Дата документу 11.02.2014
Справа № 334/100/14-ц
Провадження № 2/334/798/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ „Приватбанк"
звернувся до суду з позовом в якому
зазначив, що відповідно до укладеної
Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості та
приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт від 26.09.2012 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 14618,02
гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами, Тарифами
складають між ним та Банком Кредитний
договір, підтверджується підписом у
заяві.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит у
розмірі, встановленому Договором.

ОСОБА_1 порушив взяті на себе
зобов'язання, щодо своєчасної сплати
кредиту у зв'язку з чим станом на 23.12.2013
року він має заборгованість у розмірі
15850,83 гривень, яка складається з
наступного: 14618,02 гривень -
заборгованість за кредитом; 1,82 гривень
- заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до умов надання банківських
послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована
частина); 730,99 гривень - штраф (процентна
складова).

В зв'язку з вищевикладеним ПАТ КБ
„Приватбанк" просить суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в розмірі 15850,83
гривень а також судові витрати, які
були ними понесені у зв'язку зі
зверненням із позовом до суду у вигляді
судового збору в розмірі 243,60 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити, пояснивши, що
відповідач порушив взяті на себе
грошові зобов'язання в результаті чого
виникла заборгованості перед банком.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, заперечень на позов не
надав, з заявою про розгляд справи у
його відсутність до суду не звертався,
про час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Судом були використані всі можливі
способи сповіщення відповідача про час
та місце розгляду справи, але вони
виявилися марними. Неявка в судове
засідання відповідача, судом
розцінюється, як зловживання
процесуальними правами та намагання
затягнути розгляд справи.

Згідно із положенням статті 169 ЦПК
України, суд відкладає розгляд справи
лише в разі першої неявки в судове
засідання належним чином повідомлені
сторони без поважних причин, з
урахуванням поважності або
неповажності явки сторін до суду
залежно від того, яке це судове
засідання: перше чи повторне. Отже,
згідно із вимогами ЦПК України суд не
повинен з'ясовувати причини повторної
неявки належним чином повідомленого
відповідача у судове засідання, тому на
підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд
ухвалює заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, вважаю, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав:

Законом припускається
можливість застосування судової форми
захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння
цієї норми Закону слід, що при тому
існувало порушення цього права.
Представником позивача у судовому
засіданні було доведено, що саме
відповідачем були порушенні його
права та інтереси.

По встановленим ЦПК України
нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна
сторона зобов'язана довести її
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
встановленому договором.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 26.09.2012 року ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 14618,02 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 0,01 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає дії картки
(а.с.4-5).

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами, Тарифами
складають між ним та Банком Кредитний
договір, підтверджується підписом у
заяві.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил
Банк має право проводити договірне
списання усіх відкритих в Банку
рахунків Клієнта в погашення кредитної
заборгованості Клієнта і третіх осіб,
за кредитами, в яких Клієнт є
поручителем, а також будь-який інший
заборгованості, яка виникла у Клієнта
зважаючи невиконаних зобов'язань перед
Банком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Статтями 525 - 527 ЦК України
передбачається, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит у
розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитним договором,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, у зв'язку з
чим станом на 23.12.2013 року він має
заборгованість у розмірі 15850,83 гривень,
яка складається з наступного: 14618,02
гривень - заборгованість за кредитом;
1,82 гривень - заборгованість по
процентам за користування кредитом; а
також штрафи відповідно до умов
надання банківських послуг: 500,00
гривень штраф (фіксована частина); 730,99
гривень - штраф (процентна складова), що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.3).

У відповідності до положень ст. 546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Тобто пеня та штраф є різновидами
неустойки як юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Умовами надання банківських послуг
передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500
гривень та п'яти процентів від суми
заборгованості.

Вищенаведене свідчить про те, що
Умовами надання банківських послуг за
одне і те саме порушення договірного
зобов'язання (прострочення виконання
грошового зобов'язання) передбачено
подвійну цивільно-правову
відповідальність, що суперечить
вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та
ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення, а
зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданий позивачем до
суду, відповідачу був нарахований
штраф у розмірі 730,99 гривень, у
відповідності до Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Зазначена сума нарахована з
врахуванням сум заборгованості за
кредитом, сум заборгованості по
процентам за користування кредитом.

Отже, за порушення позичальником
строків виконання зобов'язання за
кредитним договором позивачем
одночасно нараховані штраф 500,00 гривень
(фіксована частина) та штраф 730,99
гривень штраф (процентна складова),
тобто подвійний штраф.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

А отже, суд вважає за необхідне
зменшити розмір штрафу, стягнувши лише
фіксовану частину штрафу, яка
становить 500,00 гривень.

Положеннями ч.2 ст. 616 ЦК України
передбачено, що суд має право зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор
умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов
до висновку, що стягненню
заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» за Генеральною угодою
про реструктуризацію заборгованості
та приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт від 26.09.2012 року
підлягають грошові кошти в розмірі
15119,84 гривень, яка складається з
наступного: 14618,02 гривень -
заборгованість за кредитом; 1,82 гривень
- заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штраф
відповідно до пункту умов кредитного
договору: 500,00 гривень штраф (фіксована
частина).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню,
понесені позивачем, судові витрати в
розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 224-226
ЦПК України, ст. ст. 256, 258, 261, 509, 526, 527, 530,
546, 549, 551, 615, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61
Конституції України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (рах. №
3111, , МФО № 305299)
заборгованість за Генеральною угодою
про реструктуризацію заборгованості
та приєднання до Умов та правил надання
продукту кредитних карт від 26.09.2012 року
на загальну суму 15119 (П'ятнадцять тисяч
сто дев'ятнадцять) гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банка
„Приватбанк" (рах. № 0001, , МФО № 305299) судовий збір в
розмірі 243 (Двісті сорок три) гривні 60
копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Н.Ю.Козлова