У х в а л а

іменем україни

30 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Дніпропетровський
національний університет ім. Олеся
Гончара, про відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 10 квітня 2003 року на засіданні
кафедри обчислювальної механіки та
міцності конструкцій
Дніпропетровського національного
університету ім. Олеся Гончара
відповідачем була оголошена її
характеристика з оприлюдненням
відомостей, які не відповідають
дійсності, зокрема - що вона
необґрунтовано перебрала на себе деякі
з функцій наукового керівника,
одноособово вирішувала питання про
використання комп'ютерної техніки
шляхом внесення відповідного паролю
доступу. Такими неправомірними діями
відповідача їй було завдано моральної
шкоди. У зв'язку з цим позивач,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
стягнути з відповідача на її користь 6
тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що після ухвалення у 2006
році рішення суду про захист честі,
гідності та ділової репутації, 6
вересня 2010 року позивачці було
відмовлено в позові про відшкодування
моральної шкоди з Дніпропетровського
національного університету ім. Олеся
Гончара у зв'язку з тими же фактами й
обставини, встановлені в цьому рішенні
суду, є преюдиційними для цієї справи.
Крім того, суди вірно вважали, що
позивачка не довела своїх вимог про
відшкодування моральної шкоди до
ОСОБА_5, зокрема наявність шкоди,
причинний зв'язок з діями відповідача.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта