УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
07 листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Житлово-експлуатаційної
контори № 509 Комунального підприємства
«Житлосервіс «Оболонь» Оболонського
району м. Києва про визнання
недійсним договору та зобов'язання
укласти договір,

в с т а н о в и в :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 05 липня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 14
серпня 2013 року вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду м. Києва від 07 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково, рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 05 липня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення відмову у задоволенні позовних
вимог з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи
свої доводи порушенням судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду м. Києва від 07
листопада 2013 року і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог з інших
підстав, правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 07
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Житлово-експлуатаційної
контори № 509 Комунального підприємства
«Житлосервіс «Оболонь» Оболонського
району м. Києва про визнання недійсним
договору та зобов'язання укласти
договір, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур