РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7253/13-ц

пр. № 2/759/87/14

27 січня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарях
Ковальовій
О.С.,

Гурові О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики в загальній сумі 10
898 грн. 10 коп., яка складається з
наступного: 9 173 грн. 00 коп. - основний
борг, 944 грн. 77 коп. - інфляційна складова
боргу та 780 грн. 33 коп. - три проценти
річних від суми неповернутої позики, а
також судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Свої позовні вимоги мотивував
тим, що 15 травня 2009 року між ним та
ОСОБА_3 був укладений договір
безпроцентної позики.

За вказаним договором, він
передав відповідачу у власність
грошові кошти в сумі 9 173 грн. 00 коп., а
відповідач взяв на себе зобов'язання
повернути надану йому грошову суму до 15
липня 2010 року.

У зазначений термін відповідач
позику не повернув та не виконав взяті
на себе зобов'язання за договором
позики.

Він неодноразово звертався до
відповідача з проханням бовернути борг
в добровільному порядку, однак
врегулювати спір мирним шляхом йому
так і не вдалося, оскільки останній
постійно уникав зустрічей та змінив
номер свого мобільного телефону.

У зв'язку з вищевикладеним, він
був змушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав та
просить стягнути з відповідача на його
користь борг за договором позики в сумі
10 898 грн. 10 коп., яка складається з
наступного: 9 173 грн. 00 коп. - основний
борг, 944 грн. 77 коп. - інфляційна складова
боргу та 780 грн. 33 коп. - три проценти
річних від суми неповернутої позики, а
також судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В ході судового розгляду,
представник позивача звернувся до суду
з заявою про збільшення розміру
позовних вимог та просить стягнути з
відповідача на користь позивача борг
за договором позики в загальній сумі 15
482 грн. 78 коп., яка складається з
наступного: 9 173 грн. 00 коп. - основний
борг, 944 грн. 77 коп. - інфляційна складова
боргу, 927 грн. 35 коп. - три проценти
річних від суми неповернутої позики та
4 437 грн. 66 коп. - проценти за
користування позикою, а також судовий
збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення
позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішенню спору по
суті, дійшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 15 травня 2009
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір позики в
письмові формі у вигляді розписки,
відповідно до умов якого позивач
передав, а відповідач прийняв у
власність 9 173 грн. 00 коп., з терміном
повернення до 15 липня 2010 року.

Факт одержання відповідачем
грошових коштів підтверджується
розпискою, власноручно написаною
відповідачем в момент передачі йому
суми позики. Оригінал даної розписки
надано представником позивача в
судовому засіданні, досліджувався
судом та долучений до матеріалів
справи.

У вищевказаній розписці
зазначено, що ОСОБА_3, проживаючий за
адресою: АДРЕСА_1, паспорт Серія НОМЕР_3,
виданий Святошинським РУГУ МВС України
в м. Києві 18.11.2003 року, отримав від
ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, суму в розмірі 9 173 грн. 00 коп.,
що еквівалентно 1 199 доларів США, для
ремонту авто після ДТП, яка сталася по
його вині. Вказану суму зобов'язався
повернути не пізніше 15 липня 2010 року.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні, відповідач свої
зобов'язання за договором позики не
виконав, в зв'язку з чим останній був
змушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав.

У заяві про збільшення розміру
позовних вимог, представником позивача
здійснено розрахунок суми боргу
відповідача перед позивачем, а саме:
три проценти річних від суми боргу за
весь час прострочення повернення
позики становить (9 173 грн. 00 коп. х 3% х 1 230
днів) / 365 днів х 100% = 927 грн. 35 коп. Тобто,
загальний розмір боргу за договором
позики станом на 25.11.2013 року складає: 9 173
грн. 00 коп. (сума основного боргу) + 944
грн. 77 коп. (інфляційна складова боргу) +
927 грн. 35 коп. (3% річних від суми
неповернутої позики) + 4 437 грн. 66 коп.
(проценти за користування позикою) = 15 482
грн. 78 коп.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову та проти заяви про
збільшення розміру позовних вимог.

Згідно ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України,
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості, того
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 1050 ЦК України, а саме
частиною першою вказаної статті
передбачено, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмі і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Отже, судом достовірно
встановлено, що відповідач дійсно
отримав у позивача грошові кошти в
борг, що підтверджується відповідною
розпискою та на даний час борг не
повернуто.

Відповідно до ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Таким чином, на підставі
зазначеного та враховуючи те, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання, умови договору не
виконав, грошові кошти, отримані в борг
у позивача не повертає, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі, оскільки
вони є обґрунтованими та
підтвердженими належними доказами.

Також, суд вважає за необхідне у
відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп.

Керуючись, ст.ст. 526, 612 ч.1,2, 625, 629,
1046, 1047 ч.2, 1048 ч.1, 1049 ч.1, 1050 ЦК України,
ст.ст. 10, 11,57-60, 88, 212-215, 292, 294 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, п/б,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, зареєстрованого в
АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2,- борг за договором позики в
загальній сумі 15 482 грн. 78 коп. та
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., а
всього стягнути 15 712 (п'ятнадцять тисяч
сімсот дванадцять) грн. 18 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: