________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/280/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого-судді: Маломуж А.І.;

за участю секретаря Шивцової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "про визнання
погодженою межі земельної ділянки"

ВСТАНОВИВ:

06.11.2013 року позивачі звернулися до суду
з позовом до ОСОБА_3 " про визнання
погодженою межі земельної ділянки", в
якому просять суд визнати погодженими
межі земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги позивачі
обґрунтовують тим, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16.01.2003 року (копія
додається) ОСОБА_1 та її рідний брат
ОСОБА_2 отримали спадщину після смерті
матері - ОСОБА_4 на 56100 частин житлового
будинку з надвірними спорудами, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та в
цілому складається з однієї кам'яної
житлової будівлі, загальна житлова
площа якої становить 32,8 кв.м. та
надвірних споруд : «Н»- вбиральня, « О» -
сарай, «П»- сарай, «Р»- сарай, № 4-6
огородження, II- цистерна, III- цистерна,
І,IV- мостіння, розташованих на
земельній ділянці площею 517 кв.м. Після
оформлення спадщини був виготовлений
технічний паспорт від 31.01.2008 року на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
Комунальним підприємством «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
відповідно до якого частки кожного з
позивачів на житловий будинок
складають 56/200. Одразу після оформлення
спадщини позивачі зареєстрували за
кожним по 56/200 частин на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, як
вбачається з витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виданого Комунальним підприємством
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» від 12.11.2004 року. Вказаний
житловий будинок розташований на
земельній ділянці,за адресою АДРЕСА_1,
яку позивачі мають намір
приватизувати разом.Роботи зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку
виконуються в такій послідовності:
підготовчі роботи; встановлення
(відновлення) в натурі (на місцевості)
меж земельної ділянки та меж обмежень
на використання земельної ділянки;
складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта. З цією метою позивачка
звернулась до КП «Одеський міський
землевпорядний центр», спеціалістом КП
«Одеський міський землевпорядний
центр» було виготовлено схему
розподілу земельної ділянки від 25
квітня 2013 (копія додається.) Під час
виконання технічної документації із
землеустрою, щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, на виконання вимог
ст. 196 ЗК України, щодо погодження меж
земельної ділянки із суміжними
землекористувачами, відповідач
відмовився підписувати акти
погодження (встановлення) меж
земельної ділянки, у зв'язку з чим,
позивачі звернулися до суду.

Представник позивача ОСОБА_5 та позивач
ОСОБА_1 у судове засідання з'явилися,
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
з'явився, у задоволені позову просили
відмовити.

Заслухавши думку, доводи та пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши всі докази зібрані у справі в
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню
виходячи з обставин, встановлених під
час судового розгляду справи.

28 грудня 2005 року Київським районним
судом м. Одеси розглянуто цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 «про
усунення перешкод у користуванні
двором загального користування»,
відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_1
не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні
двором загального користування площею
41 кв.м. при житловому будинку АДРЕСА_1.
Вищевказане рішення вступило в законну
силу.

Надана позивачем схема погодження меж
земельної ділянки суперечить рішенню
Київського районного суду м.Одеси від
28.12.2005 року. Також, відповідно до
вищевказаного рішення порядок
користування земельною ділянкою
площею 517кв.м., виділеної для
обслуговування жилого будинку АДРЕСА_1,
був визначений судом для колишніх
співвласників вказаного нерухомого
майна та цей порядок є обов'язковим для
сторін, як нинішніх його співвласників.

Крім того, прохальна частина позовної
заяви не містить жодних позовних вимог
відносно позивача ОСОБА_2.

Відповідно до положень ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі, зокрема, приватизації
земельних ділянок, що були раніше
надані їм у користування.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами.

Так, громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 1861
цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Відповідно до п.34 ст.25 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні" до виключної
компетенції міських рад відноситься
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин. Особа,
зацікавлена у вирішенні земельного
спору (погодження меж земельної
ділянки суміжними землевласниками),
може звернутись до Комісії (ч.І ст.ЗЗ ЗУ
"Про місцеве самоврядування в Україні"),
із заявою щодо неможливості узгодити
межі земельної ділянки в натурі у
зв'язку з ненаданням погоджень
суміжних землевласників.

Проте, позивачем не надано судові
доказів про звернення до ОМР із заявою
про приватизацію спірної земельної
ділянки.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Рішення суду як найважливіший акт
правосуддя, покликане забезпечувати
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійсненого проголошення Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконав всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2
Цивільного процесуального кодексу
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
Цивільного процесуального кодексу
України, також правильно тлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення, яке
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність або
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинами, які мають значення для
вирішення справи, тому суд вважає
вимоги позивача безпідставними та не
підлягаючими задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 3, 4, 5, 8, 10, 15, 74-77, 174, 213, 215, 216, 218, 223
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "про визнання
погодженою межі земельної ділянки" -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Маломуж А. І.