УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного
суду м. Донецька від 07 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 11 грудня 2013 року у справі за
скаргою ОСОБА_2 про визнання
неправомірними дій державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку щодо нарахування ОСОБА_2
заборгованості зі сплати аліментів та
зобов'язання провести перерахунок
заборгованості зі сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 07 листопада 2013 року
скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 11 грудня 2013 року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
відхилено, ухвалу Київського районного
суду м. Донецька від 07 листопада 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати ухвали судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про задоволення скарги у
повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій,
постановлюючи ухвалу про залишення
скарги ОСОБА_2 без задоволення,
керувалися вимогами
ст. ст. 3, 6, 11, 12, 16, 31, 48, 49, 82, 89 Закону
України «Про виконавче провадження» та
дійшли обґрунтованого висновку про
обрання скаржником невірного способу
захисту своїх прав.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових ухвал.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_3 на
ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 07 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 11 грудня
2013 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про
визнання неправомірними дій
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку щодо нарахування
ОСОБА_2 заборгованості зі сплати
аліментів та зобов'язання провести
перерахунок заборгованості зі сплати
аліментів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур