Справа № 361/2880/13-ц Головуючий у І
інстанції Дутчак І.М.Провадження №
22-ц/780/896/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Ромашини І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 13 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
? частку земельної ділянки, стягнення
авансового платежу та штрафних санкцій
-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом, у якому, враховуючи зміну
предмету позову зазначав, що 06 червня
2012 року між ним і ОСОБА_1 був укладений
попередній договір, за умовами якого
сторони зобов'язуватись з моменту
отримання останньою усіх необхідних
документів для відчуження належних їй
на праві власності житлового будинку і
земельної ділянки площею 0.1102 га.
розташованих по АДРЕСА_1 укласти
основний договір купівлі-продажу не
пізніше 06 жовтня 2012 року.

Згідно із п. З попереднього договору,
продаж земельної ділянки мав бути
здійснений за 1040000 грн., що на день
підписання договору еквівалентно 130000
доларів США.

Відповідно до п. 5 попереднього
договору відповідач зобов'язувалась
підготувати та одержати всі необхідні
документи для нотаріального
посвідчення основного договору.

У п. 8 попереднього договору сторони
визначили, що на підтвердження дійсних
намірів про наступне укладення
основного договору купівлі-продажу
розивач передав, а ОСОБА_1 прийняла
грошові кошти в розмірі 40000 грн., що
еквівалентно 5000 доларів США, які
розцінюються як аванс у рахунок
платежів за основним договором
купівлі-продажу.

Через місяць після укладення
попереднього договору, ОСОБА_1
звернулася до нього з проханням
виділити їй грошові кошти на
підготовку та оформлення документів
для продажу житлового будинку і
земельної ділянки.

31 липня 2012 року для забезпечення
фінансування ОСОБА_1, в рамках
виконання попереднього договору між
ним і ОСОБА_1 був укладений договір
купівлі-продажу 1/2 частини житлового
будинку, що розташований на земельній
ділянці за вказаною вище адресою, яка
мала перейти у його власність після
підписання основного договору
купівлі-продажу.

За умовами договору купівлі-продажу
1/2 частини житлового будинку від 31
липня 2012 року ОСОБА_1 передала у
власність (продала), а він прийняв у
власність (купив), 1/2 частину житлового
будинку з відповідними господарськими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1 Продаж здійснено за 154054
грн., які відповідач отримала під час
підписання цього договору.

У п. 1.3 договору купівлі-продажу 1/2
частини житлового будинку вказано, що
житловий будинок, частина якого
відчужується, знаходиться на земельній
ділянці загальною площею 0,1000 га.,
кадастровий номер :00:005:1260. Сторони
домовились про те, що право власності
на земельну ділянку, на якій
знаходиться відчужувана частина
житлового будинку, перейде до нього на
підставі ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК
України шляхом оформлення договору
відчуження земельної ділянки після
оформлення усіх необхідних документів.

Після укладення договору
купівлі-продажу 1/2 частини житлового
будинку він отримав право на отримання
у власність 1/2 частини зазначеної
земельної ділянки.

У встановлені у попередньому
договорі строки, він звернувся до
ОСОБА_1 щодо підписання основного
договору на умовах визначених
попереднім договором та передачі йому
у власність житлового будинку і

земельної ділянки. Проте, відповідач у
цьому йому відмовила та озвучила за
продаж земельної ділянки іншу нову
ціну, яка значно перевищувала суму,
встановлену сторонами у попередньому
договорі.

Не дивлячись на досягнуті між ними
домовленості, право власності на
земельну ділянку до цього часу йому не
передано, від укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянки на
умовах попереднього договору ОСОБА_1
ухиляється, що змушує його звертатися
до суду за захистом порушеного права та
визнання за ним права власності на 1/2
частину земельної ділянки відповідно
до вимог ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК
України.

Крім вказаного позивач вважає, що на
підставі п. 10 попереднього договору від
06 червня 2012 року ОСОБА_1 за невиконання
нею умов цього договору та відмови від
продажу об'єкту нерухомості
зобов'язана повернути йому авансовий
платіж у розмірі 40000 грн., а також
сплатити у такому ж розмірі штрафні
санкції за невиконання нею умов даного
договору.

Просив визнати за ним, ОСОБА_2, право
власності на 1/2 частину земельної
ділянки площею 0,1000 га. яка розташована
по АДРЕСА_1, цільове призначення: для
обслуговування житлового будинку,
кадастровий номер земельної ділянки
:00:005:1260, стягнути з ОСОБА_1 на його
користь авансовий платіж у розмірі 40000
грн. та штрафні санкції за невиконання
умов попереднього договору в розмірі
40000 грн.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку
земельної ділянки площею 0,1000 га., що
розташована по АДРЕСА_1, цільове
призначення: для обслуговування
житлового будинку, кадастровий номер
10600000:00:005:1260. В іншій частині, у
задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 1720 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просила,
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13 листопада
2013 року в частині визнання та
позивачем права власності на ? частину
спірної земельної ділянки та стягнення
з неї на користь ОСОБА_2 судового збору
у розмірі 1720,50 грн. скасувати, ухвалити
в цій частині нове рішення про відмову
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. В
решті, рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Зазначила, що
рішення Броварського

міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року є незаконним та
необґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 13 листопада 2013 року в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 13 листопада
2013 року в частині визнання за позивачем
права власності на ? частку земельної
ділянки, площею 0,1000 га. по АДРЕСА_1 та
стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судового збору в розмірі 1720,50 грн.
скасуванню з ухвалення в цій частині
нового рішення про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог, а в частині
відмови позивачу в стягненні з ОСОБА_1
авансових платежів та штрафних санкцій
рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Судом встановлено, що 06 червня 2012
року ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 уклали
попередній договір, який посвідчений
приватним нотаріусом Броварського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 2232.

За умовами п. п. 1,3 даного договору, з
моменту отримання відповідачем усіх
необхідних документів, сторони
зобов'язувались укласти не пізніше 06
жовтня 2012 року основний договір
купівлі-продажу житлового будинку та
земельної ділянки площею 0,1102 га., що
розташовані по АДРЕСА_1, на умовах
встановлених цим договором.
Продовження цього терміну
допускається за погодженням між
сторонами, яке має бути викладено у
формі нотаріально посвідченого
договору. Продаж земельної ділянки має
бути здійснено за 1040000 грн., що на день
підписання даного договору
еквівалентно сумі 130000 доларів США.

Відповідно до п. 5 попереднього
договору ОСОБА_1 зобов'язувалась
підготувати та одержати всі документи,
необхідні для нотаріального
посвідчення основного договору

Згідно із п. 8 попереднього договору
на підтвердження дійсних намірів про
наступне укладення основного договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 передав, а
ОСОБА_1 прийняла гроші в сумі 40000 грн., що
за офіційним курсом НБУ на день
підписання договору еквівалентно 5000
доларів США. Вказана сума сторонами
договору розцінюється як аванс у
рахунок наступного договору
купівлі-продажу.

У п. п. п. 9 і 10 даного договору,
передбачена відповідальність сторін
за невиконання умов попереднього
договору.

Так, відповідно до п. 9 попереднього
договору невиконання ОСОБА_2 умов
даного договору, (відмова від придбання
об'єкту нерухомості) тягне за собою
такі наслідки: сплачена грошова сума в
розмірі 40000 грн. не повертається. Також,
він повинен сплатити ОСОБА_1 протягом
однієї доби з дня вимоги штрафні
санкції в розмірі 100 % від переданої
грошової суми.

В п. 10 попереднього договору вказано,
що за невиконання ОСОБА_1 умов цього
договору (відмови від продажу об'єкту
нерухомості) вона зобов'язана
повернути ОСОБА_2 грошову суму в
розмірі 40000 грн., а також сплатити
штрафні санкції в розмірі 100 % від
переданої грошової суми, тобто ще 40000
грн.

За умовами п. п. 15, 16 попереднього
договору, всі зміни і доповнення до
цього договору повинні бути
нотаріально посвідчені. Договір є
укладеним з моменту його нотаріального
посвідчення та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

31 липня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали договір купівлі-продажу ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1

Цей договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 1565.

За змістом п. 1.1 договору
купівлі-продажу, ОСОБА_1 передала у
власність (продала), а ОСОБА_2 прийняв у
власність (купив) 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1

Житловий будинок, позначений на плані
"А-1", 1954 року побудови, має 60 % зносу. Його
загальна площа становить 41,9 м2, житлова
площа - 19,8 м2.

У п. 1.3 вказаного договору зазначено,
що житловий будинок, частина якого
відчужується, знаходиться на земельній
ділянці загальною площею 0,1000 га.,
кадастровий номер :00:005:1260. Сторони
домовились про те, що право власності
на земельну ділянку, на якій
знаходиться відчужувана частина
житлового будинку, перейде до ОСОБА_2 на
підставі ст. 120 ЗК України і ст. 377 ЦК
України шляхом оформлення договору
відчуження земельної ділянки після
оформлення усіх необхідних документів.

Відповідно до п. 2.1 даного договору,
продаж 1/2 частини житлового будинку
здійснено за узгодженою між сторонами
ціною, яка становить 154054 грн., які
ОСОБА_1 отримала готівкою під час
підписання цього договору.

Згідно із п. 5.14 договору
купівлі-продажу частини житлового
будинку від 31 липня 2012 року цим
договором припиняється дія усіх раніше
укладених попередніх договорів щодо
предмета цього договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
предметом договору купівлі-продажу
частини житлового будинку був лише
житловий будинок з господарськими
спорудами, а право власності чи право
користування земельною ділянкою за
вище вказаним договором не надавалось
та не передавалось.

Відносно відчуження земельної
ділянки, на якій розміщений житловий
будинок у п. 1.3 договору купівлі-продажу
? частини житлового будинку сторони
зазначили, що житловий будинок, частка
якого відчужується, знаходиться на
земельній ділянці загальною площею 0.1000
га., кадастровий номер :00:005:1260.
Сторони домовились про те, що право
власності на земельну ділянку, на якій
знаходиться відчужувана в даному
договорі частина житлового будинку,
відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377
ЦК України перейде до покупця шляхом
оформлення договору відчуження
земельної ділянки, після виготовлення
всіх необхідних документів.

Отже, даним договором сторони
погодили, що право власності на
земельну ділянку або її частину
перейде до позивача лише на підставі
договору відчуження земельної
ділянки.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України
передбачено, що сторони в договорі
можуть відступити від положень акті
цивільного законодавства і
врегулювати, свої відносини на власний
розсуд.

Сторони в договорі не можуть
відступити від положень атів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо

обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Частково задовольняючи позовні
вимоги позивача, Броварський
міськрайонний суд Київської області
посилався на ст. 377 ЦК України та ч. 4 ст.
120 ЗК України.

При цьому, судом першої інстанції не
було взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 120 ЗК
України відповідно до якої укладення
договору, який передбачає набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що пов'язане з
переходом права на частину земельної
ділянки, здійснюється після виділення
цієї частини в окрему земельну ділянку
та присвоєння їй окремого кадастрового
номера.

Частина 4 ст. 120 ЗК України регулює
правовідносини у разі набуття за
цивільно-правовою угодою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами, тобто коли
набувачем права власності за
цивільно-правовою угодою є дві або
більше особи (два покупця, два
спадкоємця, два обдарованих).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушені
норми матеріального та процесуального
права, неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, а зроблені
висновки не відповідають обставинам
справи, тому, за таких обставин,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
визнання за позивачем права власності
на ? частину спірної земельної ділянки
та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судового збору в розмірі 1720.50 грн., а
частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1
авансового платежу та штрафних санкцій
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від
13 листопада 2013 року скасувати в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності на ?
частину земельної ділянки площею 0,1000
га., кадастровий номер :00:005:1260, яка
розташована по АДРЕСА_1, цільове
призначення - для обслуговування
житлового будинку, та стягненні з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового
збору у розмірі 1720,50 грн., ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову
ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних
вимог.

В частині відмови ОСОБА_2 в стягненні
з ОСОБА_1 на його користь авансового
платежу та штрафних санкцій, рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: