Справа № 249/241/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого-судді
Нестеренко Є. В.

при секретарі Олійник
Ю. О.

За участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Шахтарськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В
И В :

17.01.2014 року позивач звернувся з позовом
до суду до ОСОБА_3 про визнання права
власності посилаючись на те, що
відповідачу на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Але
фактично вказана квартира знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Восени 2013 року
позивачка дізналась , що відповідач має
намір продати вказану квартиру.
Позивачка домовилась з відповідачем
щодо купівлі вищезазначеної квартири.
Оскільки відповідач не бажав займатись
оформленням необхідних документів , то
18.11.2013 року відповідач надав
довіреність на право продажу квартири
АДРЕСА_1. Під час оформлення
довіреності нотаріус зазначив в
довіреності адресу нерухомого майна
так, як зазначено в правоустановчих
документах на квартиру. 16.12.2013 року
позивачка остаточно розрахувалась із
відповідачем за зазначену квартиру про
що була видана письмова розписка.
Звернувшись до нотаріуса з метою
оформлення договору купівлі продажу
позивачу було відмовлено, так як не
співпадають адреси знаходження майна
зазначені в договорі купівлі-продажу
та довіреності. Позивач вказує на те, що
виправити помилку в договорі
купівлі-продажу не можливо, а тому не
можливо посвідчити нотаріально
договір купівлі-продажу. Позивач
вважає, що договір купівлі продажу
нерухомого майна вчинений у письмовій
формі, про що свідчить розписка
відповідача. Позивач просить суд
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні визнав
позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.02.2014 року відмовлено
у прийнятті визнання позову
відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
фактично встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Відповідач є власником квартир
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 26.09.1996 року.

18.11.2013 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2
довіреність на представництво
інтересів з питань, пов'язаних
продажем квартири АДРЕСА_1.

16.12.2013 року ОСОБА_3 надав письмову
розписку про продаж ним квартири
АДРЕСА_1 та отримання від ОСОБА_2
грошових коштів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Враховуючи що позивачем та
відповідачем не дотримані вимоги
закону щодо укладання договору
купівлі-продажу, то такий правочин є
нікчемним.

Таким чином правових підстав для
набуття права власності у позивача на
квартиру не має.

Позовні вимоги є безпідставними та не
обґрунтованими, а тому задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 328, 657 ЦК
України, Постановою Пленуму
Верховного суду України № 9 від 6.11.2009
року "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", ст. ст. 10, 60, 208,
209, 215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності -
відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: