АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/870/14 Справа № 2-280/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондарьова Г.М. Доповідач - Варенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету
Самарської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду із позовною заявою
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, в обґрунтування посилалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її та
відповідачів мати - ОСОБА_5. За життя
мати мала квартиру АДРЕСА_1, яка
належала їй на праві приватної
власності. У зв"язку з хворобою матері
вона разом зі своєю донькою,
здійснювали догляд за нею. З причин
тяжкого стану здоров"я мати звернулася
до неї з проханням запросити до неї
нотаріуса для того, щоб скласти
заповіт. 21 лютого 2009 року приватним
нотаріусом Першотравенського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 був
складений заповіт, який був
зареєстрований за реєстраційним № 633.
На протязі року після складення
заповіту хвороба матері прогресувала і
незабаром у матері виявилася катаракта
обох очей, церебральний атеросклероз,
симптоматична артеріальна
гіпертензія, дисцикулярна енцелопатія
3 ступеня, лівосторонній геміпарез з
грубим порушенням функцій нижніх
кінцівок, цукровий діабет.

Висновком МСЕК від 19 березня 2010 року
матері було встановлено першу групу
інвалідності по загальному
захворюванню безстроково. Згідно
висновку ЛКК від 03 березня 2010 року у
матері почалися незворотні процеси
нічної сплутаності з частковим
порушенням самообслуговування, грубо
орієнтована, періодично неадекватна,
психомоторне збудження, агресія.
Відповідач - ОСОБА_3 разом зі своєю
дружиною ОСОБА_5, коли мати перебувала у
такому стані, приїхали до неї, щоб
провідати її. ОСОБА_3 протягом 40 років
проживає у місті Зугрес і тому не знає
навіть назву сіл у Петропавлівському
районі, звернулися до ОСОБА_7 - рідної
сестри його дружини, яка мешкає у
смт.Петропавлівка і знає багатьох
посадових осіб, з проханням оформити
заповіт їх матері на них всіх. З цією
метою 21 серпня 2010 року відповідач
ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_7 звернулися
до секретаря Самарської сільської ради
Петропавлівського району Бугаєвської
О.Г., яка склала заповіт, що був
зареєстрований за реєстраційним №113.
Згідно вказаного заповіту все майно
померла заповідає їй, та відповідачам у
рівних частках кожному. Згідно змісту
заповіту їх мати виявила сама бажання 21
серпня 2010 року, тобто у суботу о 10
годині 10 хвилин звернутися до
Самарської сільської Ради, мешканцем
якої вона ніколи не була, не знала місця
її знаходження, зробити заповіт.
Незважаючи на те, що мати не бачила
обома очима, згідно змісту заповіту
вона сама прочитала його вголос,
особисто його підписала. Крім того,
мати не пересувалася вільно, а
пересувалася за допомогою інвалідного
візка і тому не могла поїхати у село
Самарське особисто. Заповіт був
виготовлений у приміщенні Самарської
сільської ради, а потім її брат ОСОБА_3
привіз заповіт до матері додому, де
вона підписала його, не усвідомлюючи
те, що вона підписує. Вважає, що
вказаний заповіт, як такий, що
складений з порушенням вимог до його
форми та посвідченням є нікчемним.
Волевиявлення матері, в момент
підписання заповіту, не тільки не було
вільним, але і не було зрозуміле їй у
зв"язку з її хворобою, яка перешкоджала
їй розуміти значення своїх дій,
прочитати зміст заповіту. На підставі
викладеного просить визнати вказаний
заповіт недійсним та анулювати
реєстровий номер №113 від 21 серпня 2010
року, який знаходиться у справах
виконавчого комітету Самарської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року у задовленні позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
посилався на те, що доводи позивачки з
приводу нікчемності заповіту у зв"язку
з порушенням форми, порядку складання
та посвідчення заповіту 21 серпня 2010
року секретарем Самарської сільської
ради Петропавлівського району
Дніпропетровської області, де її мати
не проживала і не знала про таке село,
відносно складання матір"ю заповіту у
вихідний день, та ствердження, що матір
туди не привозили, а виготовили заповіт
з допомогою секретаря сільської ради
та привезли його додому до матері у
місто Першотравенськ, де мати під
впливом ОСОБА_3 зробила напис на
заповіті, що він нею прочитаний вголос
та нею підписаний, та ствердження про
те, що всупереч вимогам закону заповіт
посвідчений без свідків, оскільки мати
не бачила очима є припущенням;
позивачкою не надано жодних
обґрунтованих аргументів та доказів
того факту, що її мати в момент
складання спірного заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними; висновок
повторної посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи від
19.03.2013 року про недієздатність ОСОБА_5 є
однобічним, з вибіркою лише негативних
моментів поведінки ОСОБА_5

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна, з
огляду на наступне:

Згідно ч.ч.1-3 ст.1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1251 ЦК України, якщо
у населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

За ст.56 Закону України «Про нотаріат»,
нотаріуси або посадові особи, які
вчиняють нотаріальні дії, посвідчують
заповіти дієздатних громадян, складені
відповідно до вимог законодавства
України і особисто подані ними
нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії. Тобто, ці
посадові особи вправі посвідчувати
заповіти незалежно від місця
проживання заповідача і від місця
знаходження його майна, в тому числі
нерухомого.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Судом установлено, ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати сторін - ОСОБА_5 (т.1 а.с.14),
якій на праві приватної власності
належала квартира АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, складеному 21 серпня 2010
року та посвідченому секретарем
Самарської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області Бугаєвською
О. Г., внесеному в реєстр за №113, ОСОБА_5
усе належне їй майно, де б воно не
знаходилось та з чого б воно не
складалось, на час її смерті заповідає
в рівних частинах ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, тобто своїм дітям (т.1 а.с.13).

Згідно акту повторної посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи від 19
березня 2013 року №222, ОСОБА_5 на день
складання заповіту 21.08.10 р. страждала
стійким хронічним психічним розладом:
Органічне ураження головного мозку
судинного ґенезу (гостре порушення
мозкового кровообігу 14.12. 08 р.,
церебросклероз) з вираженим
психоорганічним синдромом (F07.9 згідно з
МКХ-10). ОСОБА_5 на момент складання
заповіту 21.08.10 р. не могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними (т.1.
а.с.165-169).

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції,
помилково не прийняв до уваги
вищезазначений акт повторної
посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи,
проведеної комісією у складі лікарів
судово-психіатричних експертів вищої
категорії, мають вищий кваліфікаційний
клас: Опейда С.В., експертний стаж 23
року; Хоменко О.В., експертний стаж 20
років; Козерацька О.А., канд.мед.наук,
експертний стаж 19 років, яка достовірно
встановила той факт, що померла на
момент складання оспорюваного
заповіту не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.
Даний висновок не ґрунтується на
припущеннях, а в повному обсязі
встановлює психічний стан ОСОБА_5 на
підставі пояснень свідків, допитаних у
судовому засіданні та медичної
документації. Крім того, експерти були
попереджені про кримінальну
відповідальність за ст.ст.384,385 КК
України, є спеціалістами в даній галузі
і підстав для сумніву в їх
об"єктивності і компетентності при
проведенні експертизи колегія суддів
не вбачає.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Колегія суддів вважає, що
психічний стан особи може бути
підтверджений лише висновком фахівців,
а саме: лікарів-психіатрів.

Оскільки суд першої інстанції не взяв
до уваги наведені обставини та норми
закону, що регулюють встановлені
правовідносини, висновки суду
суперечать матеріалам справи, ухвалене
судове рішення, на підставі п.3,4 ч.1 ст.309
ЦПК України, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким слід
частково задовольнити позовні вимоги
та визнати недійсним заповіт ОСОБА_5,
складений та зареєстрований 21 серпня
2010 року секретарем Самарської
сільської ради Петропавлівського
району Бугаєвською Оленою Григорівною
за реєстровим номером 113.

Позовні вимоги в частині анулювання
реєстрового номеру №113 від 21 серпня 2010
року, який знаходиться у справах
виконавчого комітету Самарської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області
задоволенню не підлягають як
передчасні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають
стягненню судові витрати у розмірі по 4
грн. 25 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 14
жовтня 2013 року скасувати і ухвалити
нове рішення.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5,
складений та зареєстрований 21 серпня
2010 року секретарем Самарської
сільської ради Петропавлівського
району Бугаєвською Оленою Григорівною
за реєстровим номером 113.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 4
грн. 25 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: