Справа №489/9401/13-ц 05.02.2014 05.02.2014 05.02.2014
Провадження №22-ц/784/202/14
по 1 інстанції Рум'янцева Н.О.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання
Рудніку Є.М.,

з участю: представників позивачки
ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2013р.

за позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства „Комерційний
банк „Надра" (далі - ПАТ „Комерційний
банк „Надра") про визнання правочину
недійсним,

встановила:

У жовтні 2013р. ОСОБА_5 пред'явила позов до
ПАТ „Комерційний банк „Надра" про
визнання недійсним кредитного
договору від 15 березня 2007р. укладеного
з ОСОБА_6, який є позичальником і
заставодавцем і нею як поручителем у
зв'язку з недотриманням вимог ч.2 ст.13
Закону „Про заставу" щодо нотаріальної
форми для застави транспортного
засобу.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 листопада 2013р. у
задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просила його скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2007р. між
ВАТ комерційний банк „Надра",
правонаступником якого є ПАТ
„Комерційний банк „Надра" і ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в простій письмовій формі
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав 13594,06 дол. США
для придбання транспортного засобу під
14,50% річних за користування кредитом до
13 березня 2014р. За цим же договором
ОСОБА_6 зобов'язався передати в заставу
придбаний за кредитні кошти
автомобіль, а поручитель ОСОБА_5 -
нести солідарну і у повному обсязі з
боржником відповідальність перед
кредитором.

30 листопада 2010р. між ВАТ комерційний
банк „Надра" і ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено
в простій письмовій формі додаткову
угоду №1, за якою сторони внесли зміни
до кредитного договору від 15 березня
2007р. шляхом викладення його умов в
новій редакції. При цьому зобов'язання
ОСОБА_6, ОСОБА_5 відповідно по заставі та
поруці не були припинені.

За таких обставин, а також враховуючи
те, що на час укладення кредитного
договору ч.2 ст.13 Закону "Про заставу" не
передбачала обов'язкової нотаріальної
форми для правочинів по заставі
транспортних засобів, суд дійшов до
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову. До того
ж згідно зі ст.220 ЦК у разі недодержання
сторонами вимог закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним, тобто належним способом
захисту у таких спорах є вимога про
застосування наслідків нікчемності
правочину (п.5 постанови №9 Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009р. „Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними").

Аргументи апелянта щодо не
застосування до спірних правовідносин
вказаного Закону не можна визнати
обґрунтованими, тому що нова редакція
ч.2 ст.13 Закону "Про заставу" набрала
чинності з 27 липня 2010р., тобто після
укладення кредитного договору. А зміни
до кредитного договору від 30 листопада
2010р. були вчинені в такій самій формі,
що й договір і ці дії сторін
узгоджуються з положеннями ст.654 ЦК.

Оскільки суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 листопада 2013р. залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: