Провадження № 2/434/47/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну
справу за позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просить визнати за собою право
власності на житловий будинок з
господарськими побудовами та
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який раніше належав ОСОБА_4, за
набувальною давністю.

В обґрунтування якого зазначив, що
спірний житловий будинок належав
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 07.11.2011 року. 13
квітня 2003 року позивач купив
зазначений будинок у ОСОБА_4 згідно
розписки та договір купівлі-продажу не
посвідчили. З 13 квітня 2003 року та по
теперішній час позивач вільно володіє
та користується придбаним будинком,
сплачує комунальні послуги, утримує
будинок, проводить необхідні ремонті
роботи. Відповідачка оспорює його
право власності на спірний будинок,
зазначає про те, що вона також придбала
у ОСОБА_4 вищенаведений будинок, тому
позивач просить позовні вимог
задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явилися, надали суду заяви про
розгляд справи за їх відсутністю.
Позивач на вимогах позову наполягає.
Відповідачка в процесі розгляду справи
в суді позовні вимоги визнала в повному
обсязі, та не заперечує проти їх
задоволення.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд
даної справи належить до компетенції
суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст. 3,
213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються. В
мотивувальній частині рішення має бути
зазначено, чи були порушені, не визнані
або оспорюванні права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Судом встановлено, що спірний
житловий будинок з господарськими
побудовами та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
07.11.2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстровим №2632.

року позивач придбав зазначений
будинок за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 та
відповідач видала розписку про повний
розрахунок з нею за продане майно.

13 квітня 2003 року позивачем з ОСОБА_4
укладено договір купівлі-продажу
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. В
день укладення договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 видав розписку
від 13.04.2003 року про повний розрахунок з
ним за продане майно.

Сторони дійшли згоди по всіх основних
умовах угоди: визначили ціну
продаваного товару, визначили термін
оплати, термін передачі покупки від
продавця покупцю, визначилися щодо
форми договору, проте договір
купівлі-продажу не був посвідчений.

З 13 квітня 2003 року та по
теперішній час позивач вільно володіє
та користується придбаним будинком,
сплачує комунальні послуги, утримує
будинок, проводить необхідні ремонті
роботи.

В наступний час відповідачка оспорює
право власності позивача на спірний
будинок, зазначаючи про те, що вона
також придбала у ОСОБА_4 вищенаведений
будинок, тому позивач просить позовні
вимог задовольнити у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що договір купівлі
продажу не був посвідчений
нотаріально, позивач не має можливості
оформити права власності належним
чином.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
зазначеним Кодексом. Право власності
на нерухоме майно, що підлягає
державній реєстрації, виникає за
набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Згідно частини 4
зазначеної статті право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, цей кодекс набирає
чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих
положень встановлено , що правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давністю поширюється
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Відповідно ст. 41 Конституції України
право власності в Україні захищається
законом. Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Таким чином з огляду на вищевказане,
дослідивши юридичну природу виниклих
правовідносин, враховуючи, що позивач
добросовісно заволодів спірним
будинком та безперервно володіє ним
вже більше десяти років, беручі до
уваги наявні докази, які свідчать про
існуючі підстави для визнання за
позивачем права власності в порядку
набувальної давності на житловий
будинок з господарськими побудовами та
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який раніше належав ОСОБА_4,
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі
визнання позову відповідачем суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

На підставі викладеного, й у
відповідності зі ст. ст.344, 1220, 1223, 1261-1265,
1268 ЦК України, керуючись ст. 10,11,60, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
побудовами та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, який раніше
належав ОСОБА_4, за набувальною
давністю.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Суддя:
С.О. Космінін