Справа №490/2128/13-ц 05.02.2014 05.02.2014 05.02.2014
Провадження №22-ц/784/452/14
1 інстанції Подзігун Г.В.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання
Рудніку Є.М.,

з участю: представника позивачки
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 вересня 2013р.

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,

встановила:

ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_3
і з врахуванням подальших доповнень
кінцево просила про відшкодування 56161
грн. 68 ком. майнової шкоди, пов'язаної з
лікуванням у результаті
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), яка сталась 04 травня 2011р. з вини
відповідача та 50000 грн. моральної шкоди,
завданої цим же неправомірним діянням.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 вересня 2013р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачки, посилаючись на незаконність
рішення суду, просив його скасувати і
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідач, в поданих запереченнях на
апеляційну скаргу, вважає рішення суду
законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.16 постанови №4 від 01 березня
2013р. „Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" непред'явлення вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика є підставою для відмови в
позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі. Питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання нею обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір,
повідомлення про ДТП встановленого
зразка.

Судом встановлено, що 04 травня 2011р.
ОСОБА_3 керуючи належним йому
автомобілем ВАЗ-21102, реєстраційний
номер НОМЕР_1 на нерегульованому
пішохідному переході здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_5 чим заподіяв їй тяжкі
тілесні ушкодження.

За наслідками вказаної ДТП ОСОБА_3
притягнуто до кримінальної
відповідальності з визнанням його
винним на підставі вироку Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12
березня 2012р. у скоєні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 як власника транспортного
засобу під час вчинення ДТП була
застрахована у ПАТ „Страхова компанія
„Брокбізнес" за договором
обов'язкового страхування від 07
вересня 2010р.

В досудовому порядку ОСОБА_3 сплатив
ОСОБА_5 27629 грн.

За таких обставин, а також враховуючи
те, що ліміт відповідальності
страховика ПАТ „Страхова компанія
„Брокбізнес" за договором зі
страхувальником ОСОБА_3 за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю потерпілого
складає 100000 грн., що перевищую розмір
позовних вимог ОСОБА_5, положень п.22.3.
ст.22 Закону Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (далі - Закон) про
ліміт відповідальності страховика за
завдану потерпілому моральну шкоду,
тобто наявності підстав для стягнення
шкоди саме зі страховика, оскільки
страхувальник в суді згоди на її
компенсацію не дав, то суд дійшов до
вірного висновку про передчасність
пред'явлення позову до завдавача шкоди.

Аргументи апелянта стосовно
відповідальної особи не можна визнати
обґрунтованими, тому що метою Закону,
який забороняє експлуатацію
транспортних засобів без відповідного
поліса (ст.ст.3,21) є обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності для забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок ДТП та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Посилання апелянта на новий доказ -
страховий акт ПАТ „Страхова компанія
„Брокбізнес" (а.с.117) не спростовує
висновки суду, а навпаки свідчить про
не втрачену можливість у потерпілої
отримати страхове відшкодування у
страховика.

Оскільки суд ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, то апеляційна
скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_5 відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 вересня 2013р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: