Провадження № 2/161/556/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

04 лютого 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області у
складі :

головуючої - судді
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Клейменовій О.Ю.

з участю : позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_4

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача
Управління державної міграційної
служби України у Волинській області
про визнання такою, що втратила право
на користування чужим майном,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила
право на користування чужим майном.

Свій позов обґрунтовує тим, що згідно
рішення Луцького міськрайонного суду
від 25.05.2012 року, ухваленому в справі за
його позовом до ОСОБА_2 про визнання
майна об'єктами спільної сумісної
власності подружжя, визначення часток
у спільному подружньому майні та його
поділ, яке набрало законної сили 09.10.2013
року, йому виділено в натурі житловий
будинок з прибудованим гаражем,
літньою кухнею, льохом з шийкою по
АДРЕСА_2 та земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за вказаною адресою,
відповідачу ОСОБА_2 виділено три
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
загальною площею 0,475 га та стягнуто з
нього в користь відповідача 193059 грн.
грошової компенсації замість її частки
у праві спільної сумісної власності на
житловий будинок та земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Вказує, що відповідач, погодившись із
вказаним рішенням суду та вживаючи
відповідних заходів до одержання
коштів, разом з тим, залишається
зареєстрованою та вчиняє дії по
вселенню в спірний житловий будинок по
АДРЕСА_2, чим порушує його права як
власника будинковолодіння та
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Покликаючись на те, що відповідач,
втративши право власності, втратила і
право користування зазначеним майном,
просить визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами по

АДРЕСА_2 та присадибною земельною
ділянкою за цією ж адресою, які
належать йому на праві власності
згідно рішення Луцького
міськрайонного суду від 23.05.2012 року та
стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та
його представник заявлені вимоги
підтримали з підстав, наведених в
позовній заяві. Просили позов
задовольнити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов не визнали.
Представник відповідача суду пояснив,
що ОСОБА_2, втративши право власності на
частину спірного майна, має право
користуватись ним як колишній член
сім'ї власника майна.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Здійснюючи право власності,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, що передбачено ст.319
ЦК України.

Відповідно до ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

З пояснень сторін, матеріалів
справи судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
09.11.1997 року по 11.04.2001 року, в шлюбі є
неповнолітні діти, які проживають з
позивачем(а.с.7,8).

Згідно рішення Луцького
міськрайонного суду від 23.05.2012 року,
ухваленому в справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктами
спільної сумісної власності подружжя,
визначення часток у спільному
подружньому майні та його поділ, яке
набрало законної сили 09.10.2013 року,
позивачу виділено в натурі житловий
будинок з прибудованим гаражем,
літньою кухнею, льохом з шийкою по
АДРЕСА_2 та земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за вказаною адресою,
відповідачу ОСОБА_2 виділено три
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
загальною площею 0,475 га та стягнуто
зпозивача в користь відповідача 193059
грн. грошової компенсації замість її
частки у праві спільної сумісної
власності на житловий будинок та
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і
споруд(а.с.9-17,21).

На підставі вказаного рішення
суду 11.11.2013 року проведена державна
реєстрація права власності ОСОБА_1 на
виділене йому нерухоме майно, що
стверджується витягами з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно(а.с.38,39).

З будинкової книги встановлено,
що відповідач ОСОБА_1 з 20.04.2004 року
зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.25-27).

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 04.07.2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення в
житловий будинок, яке набрало законної
сили 19.09.2013 року, ОСОБА_2 вселена в
житловий АДРЕСА_2, як, на той час,
власник спірного будинку(а.с.18-20).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

15.10.2013 року позивач ОСОБА_1
надіслав відповідачу ОСОБА_2 вимогу про
зняття з реєстрації з житлового
АДРЕСА_2, однак відповідач вимогу
залишила без відповіді та
задоволення(а.с.22).

На основі встановлених обставин,
суд вважає, що в даному випадку виникли
правовідносини між власником та
колишнім власником житла. Тому позивач,
як власник

житла, має право вимагати визнання
ОСОБА_2, як колишнього власника, такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням. При цьому втрата
права користування житловим
приміщенням є наслідком припинення
права власності на житлове приміщення
у колишнього власника житла.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_2, втративши право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
вАДРЕСА_2 та присадибну земельну
ділянку площею 0,103 га в АДРЕСА_2,
втратила право користування цим
майном.

На підставі ст. ст.317, 319, 321,364 ЦК України,
керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що
втратила право користування житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_2 та земельною
ділянкою для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибною ділянкою), площею 0,103 га в
АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк