першої інстанції:Домнікова М.В.№
провадження:22-ц/190/752/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Пономаренко А. В.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Пономаренко А.В.
суддів:Болотова Є.В., Сокола В.С. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_6, треті
особи - ОСОБА_7, Закрите акціонерне
товариство «Українська екологічна
страхова компанія», про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу,

за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» на рішення
Залізничного районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Інгосстрах» (далі - ПрАТ «СК
«Інгосстрах») звернулося до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 11 грудня 2012 року між позивачем та
ОСОБА_7 було укладено договір
страхування № DNI0AE00046308, предметом якого
є майнові інтереси ОСОБА_7, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням належним йому
автомобілем Mercedes-Benz Sprinter,
реєстраційний номер № НОМЕР_1.

За умовами цього договору позивач
зобов'язався у разі настання
страхового випадку виплатити страхове
відшкодування у межах страхової суми
відповідно до визначеного договором
страхування порядку .

У виконання умов договору ПрАТ
«СК «Інгосстрах» на підставі
страхового акту № И-1034 від 03 березня 2011
року виплатило страхувальнику ОСОБА_7
страхове відшкодування у розмірі 33 541,23
грн. в якості відшкодування майнової
шкоди, завданої пошкодженням його
автомобілю унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
(далі-ДТП) , що сталася 23 січня 2011 року у
м.Дніпропетровську по вул.Космічній, 21б
за участю автомобілів Mercedes-Benz Sprinter,
реєстраційний номер № НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_7 та автомобілю ЗАЗ
110307, реєстраційний номер № НОМЕР_2 ,
яким керував ОСОБА_6, притягнутий за цим
фактом до адміністративної
відповідальності .

Вказуючи на ці обставини, ПрАТ «СК
«Інгосстрах» на підставі статті 27
Закону України «Про страхування», а
також статті 993 Цивільного кодексу
України просив стягнути з відповідача
в порядку регресу заподіяну позивачу
матеріальну шкоду у загальному розмірі
33 841,23 грн. (сума виплаченого страхового
відшкодування + 300 грн. витрат на
проведення оцінки заподіяної
автомобілю страхувальника шкоди) ,
разом із судовими витратами.

Рішенням Залізничного районного
суду м.Сімферополя АР Крим від 19
листопада 2013 року у задоволенні позову
ПрАТ «СК «Інгосстрах» відмовлено.

На вказане рішення позивач ПрАТ
«СК «Інгосстрах» звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що суд не дослідив належним чином
наявні у матеріалах справи докази та не
дав їм відповідної правової оцінки, а
також невірно застосував положення
чинного законодавства, якими
врегульовані питання відшкодування
шкоди в порядку регресу, внаслідок чого
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову та ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті
303 Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення не
відповідає зазначеним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи у позові ПрАТ «СК
«Інгосстрах» , суд першої інстанції
керувався відсутністю правових
підстав для покладення обов'язку по
відшкодуванню понесених позивачем
витрат на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу на
ОСОБА_6 , як неналежного відповідача ,
оскільки вимог з цього приводу до
Закритого акціонерного товариства
«Українська екологічна страхова
компанія», де застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 , ПрАТ «СК «Інгосстрах» не
заявлялося.

Проте такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального права та
всупереч матеріалів справи.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що між сторонами виникли
правовідносини в галузі страхування,
які врегульовані Законом України «Про
страхування» від 7 березня 1996 року
№85/96-ВР (далі-Закон), а також
положеннями статей 1166, 1187-1188, 993, 1191
Цивільного кодексу (далі-ЦК) України.

З системного аналізу норм чинного
законодавства України вбачається, що
страхування за своєю юридичною
природою є видом цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів громадян та юридичних осіб у
разі настання певних подій (страхових
випадків), визначених договором
страхування або чинним законодавством
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати громадянами
та юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про страхування» , страховим випадком
є подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій особі, а
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи , у
виконання укладеного 21 червня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
(далі-ЗАТ) "Страхова компанія
"Інгосстрах", правонаступником якого є
ПрАТ СК "Інгосстрах", та ОСОБА_7 договору
страхування наземного транспорту
№DNI0AE00046308 , за умовами якого страховик
зобов'язався у разі настання
страхового випадку здійснити страхове
відшкодування страхувальнику або
вигодонабувачу, у межах страхової суми
у порядку та на умовах, передбачених
договором, позивачем на підставі
страхового акту №И-1034 від 03 березня 2011
року і з урахуванням передбаченої
договором франшизи ОСОБА_7 виплачено
страхове відшкодування в сумі 33541,23грн.
платіжним дорученням №1456 від 11
березня 2011 року та меморіальним
ордером №вор3-56 від 12 березня 2011 року.

Також, платіжним дорученням №1181 від 21
лютого 2011 року ПрАТ СК "Інгосстрах"
перерахувало ОСОБА_7 витрати, пов'язані
з проведенням оцінки шкоди, заподіяної
автомобілю, у сумі 300,00 грн.

Зазначені виплати були проведені
позивачем у зв'язку з пошкодженням
застрахованого транспортного засобу -
належного ОСОБА_7 автомобілю Mercedes-Benz
Sprinter реєстраційний номер НОМЕР_1,
унаслідок ДТП, що сталася 23 січня 2011
року по вул.Космічній
м.Дніпропетровськ за участю
ушкодженого транспортного засобу під
керуванням власника ОСОБА_7 і
автомобілю ЗАЗ державний номер НОМЕР_2
з водієм ОСОБА_6 , який порушив правила
дорожнього руху і допустив зіткнення з
автомобілем під керуванням водія
ОСОБА_7, що рухався у зустрічному
напрямку.

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровську від 24 лютого 2011
року за вказаним фактом ОСОБА_6
притягнуто до адміністративної
відповідальності за статтею 124 КУпАП у
вигляді штрафу у дохід держави в
розмірі 340,00 грн.

Розмір заподіяної належного ОСОБА_7
автомобілю матеріальної шкоди
унаслідок пошкодження при ДТП
визначений звітом №269-А про оцінку
автомобіля Mercedes Benz 311 CDI, держномер
НОМЕР_1 від 02 лютого 2011 року в сумі 34903,73
грн.

Правильність викладених обставин
сторонами не оспорювалися .

Статтею 993 ЦК України і статтею 27
Закону України "Про страхування"
передбачено перехід до страховика ,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
право вимоги у межах фактичних витрат ,
яке страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Крім того положеннями статті 1191 ЦК
України встановлено право особи, яка
відшкодувала шкоду, зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування , якщо іншій
розмір не встановлений законом .

Отже, відповідно до наведених вимог
закону ПрАТ СК "Інгосстрах" після
виплати страхового відшкодування
отримав право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за завдану шкоду.

Як зазначено у статті 38 пункті 38.1.1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» N 1961-IV від 1 липня
2004 року, страховик після виплати
страхового відшкодування у
передбачених законом випадках має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду у разі , якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону, за змістом якого
учасники ДТП зобов'язані вжити заходів
для невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у пунктах 16 і 26 Постанови № 4 від
01 березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» до страховика (МТСБУ), який
виплатив страхове відшкодування,
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Сума страхового відшкодування
підлягає стягненню з особи,
відповідальної за завдані збитки,
відповідно до правил статті 993 ЦК
України.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована
,обов'язку письмового надання
страховику , з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках -МТСБУ)
повідомлення про дорожньо -
транспортну пригоду встановленого
МТСБУ зразка, шкода відшкодовується
завдавачем шкоди .

Отже, у системному аналізі наведених
вимог закону та роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ страховик, який виплатив
страхове відшкодування згідно з
договором майнового страхування , має
право зворотної вимоги про
відшкодування виплачених ним фактично
сум безпосередньо до особи ,
відповідальної за заподіяну шкоду ,
відповідальність якої застрахована за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності ,
якщо ця особа як страхувальник не
виконала свого обов'язку повідомлення
страховика про настання страхового
випадку .

Заперечуючи проти позовних вимог ПрАТ
СК "Інгосстрах", відповідач ОСОБА_6,
посилався на наявність договору
страхування своєї цивільно-правової
відповідальності як власника
наземного транспортного засобу з ЗАТ
«Українська екологічна СК» і виданого
страховиком страхового полісу серія ВЕ
8502618 з терміном дії до 08 грудня 2011 року ,
однак усупереч вимог статей 10 і 60 ЦПК
України не надав жодних доказів у
підтвердження цих обставин.

Крім того, матеріали справи не містять
будь-яких даних щодо сповіщення ОСОБА_6
у передбачені законом строки ЗАТ
«Українська екологічна СК» як
страховика про настання страхового
випадку із наданням необхідного пакету
документів для виплати страхового
відшкодування .

Разом з тим з матеріалів справи
вбачається, що бланк страхового полісу
серія ВЕ № 8502618 втрачений, а ПрАТ
«Українська екологічна СК»
позбавлений права укладати договори
страхування з 03 січня 2012 року ( а.с. 46) .

З огляду на наведене , враховуючи
недоведеність існування між ОСОБА_6 і
ЗАТ «Українська екологічна СК»
відносин з приводу страхування та
виконання відповідачем передбаченого
законом обов'язку щодо письмового
повідомлення страховика про настання
страхового випадку, судова колегія
вважає , що особою, відповідальною за
відшкодування в порядку регресу
витрат, понесених ПрАТ СК "Інгосстрах"
на виплату страхового відшкодування
ОСОБА_7 в сумі 33841,23 грн. , є саме ОСОБА_6
як винна в ДТП особа і завдавач шкоди.

Проте, суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову ПрАТ
«СК «Інгосстрах», як поданого до
неналежного відповідача , не звернув
достатньої уваги на наведені обставини
та норми матеріального закону,
всупереч статей 213 і 214 ЦПК України не
з'ясував належним чином фактичних
обставин справи щодо заявлених вимог,
не дав належної правової оцінки
зібраним у справі доказам, що має
суттєве значення для правильного
вирішення спору, унаслідок чого дійшов
хибного висновку про відсутність у
позивача права зворотної
вимоги(регресу) до ОСОБА_6 у розмірі
виплаченого страхового відшкодування .

Оскільки місцевий суд при
вирішенні справи припустився
порушення норм процесуального і
матеріального права , оскаржуване
рішення не можна визнати законним та
обґрунтованим, тому воно не може
залишатися в силі та підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ПрАТ «СК
«Інгосстрах» згідно із пунктом 4
частини 1 статті 309 ЦПК України.

За правилами частин 1 та 5 статті 88
ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
ухвалюючи нове рішення , відповідно
змінює розподіл судових витрат
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином , судовий збір, що
підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь
ПрАТ «СК «Інгосстрах», становить 503,11
грн.

На підставі наведеного та
керуючись статтями 303, пунктом 2 частини
1 статті 307, пунктом 4 частини 1 статті 309,
статтями 313, 314 та 316 Цивільного
процесуального кодексу України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 19 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_6, треті
особи - ОСОБА_7, Закрите акціонерне
товариство «Українська екологічна
страхова компанія», про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» у
рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування, 33841,23 грн., а також 503,11
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили у день
проголошення та може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
чинності.

Судді

Болотов Є.В. Пономаренко А.В.
Сокол В.С.