У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши у судовому засіданні
справу за заявою публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про видачу
дублікату судового наказу та
поновлення пропущеного строку
пред'явлення виконавчих документів до
виконання за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 30 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 4 листопада 2013 року,

встановила:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - Банк) звернулося до суду з заявою
про видачу дублікату судового наказу
та поновлення пропущеного строку
пред'явлення виконавчих документів до
виконання.

Заяву мотивовано тим, що на примусовому
виконанні в Залізничному відділі
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції та у відділі державної
виконавчої служби Пустомитівського
районного управління юстиції
перебували судові накази щодо
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси і кредит», правонаступником
якого є заявник, заборгованості за
кредитним договором.

Зазначав, що в ході виконавчого
провадження органами державної
виконавчої служби було винесено
постанови про повернення виконавчих
документів стягувачу, проте копії
постанови та судові накази на адресу
Банку не надходили.

Ухвалою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 30 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 4 листопада 2013 року, відмовлено в
задоволенні заяви Банку про видачу
дублікату судових наказів та
поновлення пропущеного строку
пред'явлення виконавчих документів до
виконання.

У касаційній скарзі Банк просить
скасувати постановлені в справі ухвали
та постановити нову ухвалу про
задоволення заяви, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що строк пред'явлення судового
наказу до виконання минув, а Банк не
надав доказів поважності причин
пропуску строку пред'явлення судового
наказу до виконання.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна.

Згідно ч.1 ст. 370 ЦПК України замість
втраченого оригіналу виконавчого
листа або судового наказу суд, який
видав виконавчий лист або судовий
наказ, має право за заявою стягувача
або поданням державного виконавця
видати його дублікат.

Установлено, що 5 грудня 2008 року
Пустомитівським районним судом
Львівської області видано судовий
наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на користь акціонерного
товариста «Банк «Фінанси і кредит»,
правонаступником якого є Банк,
заборгованості за кредитним договором
в сумі 7 293,48 грн та судові витрати (а.с. 8).
Зазначений судовий наказ пред'явлений
до примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Виходячи з аналізу зазначеної норми
права, суд при вирішенні, відповідно до
ст. 371 ЦПК України, питання про
поновлення строку для пред'явлення до
виконання виконавчого документа,
виданого на підставі судового рішення,
повинен з'ясувати питання щодо причин
пропуску цього строку та залежно від
характеру цих причин зробити висновок
про їх поважність чи неповажність, а
відтак дійти висновку про наявність чи
відсутність підстав для поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Із повідомлення відділу державної
виконавчої служби Пустомитівського
районного управління юстиції
Львівської області від 29 березня 2013
року вбачається, що постановою
державного виконавця відділу від 31
грудня 2009 року виконавчий документ про
стягнення суми з ОСОБА_3 повернуто
стягувачу (а.с.6).

Постановою державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 17
листопада 2009 року виконавчий документ
про стягнення суми з ОСОБА_4 повернуто
стягувачу (а.с. 11).

Відповідно до ст. 27 Законом України
«Про виконавче провадження» в редакції
чинній на момент пред'явлення
виконавчих документів, встановлено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, які повинні бути доведені
державним виконавцем до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією.

Обґрунтовуючи заяву, Банк посилався на
те, що копії постанов державного
виконавця та оригінали виконавчих
документів на адресу Банку не були
надіслані. Зазначене матеріалами
справи не спростовується.

Висновки суду про те, що представники
заявника не цікавилися ходом
виконавчого провадження, а тому
відсутні підстави для задоволення
заяви Банку про поновлення пропущеного
строку пред'явлення виконавчих
документів до виконання, не
ґрунтуються на законі.

Суд у порушення вимог ст. ст.213, 214 ЦПК
України не встановив, чи було виконано
вимоги закону про повідомлення
стягувача про прийняте рішення органом
державної виконавчої служби та коли
стало відомо Банку про повернення
судового наказу без виконання, не
встановив всі фактичні обставини
справи, які мають суттєве значення для
правильного вирішення спору.

Таким чином, судом порушено норми
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим постановлені ухвали не
можуть залишатися в силі та з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»задовольнити
частково.

Ухвалу Пустомитівського районного
суду Львівської області від 30 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 4 листопада 2013
року, справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська