Номер провадження № 22-ц/785/1642/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Громіка Р.Д.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: представника заявника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та

заінтересованої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 21
листопада 2013 року за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи: Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції, Комунальне підприємство
"Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості", Товариство з додатковою
відповідальністю "Чорноморгідробуд",
ОСОБА_5, про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа,

в с т а
н о в и л а:

24 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи
вимоги тим, що рішенням Суворовського
райсуду м. Одеси від 29.11.2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області
від 11 березня 2013 року, з ОСОБА_5 на його
користь стягнута сума авансу у розмірі
91919 гривень та судовий збір у розмірі
919,20 гривень, однак виконати зазначене
рішення державний виконавець не має
можливості так як в свідоцтві про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яке
видане ВАТ «Чорноморгідробуд» ОСОБА_5,
допущена помилка в прізвищі власника ?
частини квартири і замість «ОСОБА_5»
зазначено «ОСОБА_5».

Посилаючись на ці обставини, та на ст. 256
ЦПК України, заявник ОСОБА_3 просить
встановити факт належності ОСОБА_5
свідоцтва про права власності від 24
грудня 1997 року за №841, видане Відкритим
акціонерним товариством
«Чорноморгідробуд», зареєстроване в КП
«ОМБТІ та РОН» у реєстрової книзі
367пр.стр.96, реєстр 351, що посвідчує право
власності ОСОБА_5 на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Заінтересовані особи: Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції, Комунальне підприємство
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості», Товариство з додатковою
відповідальністю «Чорноморгідробуд»
до судового засідання не з'явились,
повідомлялись належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_5 у судовому
засіданні зазначив, що він дійсно є
власником ? частини квартири АДРЕСА_1,
просить у задоволенні заяви відмовити.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
вставлення факту належності
правовстановлюючого документу
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення заяви, мотивуючи тим, що
судом першої інстанції порушені норми
процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представника
заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, пояснення на
апеляцію представника заявника ОСОБА_3
- ОСОБА_4, та заінтересованої особи
ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника заявника ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Суворовського райсуду м.Одеси
від 29 листопада 2012 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 11 березня 2013, з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнута сума
у розмірі 91919 гривень та судовий збір у
розмірі 919,20 гривень.

На виконання рішення суду державним
виконавцем першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Боржемським С І. було відкрито
виконавче провадження за №В- 8/816, проте
за наслідками отримання запитів
з'ясувалося, що за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
будь-якого зареєстрованого майна не
зареєстровано. Внаслідок чого
виконавче провадження 16 вересня 2013
року було закрито.

У частині 1 ст. 234 ЦПК України зазначено,
що окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві
повинно бути зазначено: 1) який факт
заявник просить встановити та з якою
метою; 2) причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт; 3) докази, що
підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що
підтверджують викладені в заяві
обставини, і довідка про неможливість
відновлення втрачених документів.

У пунктах 1, 4 та 12 постанови № 5 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення", Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що в
порядку окремого провадження
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, можуть бути
порушені в суді за заявами як
безпосередньо заінтересованих у цьому
осіб, так і інших громадян та
організацій, коли за законом вони
вправі звернутися до суду в інтересах
інших осіб (ст.122 ЦПК), а також за заявою
прокурора.

При розгляді справи про встановлення
відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
зазначені в документі, не збігаються з
ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи, вказаними
у свідоцтві про народження або в
паспорті, у тому числі, факту
належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

Однак в матеріалах справи відсутні
дані про те, що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

За таких обставинах, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що, оскільки свідоцтво про права
власності від 24 грудня 1997 року за №841
ВАТ«Чорноморгідробуд», зареєстроване
в КП «ОМБТІ та РОН» у реєстрової книзі
367пр. стр. 96, реєстр 351 не належить
заявнику й суду не надано будь-яких
доказів в підтвердження неможливості
внесення відповідних виправлень
безпосередньо Відкритим акціонерним
товариством «Чорноморгідробуд», заява
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Таким чином, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Доводи представника заявника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, в апеляційній скарзі про те, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, оскільки суд не звернув
уваги на те, що іншого порядку
встановлення зазначеного факту діючим
законодавством не передбачено, не
приймаються до уваги, оскільки вони є
помилковими.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

В судовому засіданні суду першої
інстанції та апеляційної інстанції
заявником ОСОБА_3 не доведено те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення. З
вказаною заявою про встановлення факту
належності документу може звернутись
лише заінтересована особа ОСОБА_5 або
ОСОБА_3, коли за законом він вправі
звернутися до суду в інтересах ОСОБА_5

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
задоволення заяви немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4, відхилити, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький