АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк»

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про захист прав споживача,
-

В С Т А Н О В И
Л А:

26 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ
«Альфа-Банк», Банк) та посилаючись на
те, що після блокування коштів на його
картковому рахунку, Банк списав кошти з
цього рахунку, просив стягнути з
відповідача безпідставно списані
кошти у розмірі 14 928 грн. 87 коп. з
урахуванням трьох відсотків річних та
індексу інфляції.

Крім цього, просив стягнути моральну
шкоду, завдану йому неправомірними
діями відповідача, яка полягає у
душевних стражданнях через порушення
його прав, додаткових клопотах та
порушенні його нормального життєвого
укладу, яку він оцінює у розмірі
безпідставно списаних коштів.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 08 жовтня 2013 року позов
задоволено частково та стягнуто з ПАТ
«Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 14 928 грн.
87 коп. безпідставно списаних з
карткового рахунку коштів, три
проценти річних в сумі 590 грн. 21 коп.,
інфляційні нарахування в сумі 149 грн. 29
коп. Вирішено питання про судові
витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду
з апеляційною скаргою, посилаючись на
те, що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

В обгрунтування апеляційної скарги
зазначив, що ухвалюючи рішення судом
першої інстанції не взято до уваги, що
ігнорування позивачем всіх базових
вимог до безпеки при роботі з
платіжними інструментами та зняття
перевірки CVV2 на постійній основі для
проведення платежів в мережі Інтернет
стало вирішальним фактором в
здійсненні операцій по картковому
рахунку держателя, оскільки дана
перевірка є обов'язковою при
здійсненні платежів через мережу
Інтернет. Авторизація суми операції
29.03.2012 та подальше її списання 31.03.2012 та
02.04.2012 і відшкодування банку екваєру не
є порушенням правил процесування і
взаєморозрахунків, а згідно чинного
законодавства є прямим обов'язком ПАТ
«Альфа-Банк».

Посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам щодо його
законності та обгрунтованості, просив
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 08.10.2013 скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» - Кузик
Т.С. в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримав, з підстав викладених
в ній та просив задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_3 в
суді апеляційної інстанції проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували та просили відмовити в її
задоволенні.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08 вересня 2008
року між Закритим акціонерним
товариством «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк», та ОСОБА_1 (згідно
договору - Держатель) укладено договір
№ 99994 про надання та обслуговування
платіжної картки (далі - БПК),
відповідно до умов якого Банк у межах
зарплатного проекту обслуговує
картковий рахунок Держателя НОМЕР_1 у
національній валюті України та видає
міжнародну платіжну картку Віза
Класік.

З матеріалів справи вбачається та
визнано відповідачем, що ним, з метою
придбання послуг та товарів,
неодноразово здійснювалися операції з
розрахунком в мережі Інтернет без
використання CVV2 коду, який забезпечує
проведення операцій по картковому
рахунку від можливих шахрайських дій в
Інтернет ресурсах.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

29.03.2012 в період часу з 14.04.47 год. по 14.10.04
год. було здійснено дев'ять чергових
операцій в Інтернет ресурсі, про що
банківська система проінформувала
позивача за допомогою сервісу
«СМС-банкінг».

Отримавши вказані повідомлення
відповідач не звертався до Банку з
заявою про блокування карткового
рахунку.

Разом з тим, о 14 год. 13 хв. ОСОБА_1
зателефонував уповноважений
співробітник ПАТ «Альфа-Банк» для
з'ясування питання, чи ініціював
Держатель вказані операції, після чого
ОСОБА_1 звернувся до Банку із письмовою
заявою про блокування операцій по
рахунку.

За основним принципом роботи
міжнародних платіжних систем (VISA Vaster
Card) при ініціюванні операцій з
використанням платіжного інструмента,
формується авторизаційний запит, на
підставі якого проводиться в On Line
режимі резервування/блокування суми
операції клієнта. Після чого (для
операцій International протягом 7 днів) Банк -
емітент відшкодовую Банку - ексквайєру
суму операції, яку провів власник з
використанням платіжного інструменту,
з рахунку чи на рахунок коштів клієнта.

Списання коштів за авторизацією суми
операції від 29.03.2012 було проведено
31.03.2012 та 02.04.2012.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що Банк безпідставно
здійснив списання грошових коштів у
сумі 14 928 грн. 87 коп. з рахунку позивача
після блокування операцій по
картковому рахунку, що призвело до
порушення прав останнього.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Правовідносини у сфері функціонування
платіжних систем і систем розрахунків
в Україні, проведення переказу коштів у
межах України, відповідальності
суб'єктів переказу, а також загального
порядку здійснення нагляду за
платіжними системами регулюються
Законом України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні».

Так, згідно п. 14.5 ст. 14 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» держатель
спеціального платіжного засобу
зобов'язаний використовувати його
відповідно до вимог законодавства
України і умов договору, укладеного з
емітентом, та не допускати
використання спеціального платіжного
засобу особами, які не мають на це права
або повноважень.

Пунктом 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що у разі переказу з рахунка
платника без законних підстав, за
ініціативою неналежного стягувача, з
порушенням умов доручення платника на
здійснення договірного списання,
повернення платнику цієї суми
здійснюється у встановленому законом
судовому порядку. При цьому банк, що
списав кошти з рахунка платника без
законних підстав, має сплатити
платнику пеню у розмірі процентної
ставки, що встановлена цим банком по
короткострокових кредитах, за кожний
день, починаючи від дня переказу до дня
повернення суми переказу на рахунок
платника, якщо інша відповідальність
не передбачена договором.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка (ч. 1 ст.
1068 Ц України).

Пунктами 4.4., 4.5. Договору № 99994 про
надання та обслуговування платіжної
картки передбачено, що держатель несе
відповідальність за операціями з
платіжною карткою Банку, що
здійснюються третіми особами за згодою
Держателя/довіреної особи Держателя та
можливе шахрайське використання
платіжної картки Банку або нанесеної
на неї інформації.

Держатель несе відповідальність за всі
операції, що супроводжують
авторизацію, до моменту надання Банку
заяви про блокування коштів на
картковому рахунку та за всі операції,
що не супроводжуються авторизацією, до
моменту постановки платіжної картки
Банку в міжнародний електронний
Стоп-список.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось сторонами у справі,
операції по картковому рахунку ОСОБА_1
були заблоковані з ініціативи Банку з
метою уникнення подальшого проведення
трансакцій після проведених
авторизації дев'яти операцій.

Згідно правил Платіжної Системи та
відповідно до п. 4.3.12 Публічної
пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» банк має
право не компенсувати Держателю кошти,
які списані в результаті здійснення
операцій в мережі Інтернет, або іншій
операції з використанням карти без її
наявності.

Крім того, відповідно до п. 3.2.8. Договору
№ 99994 сторони погодили, що Банк має
право не компенсувати Держателю кошти,
які списані з КР внаслідок незаконного,
на думку Держателя, використання
картки, якщо до такого її використання
мав місце випадок здійснення
Держателем операції з розрахунком в
мережі Інтернет, або будь-якої операції
з використанням картки без її
фізичного використання.

Оскільки авторизація суми операції
ПАТ «Альфа-Банк» 29.03.2012 та подальше її
списання 31.03.2012 та 02.04.2012 і в подальшому
відшкодування банку еквайєру не є
порушенням, а прямим обов'язком ПАТ
«Альфа-Банк», суд безпідставно
застосував положення статті 1073 ЦК
України до даних правовідносин,

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи, що призвело до неправильного
вирішення спору в частині стягнення
списаних кошів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
не взяв до уваги наведені обставини та
норми закону, що регулюють встановлені
правовідносини, судове рішення
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому в частині про задоволення
позовних вимог підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк» -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 08 жовтня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог скасувати
та ухвалити нове рішення в цій частині
наступного змісту:

«В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про стягнення коштів -
відмовити».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/12423/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/548/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Трусова Т.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.