Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білій Церкві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Підставою звернення до суду
стало те, що між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк»,та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 5387418 від 10.05.2007року, відповідно до
умов якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у розмірі 50
000дол.США, а позичальник взяв на себе
обов'язок повернути кошти та сплатити
проценти за користування цим кредитом.
03.06.2009р. між позивачем та ОСОБА_3 була
укладена додаткова угода № 7679608 до
кредитного договору № 5387418 від
10.05.2007року за умовами якої сторони
прийшли до згоди про додаткове надання
2-го траншу кредиту у розмірі 369 213,94грн.
що еквівалентно частині
заборгованості за кредитом в іноземній
валюті в розмірі 48 263,26 дол. США. З метою
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника перед позивачем , між ПАТ
«ПУМБ» і ОСОБА_2 був укладений договір
іпотеки № 5387473 від 10.05.2007року.
Позичальник порушив взяті на себе
зобов'язання, виникла заборгованість
за кредитом в сумі 369213,94 грн., а з
урахуванням відсотків, неустойки -
загальна сума боргу станом на 19.08.2013
року становить - 746 608 грн. Позивач
просить суд звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме квартиру яка
належить на праві власності ОСОБА_2 та
за рахунок коштів, отриманих від
реалізації зазначеного майна,
задовольнити свої вимоги до ОСОБА_3

Представник позивача, згідно
довіреності, в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, пропонував мирне вирішення
спору, заміну предмета іпотеки.

Третя особа в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належно,
причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні встановлено,
що між ЗАТ «Перший Український
Міжнародний

Банк» (правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк») та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 5387418 від 10.05.2007року, відповідно до
умов якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у розмірі 50
000доларів США, а позичальник взяв на
себе обов'язок використати кредит за
цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом та
повернути банку кредит частинами в
розмірах і в порядку та в строки
визначені договором.

03.06.2009р. між позивачем та ОСОБА_3
була укладена додаткова угода № 7679608 до
кредитного договору № 5387418 від
10.05.2007року за умовами якої сторони
прийшли до згоди про додаткове надання
2-го траншу кредиту у розмірі 369
213,94гривень що еквівалентно частині
заборгованості за кредитом в іноземній
валюті в розмірі 48 263,26 дол. США.

Судом встановлено, що позивач
належним чином виконав свої обов'язки
за кредитним договором, відкривши
позичальнику позичковий рахунок та
надавши йому обумовлені кредитним
договором кошти у повному обсязі, що
підтверджується меморіальними
ордерами № 307028765 від 10.05.2007року та №
608290740 від 03.06.2009року. Позичальник ОСОБА_3
в свою чергу зобов'язався використати
кредит за цільовим призначенням
,сплатити проценти за користування
кредитом та повернути банку кредит в
повному обсязі в порядку та у строки
обумовлені кредитним договором.
Починаючи з 20.02.2010року позичальник
повністю припинив виконання взятих на
себе зобов'язань щодо сплати процентів
за користування кредитом, внаслідок
чого станом на 19.08.2013року сума
нарахованих та несплачених процентів
за користування кредитом становить 289
542грн. 94коп. Починаючи з 05.04.2009року
позичальником також не виконується
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту.

Встановлено, що позивач направив
письмову вимогу про дострокове
повернення всієї суми кредиту та
нарахованих процентів. Однак в
порушення умов кредитного договору,
зазначена вимога позивача не була
виконана у вказаний 30-денний строк.
Таким чином, починаючи з 30.10.2009року у
позичальника виникла прострочена
заборгованість за основною сумою
кредиту на суму 369 213грн.94коп. Одночасно
з цим, позивачем було нараховано пеню
за порушення строків повернення
основної суми кредиту та сплати
процентів за користування кредитом що
складає 84 158грн.98коп.,з яких:- 49889,40грн.
сума пені за порушення строків
повернення основної суми кредиту і
34269,58грн.- сума пені за порушення
строків сплати процентів.

Отже, станом на 19.08.2013року
заборгованість позичальника перед
позивачем з основної суми кредиту,
процентів за користування кредитом,
пені за порушення строків повернення
кредиту і сплати процентів за
користування ним становить 746
608,00гривень.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника перед
позивачем, - між ОСОБА_2 та ПАТ «ПУМБ»
був укладений договір іпотеки № 5387473
від 10.05.2007року. Відповідно до якого,
відповідач поручився перед банком за
виконання позичальником зобов'язань за
вказаним кредитним договором і
додаткової угоди. Відповідно до
Договору іпотеки, відповідачем було
передано в іпотеку квартиру. Загальною
площею 70,8 кв.м, відповідно до витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно від 02.04.2007 р. за № 14106781, виданого
Білоцерківським МБТІ, адреса
знаходження : АДРЕСА_1, оціночна
вартість предмету іпотеки 369 213 грн. 94
коп.

Пункти 3.3.1, 4.1 Договору іпотеки
передбачають право позивача звернути
стягнення на предмет іпотеки та
одержати задоволення своїх вимог з
вартості предмету іпотеки у випадку
невиконання вимоги позивача, як
іпотекодержателя, про дострокове
виконання основного зобов'язання.

14.10.2011року позивачем на адресу
відповідача було направлено вимогу,
про усунення порушення основного
зобов'язання. Однак ні в строк
визначений договором іпотеки, ні в
подальшому, вимога банку виконаною не
була.

Представник відповідача,
заперечуючи позов, суду пояснив, що
дійсно було укладено між сторонами
Договір Іпотеки, але ОСОБА_3 ввів ОСОБА_2
в оману, обіцяв належно
розраховуватися за кредитним
договором і ОСОБА_2 довірився. На даний
час склалася несправедлива ситуація -
ОСОБА_2 позбавляється свого майна в
наслідок невиконання ОСОБА_3 своїх
зобов'язань, а позивач не бажає йти на
поступки та замінити предмет іпотеки,
щоб саме позичальник ОСОБА_3 відповідав
своїм майном за своїми ж
зобов'язаннями.

Встановленим є те, що відповідач
не заперечує сам Договір іпотеки,
визнає його належне укладання, визнає
отримання банківської вимоги, не
оскаржував умови цього договору. Всі
заперечення позовних вимог базуються
на несправедливому відношенні
позивача та третьої особи до
відповідача.

Задовольняючи позов, суд виходив
з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.7 Закону
України «Про іпотеку» за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Умовами укладеного між
сторонами іпотечного договору
передбачено право іпотекодержателя
звернути стягнення на предмет іпотеки
у разі неналежного виконання
позичальником будь-яких умов
кредитного договору.

Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку»
у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Як встановлено судом і
вбачається з матеріалів справи, така
вимога надсилалася банком на адресу
відповідача та позичальника.

Як передбачено в ст.33 вказаного
вище Закону, звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до ст..38 Закону «Про
іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Відповідно до ст.39 Закону «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Як роз'яснено в п. 42 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року за №
5 «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
в резолютивній частині рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в обов'язковому порядку має
заначатись в т.ч. початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації (при цьому суд може
зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій). При
цьому суд не може одночасно звернути
стягнення на предмет іпотеки та
стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Отже, суд вважає за можливе в
рахунок погашення заборгованості
боржника ОСОБА_3 за кредитним договором
№ 5387418 від 10.05.2007року звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу його на прилюдних торгах в
рамках виконавчого провадження,
оскільки вказаний спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки, який
обрано позивачем, не суперечить
вимогам чинного законодавства і умовам
іпотечного договору, на що вказано
вище. Доказів, які б спростовували
встановлені судом обставини, не надано.

Відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача сума
судових витрат - 3441 грн. - судовий збір,
оплачений позивачем при зверненні до
суду.

Керуючись ст.ст. 526,536,610,611,1054 ЦК
України, ст.ст. 7,11,33,35,38,39 Закону України
«Про іпотеку», Постановою ПВСС України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.ст. 10, 60, 88, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за Договором іпотеки № 5387473 від 10.05.2007
року, який посвідчений приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №1701, а саме
квартиру загальною площею 70,8 кв.м.,
відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 02.04.2007
року № 11406781, виданого Білоцерківським
МБТІ, адреса місцезнаходження предмета
іпотеки -: АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2, та за рахунок коштів,
отриманих від реалізації зазначеного
майна задовольнити вимоги Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_3 за кредитним договором № 5387418
від 10.05.2007 року, що складають 746 608
гривень.

Визначити спосіб реалізації квартири
АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних
торгах в рамках виконавчого
провадження за початковою ціною
реалізації зазначеного майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
судові витрати в сумі 3441 грн. (три
тисячі чотириста сорок одна гривня).

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола