Справа №487/8254/13-ц 21.01.2014 21.01.2014 21.01.2014
Провадження №22ц/784/233/14
Головуюча в першій інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участю позивачки
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 27 листопада 2013 року по
справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5

про стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

11 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, який в подальшому
уточнила, до ОСОБА_5 про стягнення
грошової компенсації частки майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя в
розмірі 10 917 грн.

Позивачка зазначала, що з 03 грудня 1990
року по 01 серпня 2012 року перебувала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі,
але шлюбні відносини між ними
припинено в серпні 2007 року. Під час
перебування у шлюбі, ними було придбано
крім іншого майна, автомобіль ВАЗ 2107, 2005
року випуску, державний номер НОМЕР_1. В
вересні 2012 року вона дізналася, що
відповідач без її згоди продав
вказаний автомобіль ОСОБА_6

Посилаючись на те, що вказане майно є
спільною сумісною власністю подружжя
просила позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27 листопада 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 суму грошової
компенсації частки у праві спільної
сумісної власності на автомобіль у
розмірі 10 917 грн. Вирішено питання щодо
стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову позивачці в
задоволенні позову. На думку апелянта
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачки та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга в межах її доводів не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 03 грудня 1990 року по 01 серпня 2012
року (а.с. 5).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Отже, вказана норма права передбачає
презумпцію віднесення придбаного під
час шлюбу майна до спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, суду необхідно
з'ясувати джерело і час придбання
зазначеного майна.

Матеріалами справи підтверджується,
що 15 березня 2005 року сторонами по
справі був придбаний автомобіль ВАЗ 2107,
2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1
(а.с. 11-12). Відповідач проти цього не
заперечував.

Тобто, вказаний автомобіль придбаний
сторонами по справі під час
перебування в шлюбі та сумісного
проживання, а тому він становить їх
спільну сумісну власність.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 березня 2012 року
вирішено питання щодо розподілу майна
подружжя, визнано за відповідачем
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та на ? частину гаража АДРЕСА_2.
Питання щодо розподілу між подружжя
вказаного автомобіля на той час не
вирішувалось.

Згідно довідки відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговування УДАЇ УМВС України
в Миколаївській області, 26 березня 2011
року вказаний автомобіль був знятий
відповідачем з обліку для реалізації
та з цього часу зареєстрований на ім'я
ОСОБА_6 (а.с. 13, 28).

Фактично автомобіль був реалізований
відповідачем ще під час знаходження
ним з позивачкою в офіційному
зареєстрованому шлюбі, але судом
першої інстанції встановлено, що
шлюбні стосунки між сторонами по
справі були припинені в серпні 2007 року.
Проти цього відповідач в суді першої
інстанції та в апеляційній інстанції
не заперечував.

Факт припинення сторонами шлюбних
відносин в серпні 2007 року встановлений
рішенням Заводського районного суду
від 01 серпня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, яке набрало законної
сили 14 серпня 2012 року та є
преюдиціальним фактом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому, посилання в апеляційній скарзі на
те, що позивачка повинна була
звертатися до суду з позовом про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу вказаного автомобіля,
так як він був проданий під час
перебування сторін у зареєстрованому
шлюбі, безпідставні та спростовуються
вищезазначеним.

З довідки-рахунку ТОВ «Крістал Стар»
вбачається, що автомобіль ВАЗ 2107, 2005
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
був проданий за 21 834 грн., отже вартість ?
частини складає 10 917 грн. (а.с. 37), яку
позивачка і просила стягнути на свою
користь.

Тобто, позовні вимоги про стягнення
грошової компенсації за належну
позивачці ? частини спірного
автомобіля, який є спільним майном
подружжя є законними, а тому суд
правильно задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права
не заслуговують на увагу та
ґрунтуються на помилковому тлумаченні
закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним,
обґрунтованим та постановленим з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись статтями 303, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді