22-ц/795/317/2014 Головуючий у I інстанції
-Деркач О. Г. Доповідач - Страшний М.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Литвиненко І.В., Тагієва
С.Р.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:позивача ОСОБА_5, його
представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 20 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9, ОСОБА_10,
Новозаводського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання права власності, зобов'язання
вчинити певні дії, скасування акту
огляду та тимчасового затримання,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 грудня 2013 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_9, ОСОБА_10, Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського МУЮ про визнання права
власності, зобов'язання вчинити певні
дії, скасування акту огляду та
тимчасового затримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що він є
добросовісним набувачем автомобіля,
придбаного ним у відповідача ОСОБА_10,
про що свідчить відповідна розписка, а
відповідачі не заперечують факту
продажу ними автомобіля. Посилається
на те, що свідки також підтверджуються
факт придбання ним автомобіля. Апелянт
наполягає на тому, що законом не
встановлено наслідків недодержання
сторонами письмової форми укладення
договору купівлі-продажу; що
відповідна розписка свідчить про
отримання коштів відповідачами за
продаж автомобіля і про фактичне
укладення між сторонами договору
купівлі-продажу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції послався на те, що в
установленому порядку договір
купівлі-продажу автомобіля між
сторонами не укладався, оскільки даний
договір відповідно до положень п.3 ч.1
ст.208 ЦК України підлягав вчиненню у
письмовій формі; що наявна в справі
розписка про отримання коштів за
автомобіль не є договором
купівлі-продажу в розумінні ст.655 ЦК
України.

Зазначений висновок суду відповідає
матеріалам справи, вимогам закону і не
спростовується доводами апеляційної
скарги.

Звертаючись до суду, позивач зазначив,
що 01.08.2011 року на підставі розписки про
передачу коштів в сумі 20 000 грн., що в
еквіваленті складало 2500 доларів США
(а.с.8), він придбав автомобіль марки БМВ
520 ЗНГ, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, тип ТЗ: легковий седан -В, рік
випуску: 1989, колір: чорний,
зареєстрований РЕР м. Мена УДАІ УМВС
України в Чернігівській області 13.04.2011
року (далі - автомобіль) за ОСОБА_9
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 9).
Зазначав, що автомобіль від імені
ОСОБА_9 продав ОСОБА_10, який діяв на
підставі довіреності, посвідченої
21.01.2011 року приватним нотаріусом
Менського районного нотаріального
округу ОСОБА_11 (а.с.15).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 в
день складання розписки отримав у
ОСОБА_10 вищезазначений автомобіль,
ключі від нього та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Підстави набуття права власності на
майно чітко визначені цивільним
законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Статтею 34 Закону України „Про дорожній
рух" визначено, що державній реєстрації
та обліку підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засобі усіх типів, у т.ч.
автомобілі. Державна реєстрація та
облік автомобілів здійснюються
підрозділами Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України.
Для автоматизованого обліку
зареєстрованих транспортних засобів
та відомостей про їх власників
ведеться Єдиний державний реєстр.

Статтею 210 ЦК України визначено, що
правочин, який підлягає державній
реєстрації, є вчиненим з моменту його
державної реєстрації, а за змістом ч.4
ст.334 ЦК України право власності у
набувача майна за договором, якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, виникає з
моменту такої реєстрації.

Наведені норми права свідчать про те,
що будь-яка фізична чи юридична особа
стає власником транспортного засобу з
моменту реєстрації його на своє ім'я в
підрозділі ДАІ.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена також

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388 з наступними
змінами (далі - Порядок державної
реєстрації та обліку автомобілів),
згідно з п. 2 якого він є обов'язковим
для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п.4 цього Порядку перед
відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ, а згідно п.44 - зняття з
обліку здійснюється після їх огляду в
підрозділі ДАІ на підставі заяви
власника з поданням документів, що
посвідчує його особу.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль не був знятий з
обліку та залишається зареєстрованим
за ОСОБА_9

Сторони не дотрималися передбаченого
законом спеціального порядку
купівлі-продажу транспортних засобів.
Договір, як такий, ними взагалі не
укладався, тому підстав для набуття
позивачем права власності на
автомобіль немає. Фактично між
сторонами по справі склалися
правовідносини щодо отримання у
володіння і розпорядження, а не
придбання у власність спірного
автомобіля.

Відповідно до п.п. 2, 7, 8 передбачено
порядок набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Згідно із п.8 Порядку державної
реєстрації та обліку автомобілів
реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника і документів, що посвідчують
його особу, відповідність конструкції
транспортного засобу встановленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів та правомірність придбання
транспортного засобу.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів є: довідка-рахунок, договори та
угоди, укладені на товарних біржах;
інші засвідчені в установленому
порядку документи, що встановлюють
право власності на транспортні засоби;
копія рішення суду; довідка органу
соціального захисту населення або
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування; акт
приймання-передачі транспортних
засобів; вантажна митна декларація або
видане митним органом посвідчення про
реєстрацію транспортних засобів;
договір фінансового лізингу.

Позивач всупереч положень ст.60 ЦПК
України не довів ту обставину, що його
право власності на вказаний автомобіль
порушено відповідачами, оскільки не
надав жодних з перелічених п.8 Порядку
державної реєстрації та обліку
автомобілів документів, що
підтверджують правомірність придбання
ними автомобіля.

Таким чином, по справі не здобуто даних
про набуття позивачем права власності
на спірний автомобіль з будь-яких
правових підстав.

Розписка про передачу коштів в сумі 20 000
грн. не є підтвердженням переходу права
власності на спірний транспортний
засіб до позивача.

Посилання апелянта на визнання позову
відповідачами, як на підставу для
задоволення вимог, є необґрунтованим.
Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України суд не бере
до уваги визнання позову відповідачем,
якщо таке визнання суперечить вимогам
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб. Визнання права
інших осіб на арештоване майно порушує
інтереси стягувача за виконавчим
провадженням. Судом першої інстанції
не встановлювався стягувач по
виконавчому провадженню №28392986 від 26
серпня 2011 року (а.с.5) з примусового
виконання постанови № 3-3214/11, в ході
виконання якої був накладений арешт на
спірний автомобіль, та не вирішувалось
питання про залучення стягувача -
держави в особі відповідного органу до
розгляду справ, однак звільнення
автомобіля з-під арешту прямо впливає
на права держави.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд
першої інстанції дав оцінку всім
доказам та дійшов правильного висновку
про те, що в установленому порядку
договір купівлі-продажу спірного
автомобіля між його власником ОСОБА_9
та позивачем ОСОБА_5 не укладався,
правових підстав для визнання за
позивачем права власності на спірний
автомобіль немає, тому відмова суду в
задоволенні позовних вимог є
обґрунтованою.

Крім того, на даний час відсутні
законні підстави для розгляду питання
про визнання права власності на
спірний автомобіль, оскільки на
останній згідно постанови державного
виконавця від 26.08.2011 року накладений
арешт; дана постанова державного
виконавця є чинною і ніким не
скасована.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, зібраним доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: