У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
які діють в інтересах малолітньої
дитини - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, орган
опіки та піклування Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання недійсними
довіреності та договору дарування
частини квартири за касаційними
скаргами ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 30 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 7
листопада 2013 року

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду з даним позовом, зазначивши в
його обґрунтування, що на підставі
договору дарування від 17 грудня
2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_13, отримав у
дар від ОСОБА_14 ѕ частини
квартири АДРЕСА_1.

На момент на момент укладення договору
дарування ј частини квартири належала
на праві власності ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 6 лютого 2009 року.

19 лютого 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 посвідчено довіреність
від імені позивача, якою останній
доручив ОСОБА_15 розпоряджатися
належними йому на праві власності ѕ
частинами спірної квартири.

26 лютого 2010 року ОСОБА_15, який діяв від
імені позивача подарував ѕ частини
спірної квартири своїй дружині ОСОБА_5
на підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6

8 жовтня 2010 року укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири між
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_11, яка 1 червня
2011 року на підставі договору
купівлі-продажу відчуджено її
малолітньому племіннику ОСОБА_10

Позивач зазначав, що довіреності на
ім'я ОСОБА_15 він не видавав, не
уповноважував його на представництво
своїх інтересів та розпорядження
належним йому нерухомим майном,
волевиявлення на відчуження квартири
від його імені ОСОБА_15 на користь
ОСОБА_5 не здійснював, у зв'язку з чим
просив суд визнати недійсним договір
дарування ѕ частин квартири АДРЕСА_1 та
повернути йому у власність дану
частину квартири.

У червні 2011 року позивач збільшив
позовні вимоги і просив визнати
недійсною довіреність від його імені
на ім'я ОСОБА_15, посвідчену 19
лютого 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та визнати недійсним
договір дарування ѕ частин квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 30 серпня 2013 року
позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність від
імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_15,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 19 лютого 2010 року.

Визнано недійсним договір дарування ѕ
частин квартири АДРЕСА_1, посвідчений 26
лютого 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
7 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції змінено, виключено з
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції посилання на Порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_9,
який діє в інтересах ОСОБА_10, просять
скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції і ухвалити нове
про відмову у задоволені позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення про визнання
недійсною довіреності від 19 лютого 2010
року та договору дарування від 26 лютого
2010 року, суд першої інстанції, з
висновком якого в цій частині
погодився й апеляційний суд, виходив з
відсутності волевиявлення позивача як
на видачу довіреності на відчудження
належного йому майна на ім'я ОСОБА_15,
так і на укладення угоди про його
відчудження, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
з виключенням з мотивувальної частини
рішення суду першої інстанції
посилання на Порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року, апеляційний суд вірно зазначив,
що оспорювані правочини вчинені у 2010
році на час дії Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_9
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 30 серпня 2013 року в
частині, залишеній без змін рішенням
апеляційного суду м. Києва від 7
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від
7 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко