АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Кліринговий Дім» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, звернення
стягнення на предмет застави,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Кліринговий Дім», третя особа:
ОСОБА_1, про визнання договору
поруки припиненим, за апеляційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства «Банк «Кліринговий Дім» та
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 02 грудня
2013 року ,-

встановила:

01.08.2013 р. Публічне акціонерне
товариство «Банк «Кліринговий Дім»
(надалі-ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»)
звернулося до суду з вказаним
позовом, в якому просило стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором №00003116/23-2008К від 07.04.2008 року
за період з 25.04.2008 року по 01.08.2013 року в
сумі 503 240,29 грн., що складається з
заборгованості по кредиту в сумі 230 006,81
грн., по процентам - 160 281,07 грн., по
пені - 112 952,41 грн.

У рахунок часткового погашення
заборгованості в сумі 503 240,29 грн.
звернути стягнення на предмет застави
згідно з договором застави автомобіля
№0001/72-2008, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 07.04.2008
року, а саме: автомобіль марки ISUZU,
модель NQR 71P, тип - вантажний фургон,
номер шасі НОМЕР_3, колір - білий, рік
випуску -2008 , реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві, 02.04.2008 року, що
належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, виданого УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві 02.04.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим,
що 07 квітня 2008 року між Акціонерним
банком «Кліринговий Дім», назву якого
змінено на ПАТ «Банк «Кліринговий
Дім», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №00003116/23-2008К, за
умовами якого позивач надав
останньому кредит в сумі 31 360 доларів
США на придбання автомобіля з
кінцевим терміном повернення до 06
квітня 2015 року та платою за
користування у розмірі 13% річних, а
останній зобов'язався здійснювати
погашення кредиту, сплачувати
проценти за користування кредитом та
комісії банку відповідну до тарифів
в строки і в сумах, згідно з умовами
цього договору.

На забезпечення виконання вказаного
зобов'язання між позивачем та ОСОБА_2
укладено договір поруки №0006/73-2008 від
07 квітня 2008 р.

Крім цього, 07 квітня 2008 року між
позивачем та ОСОБА_1 укладено договір
застави автомобіля №0001/72-2008.

У відповідності до п.6.3.6, п.11.4
кредитного договору, Кредитним
комітетом банку (Протокол №416 від
24.06.2008 р.) прийнято рішення про зміну
процентної ставки за користування
кредитними коштами та встановлення її
розміру на рівні 15% річних.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1
не виконує свої зобов'язання по
погашенню кредиту та сплаті процентів,
станом на 01.08.2013 року утворилась
заборгованість по кредиту та
процентам в сумі 48828,71 доларів США (
еквівалент 390 287,88 грн. по курсу НБУ 7,993
грн./дол. США), а також по пені за
прострочення погашення процентів та
кредиту в сумі 112 952,41 грн.

27.11.2013 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
зустрічним позовом про визнання
договору поруки №0006/73-2008 від 07 квітня
2008 р., укладеним між нею та позивачем,
відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
припиненим.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у
липні 2008 року без її згоди банк підняв
відсоткову ставку за кредитним
договором з 13% до 15% річних, що
призвело до збільшення обсягу її
відповідальності.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013 року позов
ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 440 287,88 грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмолено.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» судовий
збір в сумі 3441 грн., по 1720 грн. 50 коп. з
кожного.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім» просить скасувати
рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 02.12.2013 року в частині
відмови в задоволенні вимоги про
стягнення пені в розмірі 62 952,41 грн., у
зверненні стягнення на предмет
застави та ухвалити в цій частині нове
рішення про задоволення позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд
першої інстанції зменшив розмір пені
без належного правового та фактичного
обґрунтування. Матеріали справи не
місять доказів, які б доводили важкий
матеріальний стан боржника. Заяви про
зменшення розміру пені відповідачі
не подавали.

Оскільки жодним законодавчим актом
не передбачено, що право застави
припиняється з дня визнання
заставодавцем свого боргу за
основним зобов'язанням, відмовивши в
задоволенні позову про звернення
стягнення на предмет застави суд
допустив порушення положень ст. ст.
20,28 Закону України «Про заставу».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 02.12.2013
року, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог в частині солідарної
відповідальності поручителя та
задовольнити її зустрічний позов про
визнання договору поруки припиненим.

Свої доводи мотивує тим, що судом
першої інстанції не було враховано
положень ч.1 ст.559 ЦК України, пункт 1.1
договору поруки, який встановлює
вичерпний перелік зобов'язань
поручителя та пункти 8.3 та 8.4 цього
договору, якими обумовлюється
погодження та належне оформлення
всіх змін до договору. Нарахування
відсоткової ставки в розмірі 15% з
липня 2008 року є зміною основного
зобов'язання без згоди поручителя. За
таких підстав судом було
безпідставно застосовано солідарну
відповідальність до ОСОБА_2

В іншій частині судове рішення не
оскаржується.

В судовому засіданні представник
позивача Гудій  В.В. апеляційну скаргу
ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»
підтримала та просила її задовольнити.
У задоволенні апеляційної скарги
відповідача відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримав
апеляційну скаргу відповідача та
просить відмовити в задоволенні
апеляційної скарги ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім».

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім» підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга
ОСОБА_2 - задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Банк «Кліринговий Дім» про солідарне
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не
виконує умови кредитного договору
належним чином, у зв'язку з чим виникла
заборгованість по кредиту та по
процентах за користування кредитом,
яка станом на 01 серпня 2013 року склала
48 828,71 доларів США, що за курсом НБУ
7,993 грн./дол. США становить 390 287,88 грн.

Зменшуючи суму пені за прострочення
погашення процентів та кредиту
відповідно з 112 952,41 грн. до суми 50 000
грн., суд першої інстанції виходив з
положень ч.3 ст.551 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет
застави, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідач ОСОБА_1 визнав
основну суму боргу та має намір його
сплачувати.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову про визнання договору поруки
припиненим, суд першої інстанції
виходив з того, що поручитель
отримала копію кредитного договору,
що вказує на її обізнаність про
можливість зміни банком розміру
плати за користування кредитом в
односторонньому порядку. Підписавши
договір поруки ОСОБА_2 надала згоду
на зміну кредитором в
односторонньому порядку розміру
плати за користування кредитом.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з таким вирішенням спору.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 07
квітня 2008 року між Акціонерний банк
«Кліринговий Дім», назву якого
змінено на ПАТ «Банк «Кліринговий
Дім» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №00003116/23-2008К.

Відповідно до умов вказаного
договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в
сумі 31 360 доларів США на придбання
автомобіля марки ISUZU, модель NQR 71P, а
останній зобов'язався повернути
вказану суму до 06 квітня 2015 року та
сплатити проценти за користування
кредитними коштами в розмірі 13%
річних.

Станом на 01.08.2013 року, у зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
кредитним договором, у відповідача
ОСОБА_1 перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 48828,71 долари
США, що за курсом НБУ становить 390 287,88
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 28 776,03 доларів США; заборгованість зі
сплати відсотків - 20 052,68 долари США.
Заборгованість по пені становить 5 378,
71 доларів США, що за курсом НБУ
складає 112 952,41 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, 553, 572 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою,
порукою та заставою.

З метою забезпечення зобов'язань за
вказаним кредитним договором, з
ОСОБА_1 було укладено договір застави
автомобіля №0001/72-2008 від 07 квітня 2008
року.

Також з метою забезпечення зобов'язань
позичальника за кредитним договором, 07
квітня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№0006/73-2008.

За умовами договору поруки ОСОБА_2
зобов'язалася відповідати перед
кредитором в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань, які випливають з
кредитного договору № 00003116/23-2008К від 07
квітня 2008 року, та/або змін,
доповнень, додаткових договорів , які
будуть укладені між кредитором та
позичальником в майбутньому та які
будуть його невід'ємною частиною ,
згідно з умовами якого позичальник
зобов'язується, зокрема, сплачувати
нараховані проценти в порядку та в
строк згідно кредитного договору,
виходячи з відсоткової ставки 13%
річних.

Частиною 1 ст.559 ЦК України
встановлено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктами 8.3, 8.4 договору поруки
передбачено, що усі зміни та доповнення
до кредитного договору, що будь-яким
чином збільшують (змінюють)
встановлений цим договором обсяг
відповідальності поручителя,
вносяться кредитором та
позичальником до кредитного договору
за умови їх попереднього письмового
погодження поручителем. Усі зміни та
доповнення до цього договору можуть
бути внесені за взаємною згодою
сторін, належним чином оформленою та
підписаною сторонами.

Як вбачається з письмового
повідомлення позивача від 25 червня
2008 р., Кредитним комітетом банку
(протокол №416 від 24.06.2008 р.) прийнято
рішення про зміну процентної ставки
за користування кредитними коштами з
01.07.2008 року до 15% річних. Тобто, обсяг
відповідальності боржника був
збільшений.

Оскільки договором поруки не
передбачена можливість зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням
без додаткового повідомлення
поручителя, доказів отримання згоди
поручителя на збільшення обсягу її
відповідальності матеріали справи не
містять, а тому відповідно до ч. 1 ст.559
ЦК України порука ОСОБА_2 є
припиненою, правових підстав для
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з поручителя
не має.

Суд першої інстанції зазначених
обставин і вимог закону не врахував,
внаслідок чого помилково задовольнив
вимоги банку, пред'явлені до
відповідача ОСОБА_2 та відмовив в
задоволенні зустрічного позову.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2, скасування
рішення суду у вищевказаній частині
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
до відповідача ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та задоволення зустрічного позову про
визнання договору поруки припиненим.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Банк
«Кліринговий Дім» в частині
незаконності рішення суду щодо
зменшення розміру пені колегія суддів
відхиляє, як необґрунтовані.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Як зазначив відповідач ОСОБА_1 в
запереченні на апеляційну скаргу,
він припинив погашення
заборгованості внаслідок різкого
погіршення майнового стану через
девальвацію гривні та підвищення
відсоткової ставки по кредиту з 13% до
15% річних.

Вказані обставини, а також
відсутність доказів на підтвердження
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язань, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про зменшення суми пені з
112 952,41 грн. до 50 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
квітня 2008 року між Акціонерним
банком «Кліринговий Дім» та ОСОБА_1
укладено договір застави автомобіля
№0001/72-2008, за яким останній передав в
заставу належне йому на праві
власності рухоме майно - транспортний
засіб марки ISUZU, модель NQR 71P, тип -
вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3,
колір - білий, рік випуску -2008 ,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві 02.04.2008 року, вартістю 174200 грн.

Відповідно до статті 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону
України «Про заставу» встановлено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Пунктом 14 договору застави
передбачено, що в разі невиконання
заставодавцем основного зобов'язання
заставодержатель має відповідно з
діючим законодавством право вилучити
у заставодавця предмет застави та
звернути стягнення на нього і
задовольнити за рахунок цього майна
свої вимоги в обсязі забезпечених цим
договором зобов'язань, включаючи суму
основного зобов'язання, проценти,
відшкодування збитків, завданих
простроченням виконанням, неустойку,
витрати на утримання предмета
застави, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині звернення стягнення на
предмет застави, суд першої інстанції
на зазначене уваги не звернув та
дійшов хибного висновку про
відсутність підстав для задоволення
вказаних позовних вимог.

Згідно положень ч.1 ст.590 ЦК України,
ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.591 ЦК України
реалізація предмета застави, на який
звернене стягнення, провадиться
шляхом його продажу з публічних
торгів, якщо інше не встановлено
договором або законом. Порядок
реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом. Початкова ціна предмета
застави для його продажу з публічних
торгів визначається в порядку,
встановленому договором або законом.
Якщо звернення стягнення
здійснюється за рішенням суду, суд у
своєму рішенні може визначити
початкову ціну предмета застави.

Представник позивача не заперечувала
проти реалізації предмета застави з
прилюдних торгів з встановленням
початкової цини в розмірі,
передбаченому договором застави - 174
200 грн.

Оскільки ПАТ «Банк «Кліринговий Дім»
просило одночасно стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором, а також звернути
стягнення на предмет застави, що
фактично є подвійним стягнення та
суперечить вимогам закону, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
суду в частині стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості та
відмови в задоволені позову в частині
звернення стягнення на предмет застави
підлягає скасуванню, з ухваленням в цій
частині нового рішення про звернення
стягнення на предмет застави в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором.

За наслідками розгляду апеляційних
скарг судові витрати підлягають
розподілу наступним чином.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Банк «Кліринговий Дім» підлягають
стягненню судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 3870,46 грн. ( 3441
грн. +429,46 грн.).

З ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» на
користь ОСОБА_2 підлягають стягненню
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 2064,60 грн. (1720,50 грн. + 114,70
грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 304 ,307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Кліринговий Дім» задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 02 грудня 2013 року в частині
задоволення позову Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Кліринговий Дім» про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в розмірі 440 287 грн. 88 коп.,
відмови в задоволенні позову про
звернення стягнення на предмет
застави, а також в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим, розподілу судових витрат
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
перед Публічним акціонерним
товариством «Банк «Кліринговий Дім»
(ідентифікаційний код 21665382) за
кредитним договором № №00003116/23-2008К від
07.04.2008 року в розмірі 440 287 грн. 88 коп. (
чотириста сорок тисяч двісті
вісімдесят сім грн. вісімдесят вісім
коп.) звернути стягнення на предмет
застави за договором застави
автомобіля №0001/72-2008 від 07 квітня 2008
року: автомобіль марки ISUZU, модель NQR
71P, тип - вантажний фургон, номер шасі
НОМЕР_3, колір - білий, рік випуску -2008 ,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві, 02.04.2008 року, що належить
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, виданого УДАІ ГУ МВС України в
м. Києві 02.04.2008 року, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», встановивши початкову
ціну для реалізації зазначеного майна
в сумі 174 200 грн.

У задоволенні позову про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Кліринговий Дім» заборгованості в
сумі 440 287 грн. 88 коп. відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_2 за договором
поруки №0006/73 -2008 від 07.04.2008 р.,
укладеним між Акціонерним Банком
«Кліринговий Дім» та ОСОБА_2,
припиненою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Кліринговий Дім» судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 3870,46 грн. (три тисячі вісімсот
сімдесят гривень сорок шість
копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Банк «Кліринговий Дім» на
користь ОСОБА_2 судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 2064,60
грн. ( дві тисячі шістдесят чотири
гривні шістдесят копійок).

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді:

Справа № 22-ц/796/2338/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Галась  І.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.