Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди
заподіяної залиттям квартири, -

установив:

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом та просила стягнути
з відповідача матеріальну шкоду в
розмірі 3 330 грн., та витрати пов'язані із
розглядом справи, а саме судовий збір
229,40 грн., втрати на фотографії 22,35 грн.,
витрати на виготовлення копій позову
та доданих матеріалів 36,40 грн. В
обґрунтування вимог посилалася на те,
що 13.09.2013 року відбулося залиття
належної їй кв. НОМЕР_1 в буд. АДРЕСА_1.
Причиною залиття квартири є зняття
заглушки радіатора центрального
опалення в кв. НОМЕР_2, в буд. АДРЕСА_1, що
розташована поверхом вище. В
обґрунтування розміру шкоди
посилалася на те, що внаслідок залиття
однієї стіни в кімнаті площею 17,3 кв.м,
вона була змушена придбати нові
шпалери та переклеїти їх в цій кімнаті.
вартість придбаних шпалер становить 2
280 грн., також придбано клей на суму 60
грн. В частині витрат, по проведених
роботах: ґрунтовка стін - 198,00 грн.,
наклеювання шпалер - 792,00 грн.,
посилається на інформацію отриману з
Інтернету. До витрат, пов'язаних із
розглядом справи, зазначає
виготовлення фотографій з місця
залиття - 22,35 грн., а також виготовлення
копії позову та доданих до нього
матеріалів для відповідача в сумі - 36,40
грн.

В судовому засіданні позивачка та її
представник вимоги позову підтримали.

Відповідач та його представник вимоги
позову не визнали та пояснили, що
дійсно залиття відбулося у зв'язку із
тим, що в квартирі на батареї
центрального опалення була відсутня
заглушка і саме це стало причиною
залиття квартири. Крім того, відповідач
пояснив, що приблизно через 7 - 10 днів на
стіні, яка була залита в квартирі
позивачки, жодного сліду залиття не
було виявлено, розводи від води
відсутні, шпалери посохли та прийняли
попередній стан, стики між шпалерами не
розійшлися, отже позивачці не було
завдано матеріальної шкоди, з якою
метою вона переклеїла шпалери та чи
була в цьому необхідність, позивачкою
не доведено. Також зазначив, що
позивачкою не надано належних доказів
про придбання нею шпалер, вартості
проведення відновлювальних робіт, а
виготовлення фотографій місця залиття
та копії позову і доданих до нього
матеріалів для нього, як відповідача,
взагалі не є витратами пов'язаними із
розглядом справи. Таким чином, просив в
позові відмовити.

Третя особа, ОСОБА_3, пояснила, що
відсутні підстави для задоволення
позову.

Представник третьої особи ОСОБА_4, -
ОСОБА_2, також зазначив, що позов не
доведений.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 13.09.2013 року в
систему центрального опалення буд.
АДРЕСА_1 було подано гарячу воду. В кв.
НОМЕР_2, в буд. АДРЕСА_1, власниками якої
є: відповідач ОСОБА_2 та треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 31), в батареї
центрального опалення була відсутня
заглушка, внаслідок чого відбулося
залиття кв. НОМЕР_2, а також квартир, що
розташовані на нижчому поверсі, а саме
кв. НОМЕР_1 та кв. № 102. В наслідок
залиття кв. НОМЕР_1, в кімнаті цієї
квартири, площею 17,3 кв.м, було залито
водою стелю, одну стіну та підлогу
зазначеної кімнати, що підтверджується
актом залиття від 13.08.2013 року (а.с. 6).

Зазначені обставини визнані сторонами
та іншими особами, що приймають участь
у справі, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частинами першою - другою статті 11 ЦПК
України визначено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України визначено, що суд
не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок відшкодувати завдану
матеріальну шкоду виникає у її
завдавача за умови, що дії
(бездіяльність) останнього були
неправомірні, між діями і завданою
шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а відповідач подає докази про те,
що шкоду завдано не з його вини. За
відсутності однієї з передбачених
підстав, а саме недоведеності
позивачем факту завдання шкоди за
участю відповідача, відсутності
безпосереднього причинного зв'язку між
діями та завданою шкодою, не доведення
позивачем розміру завданої шкоди,
обов'язок по відшкодуванню шкоди у її
заподіювача відсутній, а позов
задоволенню не підлягає (п. 2 Постанови
Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року із
змінами і доповненнями від 24.10.2003 р.).

Суд не приймає до уваги посилання
позивачки та її представника на розмір
здійсненого відновлювального ремонту,
оскільки потерпілому відшкодовуються
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна (матеріальна шкода). Щодо
стягнення вартості відновлювального
ремонту, такі вимоги можуть бути
заявлені у тому разі, коли на час
виконання рішення про відшкодування
шкоди, виправлення пошкодження, за
одержані за рішенням кошти перевищили
суму отриманого відшкодування,
потерпілий з цих підстав може заявити
додаткові вимоги до особи
відповідальної за шкоду. Тобто, такі
вимоги заявляються після того, як
пошкоджена річ буде відремонтована і
понесені потерпілим витрати на ремонт
(що має бути підтверджено належними
доказами) перевищать суму отриманого
за рішенням суду відшкодування (п. 9
Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992
року із змінами і доповненнями від
24.10.2003 р.).

Після роз'яснення позивачці,
відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України,
наслідків про вчинення або не вчинення
певних процесуальних дій та про
подання належних доказів щодо
підтвердження завдання шкоди та
розміру завданої шкоди - висновок
відповідної експертизи, позивачка
наполягала на прийняті до уваги
наданих нею доказів про проведення
відновлювального ремонту.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що вимоги ОСОБА_1, задоволенню не
підлягають, оскільки позивачкою не
надано жодного належного доказу на
підтвердження завдання шкоди та
розміру завданої шкоди.

Надані позивачкою товарні чеки (а.с. 16),
суд до уваги не приймає з підстав
наведених вище, крім того, з наданих
товарних чеків не можливо
ідентифікувати придбаний товар, які
саме шпалери придбані (артикул, партія,
тощо), не можливо встановити ким
придбаний товар та те, що саме цей товар
використаний позивачкою.

За тих самих підстав, суд не приймає до
уваги розраховані позивачкою витрати
на проведення ремонту - ґрунтовка стін,
наклеювання шпалер, крім того, ціни на
такі роботи не можуть бути
підтверджені середніми цінами
зазначеними в Інтернеті на будь якому
сайті в тому числі на сайті www.stroitel.od.ua.
Належним підтвердженням є акт
виконаних робіт та платіжний документ,
що підтверджує здійснення оплати
згідно до акту.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Також суд звертає увагу на те, що
статтею 79 ЦПК України передбачено
вичерпний перелік витрат пов'язаних з
розглядом справи, який розширенному
тлумаченню не підлягає. Витрати на
виготовлення фотографій з місця
завдання шкоди, витрати на
виготовлення копії позову та доданих
до нього матеріалів для відповідача -
як витрати, пов'язані з розглядом
судової справи, не передбачені.

На підставі ст.1166 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди заподіяної
залиттям квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: