Справа № 509/5318/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.

при секретарі - Козирській О.Є.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
смт.Овідіополь цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення вартості
безпідставно набутого майна та
відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до відповідачів про
стягнення у солідарному порядку
вартості безпідставно набутого майна,
а саме, грошової суми у розмірі 50 397,00
гривень, процентів на загальну суму
вартості безпідставно набутого майна,
а саме, 2016,00 гривень та судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказав, що, відповідно до
винесеного 02 липня 2012 року
Овідіопольським районним судом
Одеської області рішення по цивільній
справі №2/346/2011р. за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
набутого за час шлюбу, їй у приватну
власність було виділено майно, у тому
числі: транспортний засіб, трактор
марки Т-40 М вартістю 750,00 гривень та
транспортний засіб, причеп марки ОЗА 400,
вартістю 1105,00 гривень. Однак
добровільно відповідач відмовився
віддати належне, відповідно до
зазначеного вище рішення суду, майно
ОСОБА_1, яке знаходиться в нього. На
підставі цього позивач звернулася до
суду з позовом про витребування майна
із чужого незаконного володіння, за
яким 19 вересня 2013 року суддею
Овідіопольського районного суду
Одеської області було винесено
рішення, згідно з яким вирішено
витребувати від ОСОБА_2 та передати
ОСОБА_1 майно, яке належить їй на
підставі додаткового рішення суду від
12 липня 2013 року по справі №2-346/11, а саме:
трактор марки Т-40М, двигун НОМЕР_1,
причеп марки ОЗА 400 та шасі НОМЕР_2.

Однак, з'явившись за місцем проживання
ОСОБА_2 в с.Мар'янівка разом з державним
виконавцем, позивач виявив відсутність
трактора, двигуна та шасі, а причеп та
шасі НОМЕР_2 знаходилися в
незадовільному стані, у зв'язку з чим
державним виконавцем було складено акт
від 24 жовтня 2013 року про відсутність
трактора та про незадовільний стан
причепа, та закрито виконавче
провадження за заявою позивача.

Позивач зазначив, що протягом більш як
шістнадцяти місяців не може отримати
своє майно, яке належить їй за рішенням
суду, а отже бажає отримати вартість
вказаного майна у розмірі 50 397,00 гривень
та проценти у розмірі 2016,00 гривень.

Позивач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, та його
представник, ОСОБА_3, у судове засідання
з'явилися, проти задоволення позову
заперечували, позовні вимоги не
визнали у повному обсязі, посилаючись
на надані заперечення на позовну заяву
про повернення вартості безпідставно
набутого майна.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явилися, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлялися,
надали до суду клопотання від 20 грудня
2014 року про розгляд справи за їх
відсутності, вказавши, що позовні
вимоги не визнають, просять у
задоволенні позову відмовити.

Суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 02 липня 2012 року по
цивільній справі №2-346/2011р. було
вирішено виділити ОСОБА_1 у власність
частину майна, у тому числі
транспортний засіб, трактор марки Т-40 М
вартістю 750,00 гривень та транспортний
засіб, причеп марки ОЗА 400, вартістю 1105,00
гривень.

19 вересня 2013 року рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області по цивільній справі
№2/509/3392/13 було вирішено витребувати у
ОСОБА_2 та передати ОСОБА_1 майно, яке
належить їй на підставі додаткового
рішення суду від 12 липня 2013 року по
справі №2-346/11, а саме: трактор марки
Т-40М, двигун НОМЕР_1, причеп марки ОЗА 400
та шасі НОМЕР_2.

24 жовтня 2013 року державним виконавцем
Іскренко О.С. було складено акт, у якому
вказано про відсутність зазначеного
вище трактору Т40М, належного ОСОБА_1, за
місцем проживання ОСОБА_2, а також
незадовільний стан причепу марки ОЗА,
внаслідок чого ОСОБА_1 відмовилася його
прийняти. При цьому ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2
не змогли пояснити де саме знаходиться
вказане майно.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу а відповідно до ст. 61
цього ж Кодексу обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.2 ст. 1213 ЦК України, у разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін по
справі, суд вважає за доцільне позовні
вимоги задовольнити в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
вартості безпідставно набутого майна,
а саме, грошової суми у розмірі 1855,00
гривень, яка була встановлена раніше
рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області, а також судових
витрат у розмірі 229,40 гривень,
пропорційно розміру задоволених вимог
позивача.

Суд вважає за доцільне стягнути саме
1855,00 гривень вартості безпідставно
набутого майна, оскільки вона раніше
була встановлена рішенням
Овідіопольського районного суду,
жодних достатніх та обгрунтованих
доказів щодо вартості заначеного майна
у розмірі 50 397,00 гривень позивач у
судовому засіданні не надав, на
призначенні відповідної експертизи не
наполягав.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК
України, сума боргу підлягає стягненню
з боржника з нарахуванням відсотків за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, суд вважає за доцільне
відмовити позивачу в задоволенні
позовної вимоги щодо стягнення з
відповідачів процентів на загальну
суму вартості безпідставно набутого
майна, а саме, 2016,00 гривень, оскільки між
позивачем та відповідачами не виникали
грошові зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213,
214-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 1212, 1213 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 вартість безпідставно набутого
майна, а саме грошову суму 1855 (тисячу
вісімсот п'ятдесят п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у сумі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
В.К.Кочко