Провадження № 2/520/2007/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді
Луняченка В.О.

при секретарі
Лазнікові І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження нерухомим майном

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 року до Київського районного
суду м. Одеси звернулись ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з позовними вимогами про
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не чинити
ОСОБА_2 перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження
житловим будинком, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1 та складається в
цілому з приміщень під літерами
2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, мансардою під літ. «а7»,
загальною площею 60,4 кв.м., житловою
площею 24,1 кв.м; та зобов'язання ОСОБА_4
та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у
здійсненні нею права користування та
розпорядження житловим будинком, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, якій
складається в цілому з приміщень під
літ. 3-1,3-2,3-3,3-4,3-5, мансарди під літ. «А».
загальною площею 55,8 кв.м, житловою
площею 23,4 кв.м. У судовому засіданні
представник позивачів ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
наполягаючи на їх задоволенні, на
підставі вимог ст. 319,386,391 ЦК України -
захист права власності.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідачів ОСОБА_6, у судовому
засіданні заперечувала проти позову,
та звернули увагу суду, що не існує
житлових будинків під номерами
АДРЕСА_1. Вказані у позові приміщення
відносяться до домоволодіння АДРЕСА_1,
якій належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Суд, проаналізувавши надані сторонами
докази, та пояснення учасників процесу
у судовому засіданні, вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підлягаючими задоволенню, з наступних
підстав:

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21 грудня 2012 року, по справі
№1512/2-472/11 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа -відділ
опіки та піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про усунення перешкод у здійсненні
права власності та виселення, за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до Одеської
міської ради, комунального
підприємства "Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості",
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи -
ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про
визнання незаконною реєстрації права
власності, визнання права власності,
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання частково недійсним договору,
яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11.04.2013 року, та ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року, встановлено,
що відповідно до рішення народного
суду 11-ої дільниці м. Одеси від 15.05.1925
року (справа № 1994) було визнано право
власності на 1/3 частину дачі, яка до
революції належала пану ОСОБА_16, за
ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі рішення суду
Виконкомом Одеської міської ради 20.01.1954
року було видано на ім'я ОСОБА_12
свідоцтво про право власності на
зазначене домоволодіння. Єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_12 стала
його внучка ОСОБА_13, яка 30.06.1954 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину. 20 грудня 1955 року
домоволодіння АДРЕСА_1 було
зареєстровано в Одеському міському
інвентарному бюро на праві особистої
власності за ОСОБА_13, під № 1. стор. 398. №
1486.

16 квітня 1963 року відповідно до
рішення Виконкому Київської міськради
м. Одеси домоволодіння АДРЕСА_1 було
розділено на три самостійних
домоволодіння та за ОСОБА_13 було
визнано право власності на
домоволодіння із земельною ділянкою,
площею 635 кв.м. із жилим будинком літ. "А".
Зазначеному домоволодінню був надана
нова адреса: АДРЕСА_1.

04.04.1957 року, на підставі запиту
суду житлово-комунальним відділом
виконкому Кагановичської райради був
складений акт про обстеження
домоволодіння АДРЕСА_1 на предмет
можливості розділу земельної ділянки,
яка належала ОСОБА_13 та ОСОБА_14 В акті
зазначено, що ОСОБА_13 мешкає в будинку
АДРЕСА_1 і займає окремий флігель,
зазначений в інвентарному плані під
літ. "А", площею - 62,64 кв.м. Для
обслуговування домоволодіння була
виділена земельна ділянка, площею 670,0
кв.м .

З технічного паспорту,
виготовленого на ім'я ОСОБА_13 23.02.1983
року, вбачається, що домоволодіння
складається із приміщень: житлове /літ.
А. А1/, сарай / літ. Д/; літня кухня /літ. Г/.

Житлове приміщення під літ. А
складається із таких приміщень:

Квартира № 1: 1-1 - житлова площею 18.4
кв.м; 1-2- житлова площею 13,8 кв.м; 1-3 -
площею 13,9 кв.м; житлова - площею 21,7 кв.м;
кухня - площею 6,6 кв.м; коридор - площею 8,9
кв.м; ванна - площею 3,4 кв.м. Всього
житлова - 67,8 кв.м, підсобна - 18,9 кв.м
(перебувала в користуванні ОСОБА_13, її
сина ОСОБА_8 та його доньок ОСОБА_3,
ОСОБА_4).

Квартира № 2: 2-1- житлова площею 5,6
кв.м; 2-2 - житлова площею 7,8 кв.м; 2-3
-житлова площею 10,7 кв.м; коридор - площею
2,8 кв.м; кухня - площею 13,0 кв.м; туалет -
площею 2,0 кв.м; мансарда - площею 18,5 кв.м.
Всього житлова - 60,4 кв.м, підсобна- 24,1
кв.м (перебувала в користуванні ОСОБА_7,
на теперішній час - в користуванні його
сина ОСОБА_2 та членів його родини).

Житлове приміщення під літ. А1
складається із таких приміщень:

Квартира № 3: 3-1- кухня площею 12,6
кв.м; 3-2 - житлова площею 9,9 кв.м; 3-3 -
житлова площею 6,4 кв.м; 3-4 - житлова
площею 7,1 кв.м; 3-5 - ванна площею 2.2 кв.м;
мансарда - площею 17,6 кв.м. Всього
житлова - 55,8 кв.м, підсобна - 14,8 кв.м
(перебувала в користуванні ОСОБА_15, на
теперішній час - його доньки ОСОБА_1 та
членів її родини).

Рішенням виконавчого комітету
Київської райради народних депутатів
№ 852 від 16.10.1987 року самовільно зведені
та переобладнані ОСОБА_13 прибудови, а
саме: переобладнана з веранди "А" в
прибудову "а5", що складається з кухні
площею 6,6 кв.м, сарай "а2" - в прибудову
"а1", що складається з двох жилих кімнат
площею 10,7 кв.м, 13,8 кв.м., зведена
прибудова "а1", що складається з кухні
площею 12,6 кв.м та трьох жилих кімнат
площею 9,9 кв.м, 7,1 кв.м та 7,8 кв.м.,
мансарду (житлова) "а1" площею 17,6 кв.м,
прибудову "а3", що складається з
коридору площею 5,6 кв.м, та житлової
кімнати площею 7,8 кв.м, прибудову "а6", що
складається з коридору площею 8,9 кв.м та
санвузла площею 3,4 кв.м, прибудову "а7",
що складається з коридору площею 2,8
кв.м, кухні площею 13,0 кв.м, санвузла
площею 2,0 кв.м, мансарду "а7" площею 18,5
кв.м, літню кухню "г", сарай "д" -
збережено із правом користування, без
права відчуження та відшкодування
витрат при знесенні.

Зі змісту звернень ОСОБА_13 (т.3, а.с.
8-10, 19-20) вбачається, що вона ще за свого
життя мала намір розпорядитися власним
майном та передати будинок тому з
синів, хто на її думку цього заслуговує.
Вона також вказувала, що її сини без її
згоди, самовільно побудували житло, в
якому мешкають зі своїми дітьми,
стосунки у них з матір'ю погані,
недобрі та вона бажає кожному надати по
їх заслугах.

Рішенням виконавчого комітету
Київської райради народних депутатів
№ 316 від 15.04.1988 року (т.3, а.с. 17-18) внесені
зміни до п. 1 рішення виконавчого
комітету Київської райради народних
депутатів № 852 від 16.10.1987 року та
самочинно переобладнані прибудова
"а5"/кухня, площею 6,6 кв.м/, переобладнана
із веранди "а"прибудова "а 1". / житлові
кімнати площею 7,1 кв.м; 6,4 кв.м; 10,7 кв.м; 13,8
кв.м/; переобладнана із сараю "а2"-
узаконені.

Крім того, цим рішенням збудовані
ОСОБА_13 прибудова "а 1"/ кухня -12.6 кв.м в
жилі кімнати - 9,9 кв.м, 7.8 кв.м./,
мансарда/житлова/ А 1, площею - 17.6 кв.м,
прибудова - "а 3"/житлова кімната площею
7.8 кв.м, коридор , площею 5,6 кв.м./,
прибудова "а6"/ коридор площ. 8.9 кв.м.
санвузол, площ. 3,4 кв.м /, прибудова
"а7"/коридор площ. 2,8 кв.м. кухня площ. 13.0
кв.м. санвузол площею 2,0 кв.м/, мансарда
"А7"площею 18.5 кв.м, літню кухню "в"- 3.6 х4,0
м, сарай "Д"- 1,1x8,0 - узаконені як підсобні
приміщення.

Таким чином, вказаними рішеннями всі
переобладнання та самочинні прибудови
у домоволодінні по АДРЕСА_1 були
прийняті в експлуатацію та узаконені
на ім'я власника будинку - ОСОБА_13.

26 лютого 1979 року ОСОБА_13 склала заповіт,
яким все своє майно і все те, що на
момент смерті їй належатиме, вона
заповіла своєму молодшому синові -
ОСОБА_8 .

З змісту огляду інвентарної справи на
спірне домоволодіння наданої КП "ОМБТІ
та РОН", вбачається, що 25 травня 1988 року
ОСОБА_13 подарувала своєму синові
ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 житловою площею 75,
кв.м.

Договір дарування було нотаріально
посвідчено на підставі довідки -
характеристики, оформленої КП "ОМБТІ та
РОН", з якої слідує, що за заявою
власника відчужується будинок
повністю житловою площею 75, кв.м.

Експлікація до плану житлового будинку
свідчить про те, що домоволодіння має
загальну площу 204,3 кв.м та житлову площу
75 кв.м. Остання складається з: по
квартирі НОМЕР_1 житлова площа 49,4 кв.м,
по квартиріНОМЕР_2 житлова площа 10,7
кв.м, по квартирі НОМЕР_3 житлова площа
14,9 кв.м - разом 75 кв.м житлової площі.

В акті поточних змін чітко зазначено,
що відчужується повністю приналежне
власнику за документами домоволодіння.

Викладене беззаперечно свідчить про
те, що ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_8
домоволодіння в цілому, в тому числі і
ті його частини, в яких мешкали інші
сини ОСОБА_13 - ОСОБА_7 та ОСОБА_15.

Обдарований ОСОБА_8 зареєстрував своє
право власності в КП "ОМБТІ та РОН" та в
подальшому, отримавши дозвіл на
будівництво у Київської районної ради
народних депутатів, здійснив добудови
та переобладнання у спірному
домоволодіння, які згідно висновків
Управління архітектури та
містобудування та КП "ОМБТІ та РОН", не
потребують прийняття в експлуатацію.

25 червня 2009 року ОСОБА_8 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0704 га по
АДРЕСА_1

19 листопада 2009 року ОСОБА_8 передав у
дар своїм донькам земельну ділянку та
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 у наступних
частках: 67/100 прийняла у дар ОСОБА_4, а
33/100 - ОСОБА_3.

Право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4
зареєстроване в КП "ОМБТІ та РОН" 26.01.2010
року.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1
разом із членами своїх сімей до цього
часу мешкають у спірному
домоволодінні, на неодноразові
звернення позивачок з проханням
виселитися із належного їм на праві
приватної власності домоволодіння, не
реагують.

З довідки № 1545 від 22.08.2009 року
вбачається, що у домоволодінні по
АДРЕСА_1 зареєстровані лише ОСОБА_8 та
його доньки - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Судом також встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 (приватний будинок), а
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_3 (приватний будинок),
тобто до теперішнього часу вони не
втратили право користування іншими
жилими приміщеннями.

Суд вважає, що відповідачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які фактично володіють
частиною спірного домоволодіння, не
мають жодних правових підстав, які б
надавали їм право для такого володіння.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

У відповідності до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 386 ЦК
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Стаття 391 ЦК України.
Проголошує, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

У позовної заяві не зазначено, та у
судовому засіданні з боку представника
позивачів не доведено, що позивачі
якімсь чином, та на підставі яких
правовстановлюючих документів та
правочинів, набули право власності на
приміщення, усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження якими, вони просять суд.

Посилання в якості правових підстав
задоволення вимог на ст. 319,386,391 ЦК
України, які регламентують можливість
захисту права власності, на думку суду
є необґрунтованими, у зв'язку з тим, що
позивачі не мають самого статусу
власників указаним приміщень. Крім
того, вищенаведені приміщення не мають
юридичного статусу житлових будинків,
згідно вимог ч.1 ст. 380 ЦК України,, та не
набули статусу сумісної часткової
власності, відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК
України та ч.1 ст. 370 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод
у здійсненні права користування та
розпорядження нерухомим майном, яке
розташовано за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Луняченко В. О.