Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтертрансгруп» до ОСОБА_3, треті
особи: приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ВУСО», товариство
з обмеженою відповідальністю
«Укрпромрембуд», про відшкодування
майнової шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
13 квітня 2012 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 05
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року закрите акціонерне
товариство «Інтертранс К»,
правонаступником якого є товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інтертранс К» (далі - ТОВ «Інтертранс
К») звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 13 січня
2009 року по вул. Електриків у
м. Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП), унаслідок якої
відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ
210930-20, реєстраційний номер
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 з
автомобілем «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, належний
товариству, що отримав механічні
пошкодження з вини ОСОБА_3, який був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Вартість відновлювального ремонту
становила 27 058 грн. Цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована у відкритому
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «ВУСО» і в травні 2009 року
товариству було перераховану 14 636,05 грн.
страхового відшкодування. У зв'язку з
цим, позивач просив стягнути з ОСОБА_3
різницю між вартістю відновлюваного
ремонту та отриманою сумою страхового
відшкодування в сумі 12 421,95 грн. та
понесені судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 13 квітня 2012 року позов ТОВ
«Інтертранс К» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Інтертранс К» 510 грн.; вирішено питання
про розподіл судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмолено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
13 серпня 2013 року відповідно до ч. 4 ст. 338
ЦПК України на виконання вимог ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтертрансгруп»
залучено до участі у справі в якості
позивача як правонаступника ТОВ
«Інтертранс К».

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
05 листопада 2013 року рішення районного
суду скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3
на користь ТОВ «Інтертрансгруп» на
відшкодування збитків 12 421,95 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Установлено, що 13 січня 2009 року по вул.
Електриків у м. Києві сталася ДТП,
унаслідок якої відбулося зіткнення
автомобіля ВАЗ 210930-20, реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 з
автомобілем «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТОВ «Інтертранс К».

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 10 лютого 2009
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 на момент настання ДТП була
застрахована в приватному
акціонерному товаристві «СК «ВУСО» за
договором (полісом) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/0658768 від
26 липня 2008 року.

Згідно акту товарознавчого
дослідження № 14 від 27 квітня 2009 року,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, складає
21608,05 грн. Цим же актом визначено
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Фольксваген», як суму вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта зносу
становить 15146,05 грн. (том 1 а.с.
121-123).

В травні 2009 року ПрАТ «СК «ВУСО»
перерахувало позивачу 14 636,05
грн. (15146,05 грн. вартість матеріального
збитку - 510 грн. франшизи) страхового
відшкодування по факту ДТП від 13 січня
2009 року (а.с. 138 - 139).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що розмір матеріальної шкоди, що
належить відшкодуванню за рахунок
відповідача необхідно визначати із
суми матеріального збитку - 15146,05 грн.,
встановленого у акті товарознавчого
дослідження № 14 від 27 квітня 2009 року.
Вказаного висновку місцевий суд дійшов
на підставі наявних доказів у справі,
зокрема рахунку № 1000329 від 05 лютого 2009
року на суму 27058 грн., з якого
вбачається, що фактично ремонтні
роботи по автомобілю «Фольксваген»
проводились у більшому обсязі, ніж як
відновлювальний ремонт після ДТП від
13 січня 2009 року, що становить
15146,05 грн.

Однак, скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд дійшов невірного
висновку, що розмір матеріальної шкоди,
що належить стягнути з відповідача на
користь позивача необхідно
обраховувати виходячи із вартості
відновлювального ремонту (21608,05 грн.),
який визначено у акті товарознавчого
дослідження № 14 від 27 квітня 2009 року.
При цьому суд апеляційної інстанції
належним чином не обґрунтував, з яких
мотивів не врахував висновки суду
першої інстанції щодо розміру
матеріальної шкоди, яку належить
відшкодувати за рахунок відповідача, й
не зазначив, чому проведена місцевим
судом оцінка доказів щодо цього у
справі не є вірною.

Отже, суд апеляційної інстанції не
з'ясував всі обставини справи, не
дослідив всі докази та не надав їм
оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
05 листопада 2013 року скасувати,
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська