У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальності «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
суми заборгованості за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальності «Кредитні
ініціативи» на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
(далі - ТОВ "Кредитні ініціативи")
звернулось до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного кредитного договору №
0 від 31 травня 2008 року ОСОБА_4
отримав кредит у розмірі 55 960 грн.
строком до 10 червня 2013 року для
придбання автотранспортного засобу
марки СНЕRІ АМULЕТ зі сплатою процентів
у розмірі 12,5% річних від непогашеної
суми кредиту.

В якості забезпечення зобов'язань за
кредитним договором з ОСОБА_4
було укладено договір застави
транспортного засобу №
0 від 31 травня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Заборгованість за кредитним договором
погашена не була.

23 березня 2011 року до ТОВ «ПростоФінанс»
надійшов лист Першої Павлоградської
державної нотаріальної контори від 16
березня 2011 року № 988/01-16, в
якому повідомлялось, що свідоцтво про
право на спадщину видано 24 квітня 2009
року на ім'я дружини померлого - ОСОБА_3
У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 є спадкоємцем
померлого позичальника, вона повинна
сплатити борг, який залишився за
кредитним договором. За договором від 18
травня 2012 року ТОВ «Простофінанс»
відступило право вимоги за кредитним
договором позивачу - ТОВ "Кредитні
ініціативи". Уточнивши позовні вимоги,
позивач просив суд стягнути на свою
користь з ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 18 898 грн. 25 коп. та судові
витрати.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 вересня 2013 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 18 898 грн. 25 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що після
смерті позичальника спадщину прийняла
його дружина, з якої підлягає стягненню
залишок заборгованості за кредитним
договором.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що сума
боргу має стягуватися з урахуванням ч. 2
ст. 1282 ЦК України, якою передбачено, що у
разі відмови від одноразового платежу
суд за позовом кредитора накладає
стягнення на майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі, тобто обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права є невірним.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, 31 травня 2008 року між
ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
0, згідно якого останній отримав
кредит у розмірі 55 960 грн. строком до 10
червня 2013 року для придбання
автотранспортного засобу марки СНЕRІ
АМULЕТ зі сплатою процентів у розмірі
12,5% річних від непогашеної суми кредиту
(а. с. 9-16).

В якості забезпечення зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_5
передав у заставу зазначений
транспортний засіб, на підтвердження
чого було укладено договір застави
транспортного засобу № 0
від 31 травня 2008 року (а. с. 17-21).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер (а. с. 45).

ОСОБА_3 є спадкоємицею померлого ОСОБА_4
та отримала у спадщину ј частини
квартири АДРЕСА_1 (а. с. 144).

18 травня 2012 року ТОВ «ПростоФінанс»
відступив права вимоги за кредитним
договором № 0 від 31 травня 2008 року
ТОВ «Кредитні ініціативи» (а. с. 127-128).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України,
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщини.

Суд першої інстанції, посилаючись на
наведені норми матеріального права та
доданий позивачем розрахунок
заборгованості стягнув з відповідачки
18 898 грн. 25 коп. кредитної
заборгованості (а. с. 120-123).

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України
вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено. У разі
відмови від одноразового платежу суд
за позовом кредитора накладає
стягнення на майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись
на вказану норму матеріального права
дійшов помилкового висновку, що
позивачем невірно обраний спосіб
захисту порушеного права та
необґрунтовано вважав, що належним
способом захисту порушеного права у
даному випадку є тільки позов про
звернення стягнення на майно.

При цьому не звернув уваги за зазначені
вимоги закону щодо обов'язку
спадкоємців відповідати за борги
кредитора у межах вартості спадкового
майна, та неправильно тлумачив
положення ч. 2 ст. 1282 ЦК України.

Зокрема, за системно-логічним змістом
наведених вище норм матеріального
права та ч. 2 ст. 1282 ЦК України випливає,
що кредитор не позбавлений можливості
у разі відмови спадкоємців від
обов'язкового одноразового платежу,
пред'явити вимогу про стягнення цієї
суми, яка судом стягується з
урахуванням вартості прийнятого
спадкового майна, звернення стягнення
на яке, при наявності рішення суду, буде
здійснено в порядку, передбаченому ЗУ
«Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції також не дав
належної оцінки розрахунку кредитної
заборгованості від 10 березня 2013 року, у
якому не зазначено період, за який
виникла ця заборгованість та на
підставі чого вона розрахована.

Таким чином суд апеляційної інстанції
на вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214
ЦПК України не врахував норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалене у справі судове
рішення підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальності «Кредитні
ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко