Ухвала

іменем україни

16 січня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Карпенко С.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ нежитлових приміщень в натурі,

в с т а н о в и в :

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року, позов задоволено.

Проведено поділ у
натурі приміщення перукарні загальною
площею 55,0 кв.м та нежилого приміщення
загальною площею 11,5 кв.м на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2

Виділено у власність ОСОБА_3 на
першому поверсі будинку АДРЕСА_1
приміщення загальною площею 29,67 кв.м:
праву частину приміщення перукарні
площею 24,07 кв.м (праву частину зали
площею 24,07 кв.м - відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 170104 від 6 березня 2008 року
та висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 100802
від 14 вересня 2009 року), з урахуванням
перегородок; праву частину нежилого
приміщення площею 5,6 кв.м (підсобного
приміщення площею 5,6 кв.м - відповідно
до зазначеного висновку судової
будівельно-технічної експертизи; праву
частину приміщення вхідного тамбуру,
раніше визначеного в технічному
паспорті під літ. «І», з урахуванням
наступної реконструкції: демонтований
фрагмент зовнішньої стіни, що примикає
до стелі вхідного тамбуру до рівня
несучої колони та перенесена права
стеля тамбуру до рівня несучої колони,
встановлені два нових
металопластикових дверних блоки, з
наступними визначеними розмірами
вхідного блоку - внутрішній вхід по
довжині складає 1,2 м, внутрішня ширина
вхідного блоку складає 0,42 м (згідно
додатка № 3 до зазначеного висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи),
враховуючи сходи до вхідного блоку по
межі розділення вхідних блоків.

Виділено у власність ОСОБА_2 на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1 приміщення
загальною площею 34,17 кв.м: ліву частину
приміщення перукарні площею 28,37 кв.м
(праву частину зали площею 28,37 кв.м -
відповідно до зазначеного висновку
судової будівельно-технічної
експертизи та зазначеного висновку
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи) з
урахуванням перегородок; ліву частину
нежилого приміщення площею 5,8 кв.м
(підсобного приміщення площею 5,8 кв.м -
відповідно до зазначених висновку
судової будівельно-технічної
експертизи та висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи); ліву частину приміщення
вхідного тамбуру, раніше визначеного в
технічному паспорті під літ. «І», з
урахуванням наступного: в лівій
частині тамбуру збережений колишній
вхід у приміщення та на виході із
тамбуру встановлений новий
металопластиковий вхідний дверний
блок, з наступними визначеними
розмірами вхідного блоку - внутрішній
вхід по довжині складає 1,1 м, внутрішня
ширина вхідного блоку складає 0,68 м (
згідно додатка № 3 до зазначеного
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи),
враховуючи сходи до вхідного блоку по
межі розділення вхідних блоків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію за фактично
виконані роботи, пов'язані з
переобладнанням нежитлових приміщень
на першому поверсі зазначеного будинку
в сумі 12 227,40 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі
заявник порушує питання про скасування
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 липня 2013 року та
ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті
касаційного провадження у справі слід
відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій не
дають підстав для висновку про те, що
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного
вирішення справи, та зазначені доводи
не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ нежитлових
приміщень в натурі відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги
матеріалами направити особі, яка
подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
С.О. Карпенко