АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/783/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Петренко Н.О. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Гречка Т.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

в с т а
н о в и л а:

Позивач звертаючись до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,
вказував на те, що 14.11.2012 року на
проспекті Паладіна - Берковецька, 6-в, у
м. Києві з вини відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Сітроен С4, держномер
НОМЕР_2, під керуванням позивача та
автомобіля Тойота "Прадо", держномер
НОМЕР_3, під керуванням відповідача
ОСОБА_4 Внаслідок ДТП його автоміль
зазнав пошкоджень, загальний перелік
та вартість яких було встановлено
незалежною експертизою. Беручи до
уваги небажання відповідача в
добровільному порядку відшкодувати
спричинені збитки, позивач просив суд
задовольнити його позов та стягнути з
ОСОБА_4 завдану шкоду розмірі 31 511,68
гривень, витрати по оплаті експертизи -
600 гривень та 5 000 гривень в
відшкодування спричиненої моральної
шкоди.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 29 листопада
2013 року ОСОБА_5 було відмовлено у
задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, де
ставив питання про його скасування та
ухвалення нового про задоволення
позову у повному обсязі. Вказуючи при
цьому, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав подану апеляційну
скаргу, та просив суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 не визнав
апеляційну скаргу та заперечував проти
її задоволення, вказуючи на її
безпідставність.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши, законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14.11.2012 року
на автодорозі по проспекту
Палладіна-Берковецька, 6-В за участю
сторін по справі сталася дорожньо -
транспортна пригода.

Згідно постанови Святошинського
районного суду м. Києва від 28.11.2012 року,
ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні
ДТП.

У результаті ДТП автомобіль
позивача зазнав пошкоджень - загальний
перелік та вартість яких встановлені
незалежною експертизою.

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування шкоди позивач вказував
на те, що вона підлягає стягненню з
ОСОБА_4 як особи з вини якої сталася
пригода та яка в добровільному порядку
відмовляється сплатити ці кошти.

У ході судового розгляду справи
відповідач не визнаючи позову
вказував на те, що він не є належним
відповідачем по справі так як його
цивільна відповідальність була
застрахована відповідно до полісу
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів ( поліс ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» № АВ 2789976).

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
на момент настання страхової події (
ДТП за участю сторін) договір
обов'язкового страхування цивільно -
праової відповідальності власників
наземних транспортних засобів
укладений між ПАТ «СК «Лафорт» по
відношенню до транспортного засобу (
автомобіля відповідача) був дійсним.
Відтак задоволення вимог позивача
заявлених до ОСОБА_4 в порядку ст. 1166, 1187
ЦК України при наявності полісу
страхування, сума якого є більшою ніж
завдана шкода не підлягає задоволенню
так як не ґрунтується на нормах права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
щодо відмови у задоволенні вимог
позивача заявлених до ОСОБА_4 про
стягнення 31511,68 гривень в якості
відшкодування матеріальних збитків є
такими що ґрунтуються на нормах
діючого законодавства та матеріалах
справи.

У ході розгляду справи до участі була
залучено ПАТ СК «Лафорт», однак позивач
в порядку положень ст. 31 ЦПК України
під час розгляду справи свої позовні
вимоги не змінив, питання щодо
відшкодування матеріальної шкоди зі
страхової компанії не висував.

У зв'язку з чим непред'явлення вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме до
страховика є підставою для відмови в
позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Однак, не можна погодитися з висновками
суду щодо відмови у задоволенні
заявлених позовних в частині
відшкодування моральної шкоди та
понесених витрат.

Прийшовши до висновку про винність
ОСОБА_4 у заподіянні майнової шкоди, суд
безпідставно відмовив у задоволенні
вимог позивача щодо стягнення
моральної шкоди та понесених витрат, не
навівши мотивів такого рішення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням
майна і відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
відмови у задоволенні вимог щодо
стягнення моральної шкоди та
понесених витрат підлягає скасуванню з
постановленням нового у відповідності
до положень ст. 309 ЦПК України, оскільки
не ґрунтується на нормах діючого
законодавства.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині стягнення моральної шкоди,
колегія суддів вважає за необхідне
виходити з засад розумності та
справедливості, беручи до уваги
обставини викладені позивачем у ході
розгляду справи. А відтак, враховуючи
протиправність дій відповідача,
тяжкість вимушених змін у життєвих
обставин позивача та зусилля щодо
необхідності відновлення його
попереднього стану, вважає, що вимоги
підлягають частковому задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення
моральної шкоди та витрат,
постановивши в цій частині нове
рішення за яким:

Стягнути з ОСОБА_4 (проживає за адресою
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_5 (проживає за
адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) моральну
шкоду у розмірі в розмірі 1 000 (одна
тисяча) гривень, 600 (шістсот) гривень,
оплата експертних послуг.

У іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Може бути
оскаржено в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: