Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі :

Головуючого, судді : ВОДОП"ЯНОВА
С. М.,

при секретарі : Василенко С.М.

розглянувши за участю позивачки;
ОСОБА_1, її представника - адвоката
ОСОБА_2 відповідача; ОСОБА_3, третьої
особи; представника Виконкому
Жовтневої районної у місті ради
Грабарчук О.М. у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Кривому
Розі цивільну справу за позовом;

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
Виконком Жовтневої районної у місті
ради міста Кривого Рогу, про надання
дозволу про виїзд за межі України та
оформлення проїзних документів ,-

В С Т А Н О
В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернулась позивачка
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про надання
дозволу про виїзд за межі України та
оформлення проїзних документів.

Позивачка суду зазначила, що в період
часу з вересня місяця 2000 року по
травень місяць 2009 року вона заходилась
з відповідачем ОСОБА_3 у фактичних
шлюбних відносинах, вони разом, однією
сім'єю проживали за адресою: АДРЕСА_2. У
них був спільний бюджет, вони вели
сумісне господарство .

Від сумісного подружнього життя в них
народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У травні місяці 2009 року сімейні
відносини з відповідачем були
припинені так як він пішов з сім'ї, а
вона залишилась проживати з дитиною.

Враховуючі, що квартира АДРЕСА_2, в який
проживали її малолітній син та вона,
знаходилась у іпотеці, оскільки були
взяти грошові кошти у банку на
придбання даної квартири, виплачувати
кредит було нічим, тому вона була
змушена у вересні місяці 2009 року
виїхати на заробітки до Італії. Її
дитина залишилась проживати в квартирі
з її матір'ю та з відповідачем. Це
продовжувалось до 25 жовтня 2012 року,
коли відповідач забрав сина та став
проживати в квартирі своєї сестри, тим
самим позбавив її займатися
вихованням сина, хоча матеріально вона
сина утримувала.

04 червня 2013 року відповідач звернувся
до суду з позовом про стягнення з неї
аліментів на утримання дитини.

У зв'язку з вищезгаданими обставинами
її малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на теперішній час проживає сумісно з її
матір'ю - ОСОБА_8 - за адресою: АДРЕСА_2.

Після її приїзду до Кривого Рогу з
травня місяця 2013 року, син став
проживати разом з нею.

Відповідач в справі має складний
характер, після того, як вона переїхала
на постійне місце проживання до Італії,
він всілякими засобами намагається
настроїти їх малолітнього сина проти
неї, у її відсутність відповідач
постійно влаштовував сварки з її
матір'ю, з якої проживає їх малолітній
син, наполягаючи на том, щоб син
проживав з ним за його місцем
проживання.

Крім того, відповідач ніякої
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, вона повністю утримує
свого малолітнього сина, який дуже
тяжко переносить розлуку з нею, на її
прохання надати нотаріально
посвідчену згоду на виїзд сина за її
місцем мешкання за кордон, відповідач
відмовляє їй в цьому в категоричній
формі.

Така неврівноважена та протиправна
поведінка відповідача по справі вкрай
негативно впливає на розвиток дитини в
психологічному та емоційному плані.

Після того, як вона розірвала фактичні
шлюбні відносини з відповідачем та
виїхала за межи України в Республіку
Італія з метою працевлаштування, 09
травня 2012 року вона уклала з
громадянкою Італії ОСОБА_10 трудовий
договір та отримала від влади
Республіки Італія дозвіл на проживання
з метою роботи по найму.

Через деякий час, а саме 15 липня 2013 року
владою Італії їй було видане
посвідчення особи, а 23 жовтня 2013 року
вона уклала шлюбний договір з
громадянином Республіки Італія
ОСОБА_11, вступивши таким чином у шлюбні
відносини, вона також отримала
свідоцтво про місце проживання у
АДРЕСА_3.

Вона проживає сумісно з ОСОБА_11 в
комфортної квартирі, розташованій на
першому, другому та третьому поверхах
будинку житлового кооперативу, яка
була придбана у 2006 році згідно договору
купівлі-продажу, умови проживання в
даній квартирі повністю відповідають
вимогам закону від 08 серпня 2001 року
провінції Емілія-Романія «Про нові
загальні принципи державного
втручання в житлову сферу» та
постанови Голови Служби управління
планування №50DS від 24 червня 2009 року
«Роз'яснення стандартів призначення у
відповідності до ст. 13, таблиці А
регламенту про розподіл житла».

Крім того, її чоловік ОСОБА_11 є
пенсіонером та має стабільний дохід,
отримуючи досить велику пенсію.

Згідно до вимог «Конвенції про права
дитини» від 20 листопада 1989 року в
редакції зі змінами, схваленими
резолюцією 50U55 Генеральної Асамблеї
ООН від 21 грудня 1995 року, яка
ратифікована Постановою Верховної
Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991
року, держави-учасниці забезпечують те,
щоб дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно до вимог ст. 4 Закону України від
21 січня 1994 року №3857-ХП «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

У відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року
№57 «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» зі змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2007 року
№932 виїзд за межі України громадян, які
не досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
оригіналів документів або їх
нотаріально посвідчених копій, в тому
числі рішення суду про надання дозволу
на виїзд за межі України громадянина,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Категоричне небажання відповідача
вирішити всі питання мирним шляхом,
ігнорування ним об'єктивних умов, яки
необхідні дитині для повного розвитку
її особистості в фізичному та
психологічному відношеннях, явне та
незаконне бажання не допускати її до
спілкування з дитиною, змусило її
звернутися з даним питанням до суду з
цим позовом.

На підставі викладеного позивачка
просить суд надати дозвіл на виїзд за
межі України та на оформлення проїзних
документів малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття до
Республіці Італія та до усіх країн
світу без згоди та супроводу його
батька ОСОБА_3.

Відповідач в справі ОСОБА_3 у судових
дебатах визнав позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник третьої особи - Виконкому
Жовтневої районної у місті ради
Грабарчук О.М. у повному обсязі
підтримала позов та вказала, що
висновком комісії з питань захисту
прав дитини виконкому Жовтневої
районної у місті ради від 23 січня 2014
року, визначено, що в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 доцільно
надати дозвіл на виїзд останнього за
кордон разом з матір'ю - позивачкою у
справі.

Суд, дослідивши письмові докази
долучені до справи, та заслухавши
учасників процесу, вважає, що позов
повинен бути задоволений з наступних
підстав;

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

А статтею 61 ЦПК України
встановлено, що особа звільняється від
доказування якщо обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі.

Тобто, доводи позивачки ОСОБА_1, які
вона виклала у підтвердження своїх
позовних вимог, не підлягають
доказуванню і вони є встановленими,
оскільки відповідач у справі ОСОБА_3,
визнав у повному обсязі позовні вимоги
.

Крім визнання позову ОСОБА_1
відповідачем ОСОБА_3 позовні вимоги
також підтверджуються письмовими
доказами долученими до справи, а саме:
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 24 травня 2013 року; позовною заявою
про стягнення аліментних платежів від
04 червня 2013 року; трудовим договором
позивачки у Республіці Італія від 09
травня 2012 року; дозволом на проживання
позивачки в Італії від 06 березня 2013
року; посвідчення особи ОСОБА_1 від 15
липня 2013 року; посвідчення чоловіка
позивачки ОСОБА_11 від 25 липня 2013 року;
свідоцтвом про шлюб позивачки та
ОСОБА_11 від 23 жовтня 2013 року; свідоцтвом
про місце проживання позивачки ОСОБА_1
від 23 жовтня 2013 року; свідоцтвом у
відповідності до ст. 4 Закону 6-6
Президента Республіки Італія від 22
липня 1998 року; договором
купівлі-продажу квартири від 19 січня
2006 року; прикладами розподілу житла.

На підставі вищевикладеного суд вважає
необхідним задовольнити у повному
обсязі та згідно зі ст.. 3, 7, 18, 141, 150, 153,
155, 157 СК України та керуючись ст. 3 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В ;

Позов задовольнити у повному обсязі та
надати дозвіл на виїзд за межі України
та на оформлення проїзних документів
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
його повноліття до Республіці Італія
та до усіх країн світу без згоди та
супроводу його батька ОСОБА_3.

На рішення суду може участниками
процесу бути подана апеляційна скарга
на протязі 10 днів, з дня виготовлення
його повного тексту , в палату з
цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов