-152).

На випадок невиконання
боржником зобов`язань по договору
кредиту, грошове зобов`язання було
забезпечене, зокрема договором
іпотеки.

19 вересня 2007 року між Банком та
ОСОБА_5 було укладено іпотечний
договір № 224/8/548, який було посвідчено
приватним нотаріусом Макіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
за реєстровим № 4165. За умовами цього
договору ОСОБА_5 надав в іпотеку Банку
належну йому на підставі договору
купівлі- продажу від 19 вересня 2007 року,
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 6-9).

Згідно вимог статті 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов`язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом(
право застави).

Згідно статті 574 ЦК України
застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До застави,
яка виникає на підставі закону,
застосовуються положення цього
Кодексу щодо застави, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом.

Враховуючи те, що між Банком та
ОСОБА_5 19 вересня 2007 року укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки, за таких обставин суд
приходить до висновку про те, що їх
правовідносини регулюються Законом
України «Про іпотеку» від 05 червня 2003
року.

Як убачається з вимог частини 1
ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за
рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов`язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює
основне зобов`язання.

Згідно ст.33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріусу або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно виконавчого напису ,
виданого 13 листопада 2009 року
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим номером 2005,звернуто
стягнення Банком на належну ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1, у рахунок виниклої
заборгованості ОСОБА_5 перед Банком
по кредитному договору від 19 вересня
2007 року; розмір заборгованості за
станом на 27 жовтня 2009 року складав 357
375,00 грн.(а.с. 86)

Зазначений спосіб звернення
стягнення іпотеко держателем на
предмет іпотеки у повному обсязі
відповідає пункту 4.5 іпотечного
договору № 224/8/548 , укладеного 19 вересня
2007 року між Банком та ОСОБА_5 (а.с. 6-9)

Відповідно до постанови від 19
листопада 2009 року заступником
начальника Центрально- Міського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції Бондар В.А. за цим виконавчим
написом було відкрито виконавче
провадження, яке і на даний час
перебуває на виконанні. (а.с. 79-100 копія
виконавчого провадження, а.с. 144
довідка ВДВС).

В процесі примусового виконання
виконавчого напису від 13 листопада 2009
року було встановлено, що 16 січня 2009
року за заявою ОСОБА_5 ним було у
спірній квартирі зареєстровано
дружину- відповідачку ОСОБА_3 та її
малолітнього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що визнано у судовому
засіданні відповідачкою та третьою
особою ОСОБА_5 та підтверджується
даними копії особового рахунку на
квартиру, даними паспорту відповідачки
та копією заяви ОСОБА_5 про їх
реєстрацію. (а.с. 37, 65,66, 99-100, 141-143).

Згідно з частиною 2 ст. 39 Закону
України « Про іпотеку» одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Відповідно до частини 1 ст. 40
Закону України «Про іпотеку»
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку встановленому
законом.

Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору
всі мешканці зобов`язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити жилий
будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. Якщо мешканці
не звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений
або інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення
суду.

Частиною першою - третьою ст. 109
Житлового кодексу України
встановлено, що виселення із займаного
жилого приміщення допускається з
підстав, установлених законом.
Виселення проводиться добровільно
або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з
жилих приміщень, одночасно надається
інше постійне жиле приміщення, за
винятком виселення громадян при
зверненні стягнення на жилі
приміщення, що були придбані за
рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення. Постійне жиле
приміщення, що надається особі, яку
виселяють, повинно бути зазначено в
рішенні суду. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх
громадян, що мешкають у ньому, за
винятком, встановленими законом. Після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов`язані на письмову
вимогу іпотеко держателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільнять жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення
суду.

Згідно роз`яснень, викладених у
пункті 43 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів,
що виникають із кредитних відносин»,
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в
разі задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд
за заявою іпотекодержателя одночасно
з рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи
житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя
або нового власника або в інший
погоджений сторонами строк.

Таким чином, законом передбачено,
що місячний строк для добровільного
виселення встановлюється з дня
отримання іпотекодавцем письмової
вимоги іпотекодержателя.

Із матеріалів справи убачається,
що письмові вимоги Банком від 03
липня 2013 року надсилалися поштою
відповідачці ОСОБА_3 та третій особі
ОСОБА_5 , вже після видачі виконавчого
напису про звернення стягнення на
предмет іпотеки, але ці письмові
вимоги так і не були отримані
відповідачкою ОСОБА_3 та третьою особою
ОСОБА_5, про що свідчать факти
повернення поштової кореспонденції у
серпні 2013 року з відміткою про
невручення адресату з причини «спливу
терміну зберігання» (а.с. 11, 145-148).
Зазначені обставини визнані
сторонами під час судового розгляду.

Судом також встановлено, що
згідно наказу № 8 від 14 червня 2013 року
відповідачка ОСОБА_3 з 16 червня по 22
липня 2013 року перебувала у відпустці ,
що не виключає її можливість виїзду у
цей час за межі міста, на що вона
посилалася у судовому засіданні. (а.с.
149)

Посилання у судовому засіданні
представника позивача на те, що Банком
було належним чином та своєчасно
повідомлено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про намір
їх виселення із спірної квартири, для
чого достатньо тільки надіслання
такого письмового повідомлення, без
факту підтвердження його отримання,
не приймаються судом до уваги, як такі,
що суперечать вищевказаним вимогам
Закону України «Про іпотеку» та
положенням статті 109 ЖК України.

Проаналізувавши встановлені
обставини по справі, надані сторонами
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог про
виселення ОСОБА_3 та тїї
неповнолітнього сіна неповнолітнього
сина- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки
умови закону щодо отримання
відповідачкою письмової вимоги про
виселення позивачем не були
додержані і зазначені позовні вимоги
є передчасними. З цих підстав, не
підлягають задоволенню і вимоги про
зняття ОСОБА_3 та її дитини з
реєстраційного обліку.

Крім того, суд вважає за
необхідне зазначити про те, що позивач
не позбавлений можливості вирішити
питання про зняття з реєстрації у
відповідності до ст. 7 Закону України
від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Відповідно до положень статті 88
ЦПК України, з урахуванням того, що у
задоволенні позовних вимог позивачу
відмовлено судом у повному обсязі, то
не підлягають відшкодуванню на
користь Банку понесені судові витрати
по сплаті судового збору у сумі 114 грн.
70 коп.

Керуючись статтями 10,11,57,60, 61,88,212-215
ЦПК України, статтями 526, 572,574,598,599,629,1054
ЦК України, статтями 9, 109 ЖК №Урахни,
Законом України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, яка діє також
як представник неповнолітнього
ОСОБА_7, треті особи - Орган опіки та
піклування Макіївської міської ради,
ОСОБА_5 про виселення з житлового
приміщення, зняття з реєстрації,
стягнення судових витрат, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається апеляційному суду
Донецької області через
Центрально-Міський районний суд м.
Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час оголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Неженцева
О.В.