АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 грудня
2013 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Терра Капітал» про
стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013р. публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернулося у суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ТОВ
«Терра Капітал» належним чином не
виконує зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
з відповідача, як поручителя
товариства, на користь банку.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року позов
задоволено. Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України» заборгованість в
сумі 225 113 183 грн. 20 коп. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
незастосування норм матеріального
права, які підлягали застосуванню,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення, про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 24 червня 2010 року між
ТОВ «Терра Капітал» та ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», було
укладено договір кредитної лінії
№368/31/6 із максимальною сумою ліміту
кредитування - 194 803 824 грн., зі сплатою 17%
річних та остаточним терміном
повернення до 31 грудня 2015 р. /а.с.14-23 т.1/

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором, того ж дня,
між банком, товариством та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки №368/31/6-6,
відповідно до п.1.1 якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
позивальником зобов'язання за
кредитним договором, а також
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому. Положеннями п.2.2, 2.5-2.6
договору встановлено, що у разі
порушення позичальником виконання
зобов'язання або будь-якої його частини
кредитор має право вимагати від
поручителя виконання зобов'язання
позичальника перед кредитором згідно з
умовами кредитного договору, в порядку,
передбаченому цим договором. Якщо при
настанні строку чергового платежу
відповідно до кредитного договору
позичальником не буде сплачено такий
платіж кредитору, позичальник та або
кредитор зобов'язуються повідомити
поручителя про таке прострочення
платежу. При цьому поручитель
зобов'язується протягом п'яти
календарних днів з моменту отримання
повідомлення кредитора або
позичальника виплатити несплачену
позичальником суму кредитору. Згідно
п.4.3 порука припиняється у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Сторони домовилися,
що у випадку продовження строків
повернення кредиту та або у випадку
будь-яких інших змін строків
здійснення платежів позичальником за
кредитним договором, обсяг
відповідальності поручителя не
змінюється. /а.с.32-33 т.1/

В подальшому між банком та товариством
були укладені додаткові угоди до
договору кредитної лінії №1-6, за
умовами яких сторони виклали пункти
основного договору в новій редакції,
зокрема, сторони погодили зменшити
процентну ставку, цільове призначення
кредитних коштів, а також встановили
новий графік зменшення кредитного
ліміту. /а.с.24-31 т.1/

Матеріали справи свідчать, що 18 січня
2012 р. банком направлялася ОСОБА_2 вимога
про необхідність погашення
простроченої заборгованості на
загальну суму 15 015 117 грн. 32 коп. /а.с.39-40
т.1/

Відповідно до листа ОСОБА_2,
адресованого банку від 24 лютого 2012 р. та
зареєстрованого за вх.№В-217 28 лютого 2012
р., відповідач визнав зобов'язання за
договором поруки, однак з об'єктивних
причин не в змозі сплатити
заборгованість перед банком в повному
обсязі. /а.с.41 т.1/

02 серпня 2013 р. банк направив ОСОБА_2
вимогу про повне погашення
заборгованості за договором кредитної
лінії на загальну суму 237 092 738 грн.
90 коп., яку відповідач отримав
особисто 07 серпня 2013 р. /а.с.42-43 т.1/

Як свідчить долучений до матеріалів
справи розрахунок заборгованості ТОВ
«Терра Капітал», станом на 25 листопада
2013 р. загальна сума заборгованості
становить 225 113 183 грн. 20 коп.: 169 925 740 грн.
81 коп. - за кредитом, 29 151 446 грн. 94 коп. - за
процентами, 26 035 995 грн. 45 коп. - за
штрафними санкціями (санкції за
ненадання документів - 849 628 грн. 70 коп.,
пеня - 12 744 430 грн. 56 коп. за кредитом та 2
186 387 грн. 04 коп. за відсотками, 3% річних
за кредитом - 8 675 943 грн. 54 коп. та
інфляційні втрати і 3% річних за
процентами - 1 547 121 7 грн. 43 коп. та 5 484 грн.
18 коп.). /а.с.185-190 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд виходив з того, що ОСОБА_2
взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредиту та сплаті процентів
не виконав, а тому заборгованість з
нарахованими штрафними санкціями
підлягає стягненню з нього на користь
банку.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ТОВ «Терра Капітал» не отримувало
кредитних коштів спростовуються
фактичними обставинами справи.

Так, п.3.1.1 договору кредитної лінії
встановлено, що банк відкриває
позичальнику кредитний рахунок
(рахунки) для обліку заборгованості за
кредитом відповідно до правил, що діють
у банку та згідно з чинним
законодавством. Банк проводить надання
кредиту в безготівковій формі шляхом
сплати платіжних документів, наданих
позичальником, або шляхом
перерахування кредитних коштів на
поточний рахунок позичальника,
відкритий у банку, для подальшої сплати
платіжних документів згідно з цільовим
призначенням, визначеним п. 2.4 цього
Договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст.9 вказаного Закону,
первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Обов'язкові реквізити
первинних документів визначені п.2 ст.9
Закону.

Положенням про організацію
операційної діяльності в банках
України, затвердженим постановою
Національного банку України від 18
червня 2003 р. №254, визначено
перелік первинних документів, які
складаються банками в залежності від
виду операції.

Зокрема, до первинних документів
відносяться касові документи, які
являються підтвердженням здійснених
операцій готівкою та меморіальні, що
використовуються для безготівкових
розрахунків, а саме: меморіальні
ордери, платіжні доручення, платіжні
вимоги-доручення, платіжні вимоги,
розрахункові чеки та інші документи
(інші платіжні інструменти, що
визначаються нормативно-правовими
актами Національного банку).

Первинними меморіальними документами,
які підтверджують надання банком
послуг з розрахунково-касового
обслуговування, є меморіальні ордери,
платіжні доручення, за умови
зазначення в них виду платежу.

Таким чином, належними доказами, які
підтверджують наявність чи
відсутність заборгованості, а також
встановлюють розмір заборгованості,
можуть бути виключно первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог ст..9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» (платіжні доручення,
меморіальні ордери, чеки тощо.

Долучені до матеріалів справи копії
заявок позичальника на видачу
(перерахування) кредитних коштів,
платіжні доручення з відміткою банку
про виконання доручень позичальника та
виписки по рахункам обліку
заборгованості позичальника за
кредитом свідчать у своїй сукупності
про отримання позичальником кредитних
коштів та існування заборгованості за
договором кредитної лінії. /а.с.48-66, 128-175/

Колегія суддів враховує й зміст
долученого до матеріалів справи листа
ОСОБА_2, адресованого банку, за
змістом якого відповідач визнав
існування простроченої
заборгованості.

Твердження апеляційної скарги про
недоведеність позивачем факту
невиконання позичальником умов
підпункту 5.5.3 кредитного договору про
зобов'язання позичальника регулярно
надавати банку документи щодо
фінансового стану позичальника,
внаслідок чого в позивача, згідно
підпункту 7.1.3 кредитного договору,
виникло право нарахувати неустойку в
розмірі 0,5 % від основної суми боргу, що
становить 849 628грн. 70 коп.,
спростовується наявною в матеріалах
судової справи копією вимоги
адресованої позичальнику № 26/3-06-1166-6771
від 17 червня 2013 р., в якій до складу
заборгованості включений вказаний
штраф. /а.с.44-45 т.1/

Посилання апеляційної скарги щодо не
дослідження судом першої інстанції
обставин наявності або відсутності
стягнення позивачем кредитної
заборгованості за рахунок іншого
забезпечення, слід зазначити, що ч.1 ст.20
ЦК України встановлено, що право на
захист особа здійснює на свій розсуд.
Чинним законодавством України не
передбачений обов'язок особи, права
якої порушено, звертатись одночасно із
позовами до всіх осіб, відповідальних
за таке порушення.

Доводи апеляційної скарги щодо
прострочення кредитора та про те, що
відповідач не був повідомлений про
наявність простроченої заборгованості
позичальника за кредитним договором не
заслуговують на увагу.

Так, згідно пункту 2.6 договору поруки
обов'язок поручителя щодо виплати
несплаченої позичальником суми
кредиту виникає лише після отримання
відповідного повідомлення від
позивача та має бути виконано протягом
п'яти календарних днів.

Матеріали справи свідчать, що вказану
вимогу було направлено ОСОБА_2
за № 26-10/43-405, й доказом його отримання є
лист відповідача від 24 лютого 2012 р., а 02
серпня 2013 р. за № 26/3-06/1462-8130 банком
направлено повторну вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором, яку він отримав особисто 07
серпня 2013 р. /а.с.39-43 т.1/

Твердження апеляційної скарги про те,
що надані позивачем розрахунки
заборгованості не оформлені належним
чином, оскільки не мають зазначення
прізвища посадової особи, яка має право
складати такий розрахунок, підпису
цієї особи та печатки Банку не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Так, поданий позивачем розрахунок
заборгованості, на підставі якого
судом першої інстанції ухвалене
оскаржуване рішення, складений та
підписаний співробітниками банку,
відповідальними за супроводження
кредитної операції та відображення її
результатів у фінансовому обліку.

Відсутність печатки Банку на
розрахунку обумовлена тим, що згідно
пункту 5.26 Національного стандарту
України «Державна уніфікована система
документації. Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07 квітня 2003 р. №55, відбитком печатки
організації засвідчують на документі
підпис відповідальної особи. Перелік
документів, на які ставлять відбиток
печатки визначає організація на
підставі нормативно-правових актів.
Його подають в інструкції з
діловодства організації.

Відповідно до додатку 26 до Інструкції з
діловодства в центральному апараті та
установах ПАТ «Ощадбанк»,
затвердженого постановою правління
ВАТ «Ощадбанк» від 29 грудня 2007 р. №449
наведений орієнтовний перелік
документів, на які ставиться гербова
печатка, й розрахунок заборгованості у
вказаному переліку не зазначений.
/а.с.18-21 т.2/

Відповідно до ст.525,526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк,
у даному випадку відповідно до умов
договору, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускається, за винятком випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір проценту не встановлений
договором або законом.

Відповідно до керівних роз'яснень п.18
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
за змістом ст..552, ч.2 ст.625 ЦК України
інфляційне нарахування на суму боргу
за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, колегія
суддів вважає законними й
обґрунтованими висновки районного
суду про наявність правових підстав до
стягнення з ОСОБА_2 на користь банку
грошового зобов'язання з урахуванням
трьох процентів річних, та інфляційних
втрат.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/17827/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/73/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ВовкС.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.