АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Величко Т.О.
№ 22-ц/796/2865/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах Регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини в Київській області, на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до Регіональної
державної лабораторії ветеринарної
медицини в Київській області про
поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_2 до
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в Київській
області про поновлення на роботі.

Визнано незаконним наказ № 52-к від 16
липня 2013 року про звільнення ОСОБА_2 з
посади лікаря ветеринарної медицини 1
категорії ветеринарно-санітарного
експерта ДЛВСЕ на ринку «Столичний».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді лікаря
ветеринарної медицини 1 категорії
ветеринарно-санітарного експерта
ДЛВСЕ на ринку «Столичний» з 09 липня 2013
року.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частини поновлення ОСОБА_2 на
роботі на посаді лікаря ветеринарної
медицини 1 категорії
ветеринарно-санітарного експерта
ДЛВСЕ на ринку «Столичний» з 09 липня 2013
року.

Стягнуто з Регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини в
Київській області на користь держави
судові витрати у розмірі 229, 40 грн.

В апеляційній скарзі представник
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в Київській
області просить вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити. Посилається на те, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. Суд не надав
належної оцінки наявним в матеріалах
справи письмовим доказам відсутності
на роботі ОСОБА_2 09 липня 2013 року, а
також показам свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Вважає,
що у Регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини в
Київській області були наявні всі
правові підстави для застосування до
ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення за прогул вчинений
як 09 липня 2013 року, так і 10 липня 2013 року,
11 липня 2013 року, 12 липня 2013 року.

В судовому засіданні представник
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в Київській
області підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на
його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з
Регіональною державною лабораторією
ветеринарної медицини в Київській
області, обіймаючи посаду лікаря
ветмедицини 1 категорії ветсанексперта
ДЛВСЕ на ринку «Столичний».

Відповідно до наказу директора
Регіональної державної лабораторії
ветеринарної медицини в Київській
області № 52-к від 16 липня 2013 року ОСОБА_2
було звільнено з займаної посади з 09
липня 2013 року згідно ст. 40 п. 4 КЗпП
України, у зв'язку з прогулом без
поважних причин. Підставою для
звільнення визначені службова
в.о.завідуючого ДЛВСЕ на ринку
«Столичний» ОСОБА_3 (а. с. 3).

09 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про визнання незаконним
наказу № 52-к від 16 липня 2013 року про
звільнення та поновлення на роботі на
посаді лікаря ветеринарної медицини 1
категорії ветеренарно-санітарного
експерта ДЛВСЕ на ринку «Столичний».

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2
зазначила, що була звільнена
відповідачем в період тимчасової
непрацездатності. Також заперечує
вчинення прогулу 09 липня 2013 року.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
передбачено можливість розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, а також строкового
трудового договору до закінчення
строку його чинності з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у разі прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п. 17 Постанови від 06 листопада 1992 року №
9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як
передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й
інших випадків, коли розірвання
трудового договору відповідно до
чинного законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. При цьому
маються на увазі щорічні, а також інші
відпустки, що надаються працівникам як
із збереженням, так і без збереження
заробітку.

Розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність.

Як вбачається з копії листка
непрацездатності серії АВО № 999028,
виданого 13 липня 2013 року лікарем
Поліклініки № 3 Святошинського району,
з 13 липня 2013 року по 23липня 2013 року
ОСОБА_2 перебувала на лікарняному (а. с.
5).

З урахуванням положень ч.3 ст.40 КЗпП
України, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
незаконність звільнення ОСОБА_2 на
підставі наказу № 52-к від 16 липня 2013
року, та поновлення її на роботі.

Факт звільнення позивачки в період
тимчасової непрацездатності визнаний
представником відповідача в суді
першої та апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка дослідженим доказам
по справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах Регіональної державної
лабораторії ветеринарної медицини в
Київській області, відхилити, а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді