Справа № 370/1863/13-ц Головуючий у І
інстанції Устимчук М.Ю.Провадження №
22-ц/780/747/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Макарівського
районного суду Київської області від 18
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок вчинення
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15 590
грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10
серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ТДВ
«Експрес Страхування» було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту, згідно якого
було застраховано автомобіль Hyundai Gets. 01
травня 2011 року за участю
вищезазначеного автомобіля під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolet
Tacuma під керуванням ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода, винним у
якій визнано відповідача. 03 травня 2011
року позивач звернувся до ТДВ «Експрес
Страхування» з заявою про виплату
страхового відшкодування. Після огляду
пошкодженого автомобіля було складено
звіт та визначено вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу у розмірі 29 201 грн.
02 коп. Оскільки автомобіль відповідача
застраховано у ЗАТ «УЕСК», 25 травня 2011
року позивач звернувся до товариства з
заявою про виплату страхового
відшкодування, внаслідок чого ОСОБА_1
було виплачено відшкодування у розмірі
880 грн. 01 коп. У листопаді 2011 року ТДВ
«Експрес Страхування» виплатило
позивачу страхове відшкодування у
розмірі 11 779 грн. 96 коп., яку ОСОБА_1
перерахував на рахунок вигодонабувача
за договором добровільного
страхування ТОВ «ПростоФінанс», в
якості погашення зобов'язань за
кредитним договором. У серпні 2011 року
відповідач частково сплатив
позивачеві франшизу у розмірі 950 грн.
Іншу суму коштів у добровільному
порядку відповідач відмовляється
сплатити.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення норм
матеріального права та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та ухвалення нового
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що позивачем надано
достатньо доказів, якими він
обґрунтовує свої вимоги. Факт завдання
матеріальної шкоди транспортному
засобі та ціна позову ОСОБА_2 не
оспорювалася.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 травня 2011
року о 17 год. 15 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої було пошкоджено
автомобіль Hyundai Gets, номерний знак
НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно постанови Макарівського
районного суду Київської області від 18
травня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. ст.
122-4, 124 КУпАП, та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.6).

Зі звіту № 134-11 про оцінку вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу Hyundai Gets,
номерний знак НОМЕР_1 вартість
відновлювального ремонту зазначеного
автомобіля складає 29 201 грн. 02 коп. (а.с.8).

19 червня 2013 року ОСОБА_1 направляв
ОСОБА_2 претензію, в якій пропонував
відшкодувати матеріальну шкоду у
розмірі 29 201 грн. 02 коп., спричинену
дорожньо-транспортною пригодою (а.с.22).

Автомобіль Hyundai Gets, номерний знак
НОМЕР_1 застрахований ОСОБА_1 в ТДВ
«Експрес Страхування» 10 серпня 2010 року
(а.с.59-65).

ОСОБА_1 застрахував автомобіль Hyundai Gets,
номерний знак НОМЕР_1 на суму 51 442 грн.
(а.с.58).

З листа ТОВ «ПростоФінанс» вбачається,
що отримана від ОСОБА_1 сума коштів у
розмірі 11 779 грн. 96 коп. була зарахована
в якості дострокового погашення
кредиту, отриманого в ТОВ
«ПростоФінанс» з за кредитним
договором.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 22 серпня 2011 року
задоволено позов ОСОБА_1 до ПрАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» про стягнення страхового
відшкодування та стягнуто з
відповідача на користь позивача
відшкодування у розмірі 23 454 грн. 43 коп.
(а.с.71).

Згідно постанови про закінчення
виконавчого провадження від 21.11.2013 року
виконавче провадження у справі про
стягнення з ПрАТ «Українська
екологічна страхова компанія» на
користь ОСОБА_1 заборгованості у
розмірі 23 808 грн. 97 коп. закінчено у
зв'язку з визнанням боржника банкрутом.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що на користь
позивача рішенням суду стягнуто з
страхової компанії страхове
відшкодування. ОСОБА_1 не наведені
правові підстави повторного стягнення
з винної особи матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням транспортного
засобу.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що в
липні 2011 року позивач звертався до суду
з позовом про стягнення зі страхової
компанії відшкодування у розмірі 23 454
грн. 43 коп. і рішенням суду, яке набрало
законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

Таким чином, позивач реалізував своє
право на звернення до суду з приводу
відшкодування шкоди, яка була завдана
транспортному засобу ОСОБА_1 під час
дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що рішення суду про стягнення
страхового відшкодування не виконано,
а постановою державного виконавця
закінчено виконавче провадження через
визнання ПрАТ «Українська екологічна
страхова компанія» банкрутом.

Зазначені доводи ОСОБА_1 не можуть бути
підставою для задоволення позовних
вимог, оскільки існує рішення суду,
яким вирішено питання щодо
відшкодування шкоди. Відповідно до
вимог Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» позивач має
право вимоги щодо грошових зобов'язань
до боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство,
та може звернутися до ліквідатора ПрАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» з заявою про включення його
до числа кредиторів.

Таким чином висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи та ґрунтуються на
наявних у справі доказах, доводи
апеляційної скарги зазначених
висновків не спростовують, а відтак
вимоги апеляційної скарги задоволені
бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.