Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 677/2141/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2014 року м.Красилів

Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі судді
Красняка В.І., при секретарі Федченко
Л.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Красилові
позовну заяву приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди,

встановив :

05 грудня 2013 року до суду надійшла
позовна заява приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна»» (далі ПрАТ «СК «Провідна»)
до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку
регресу шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою. Після
залишення судом позовної заяви без
руху, представник позивача подав до
суду уточнену позовну заяву, в якій
вказав відповідачем ОСОБА_1.

В обґрунтування вимог позивач
посилається на те, що 05.03. 2011 року між
ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 було
укладено договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/2763769.

18.09.2011 року трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «ВАЗ», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
транспортного засобу «ВАЗ», державний
номер НОМЕР_2, яким в стані алкогольного
сп'яніння керував ОСОБА_1. Постановою
Красилівського районного суду від
06.12.2011 року ОСОБА_1 було визнано винним у
вчинені даної пригоди та піддано
адміністративному стягненню у виді
штрафу в розмірі 2800 гривень. Зазначену
подію визнано страховим випадком.
Позивач на підставі страхового акту,
розрахунку суми страхового
відшкодування, звіту, виплатив
страхове відшкодування водію
автомобіля «ВАЗ», державний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_3 у розмірі 11410,56 гривень.
Зазначаючи, що ОСОБА_1 спричинив
дорожньо-транспортну пригоду під час
керування автомобілем «ВАЗ»,
державний номер НОМЕР_2, в стані
алкогольного сп'яніння, посилаючись на
підпункт 38.1.1 "а" пункту 38.1 статті 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст.1166,1191 ЦК
України, ст.27 Закону України «Про
страхування» позивач просить стягнути
з відповідача в порядку регресу на його
користь вищевказану суму та судові
витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак подав на
адресу суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, в якій зазначив, що
позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
пояснили, що позивач не подав належних
доказів, що підтверджують відсутність
залишків автомобіля потерпілого після
ДТП у вигляді технічно справних
складників та металобрухту, їх
вартості, а також доказів виплати
страхового відшкодування потерпілому,
просили з цих підстав відмовити ПрАТ
«СК «Провідна» в задоволені позову.

Заслухавши пояснення відповідача та
його представника, дослідивши письмові
докази по справі, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що 05.03.2011 року між ПрАТ «СК
«Провідна» та відповідачем укладено
договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА 2763769,
відповідно до умов якого застрахована
відповідальність останнього за умови
експлуатації ним забезпеченим
транспортним засобом автомобілем ВАЗ
21013, номерний знак НОМЕР_2.

Згідно із довідкою інспектора ВДАІ
Красилівського РВ УМВС України в
Хмельницькій області 18.09.2011 року
трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю належного ОСОБА_4
автомобіля ВАЗ 21063, номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
належного ОСОБА_5 автомобіля ВАЗ 21013,
номерний знак НОМЕР_2, яким в стані
алкогольного сп'яніння керував ОСОБА_1.

Постановою Красилівського районного
суду Хмельницької області від 06 грудня
2011 року встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода
відбулася внаслідок порушення
відповідачем вимог пунктів 2.9.а, 12.1.
Правил дорожнього руху, визнано його
винним у вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених ст.ст.124,130
ч.1 КУпАП, піддано адміністративному
стягненню у виді штрафу в розмірі 2800
гривень.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закону N 1961-IV) ( в редакції
чинній на час укладення страхового
полісу), у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону N 1961-IV
протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик зобов'язаний
направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Для визначення матеріальних збитків,
завданих власнику в разі пошкодження
КТЗ, застосовується Методика
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 р. N
142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна Українивід 24 липня 2009 р. N 1335/5/1159)
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 (далі
Методика), вимоги якої є обов'язковими
під час проведення автотоварознавчих
експертиз та експертних досліджень
судовими експертами науково-дослідних
інститутів судових експертиз
Міністерства юстиції України,
експертами науково-дослідних
експертно-криміналістичних центрів
Міністерства внутрішніх справ України,
експертами інших державних установ,
суб'єктами господарювання, до
компетенції яких входить проведення
судових автотоварознавчих експертиз
та експертних досліджень, а також всіма
суб'єктами оціночної діяльності під
час оцінки КТЗ у випадках, передбачених
законодавством України або договорами
між суб'єктами цивільно-правових
відносин.

Згідно п.5.2. Методики у разі потреби
виклик заінтересованих осіб для
технічного огляду із зазначенням дати,
місця та часу проведення огляду КТЗ
(після їх узгодження з виконавцем
дослідження) здійснюється замовником
дослідження шляхом вручення
відповідного виклику під розписку
особі, що викликається, або телеграмою
з повідомленням про її вручення
адресату.

Акт первинного огляду автомобіля
потерпілого від 13.10.2011 року свідчить
про те, що відповідач для огляду
автомобіля не запрошувався. Акт огляду
був складений лише в присутності
потерпілого.

Надана позивачем досудова вимога за
№188-05 від 29.03.2013 року свідчить про те, що
вона направлялася не відповідачу, а
ОСОБА_1, якого позивач вважав
страхувальником і винуватцем ДТП.

ОСОБА_1, а не відповідач зазначений
позивачем страхувальником і в
Страховому акті №1 від 05.01.2012 року.

Як вбачається з відмітки позивача на
довідці інспектора ВДАІ
Красилівського РВ УМВС України в
Хмельницькій області від 05.10.2011 року
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик отримав 10.11.2011 року.

Згідно звіту №1/2810 від 13.10.2011 року про
оцінку автомобіля ВАЗ 21063, номерний
знак НОМЕР_1, вартість відновлювального
ремонту автомобіля потерпілого
визначена в сумі 41584,44 гривні. Вартість
матеріального збитку визначено у
розмірі ринкової вартості автомобіля
на момент пошкодження і становить 12839,48
гривень.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу регламентовано
ст. 30 Закону N 1961-IV ( в редакції чинній на
час укладення страхового полісу),
згідно з якою транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного
засобу не згоден із визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик або особа, яка відповідає за
завдану шкоду.

Позивач не надав суду належних доказів
на підтвердження того, чи визнано за
згодою потерпілого його автомобіль
фізично знищеним, чи ні.

Пунктом 7.17. Методики встановлено, що
якщо вартість відновлювального
ремонту, з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу складників
розукомплектованого або аварійно
пошкодженого КТЗ, перевищує його
ринкову вартість без зазначених
пошкоджень, то ринкова вартість такого
КТЗ не розраховується. Відновлення
такого КТЗ за принципом внеску є
економічно недоцільним. У цьому
випадку може бути визначена вартість
утилізації КТЗ.

Згідно п.7.18. Методики вартість
утилізації КТЗ визначається як сума
ринкової вартості технічно справних
складників та вартості металобрухту
складників, які залишилися.

Вартість технічно справних складників
відповідно до п. 7.20. Методики
визначається на підставі результатів
їх діагностування на спеціалізованому
для даної моделі КТЗ підприємстві
автосервісу, а у разі необхідності -
дефектування.

Як вбачається з наданої позивачем
довідки №685/12/11 від 19.12.2011 року,
аварійний комісар Старовойтов Т.В. на
замовлення позивача лише по
фотознімкам автомобіля та копіям його
реєстраційних документів визначив, що
можлива вартість металобрухту
становить 1428,92 гривень. Наведене
свідчить про те, що вартість
утилізації автомобіля потерпілого
визначена з порушенням вимог пунктів
7.18., 7.20. Методики без врахування сума
ринкової вартості технічно справних
складників та вартості металобрухту
складників, які залишилися, а тому
відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України
довідку №685/12/11 від 19.12.2011 року про
вартість металобрухту суд визнає
неналежним доказом.

Жодних належних доказів на
підтвердження вартості технічно
справних складників та вартості
металобрухту складників, які
залишилися від автомобіля потерпілого,
факту передачі останнім цих залишків
страховику позивач суду не надав.

Приписами ст.35 Закону N 1961-IV
встановлено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

19.09.2011 року ОСОБА_3 звернувся до
позивача із заявою №2301/39/2125 про виплату
страхового відшкодування по збитку,
спричиненому в результаті ДТП, яке
сталося за участю автомобіля ВАЗ 21013,
номерний знак НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_1.

Згідно ст.36 Закону N1961-IV виплата
страхового відшкодування
здійснюється шляхом безготівкового
розрахунку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38
Закону N1961-IV особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Позивач на підтвердження свого права
подати регресний позов не надав суду
платіжного доручення про виплату
потерпілому страхового відшкодування
в розмірі 11410,56 гривень та одержання від
останнього залишків автомобіля.

З огляду на викладене суд вважає, що
ПрАТ «СК «Провідна» не довело
виникнення в нього права зворотної
вимоги до відповідача про
відшкодування шкоди у зазначеному ним
розмірі, а тому приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22,30,34,35,36,38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», п.5.2.7.17.,7.18.,7.20.Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів, ст.ст.
1187, 1191 ЦК України , ст. ст. 4,5, 8, 10, 11,59,60,61,64,
212, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив :

приватному акціонерному товариству
«Страхова компанія «Провідна»»
відмовити в задоволені позову до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Красилівський
районний суд до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
представником ПАТ «Страхова компанія
«Провідна»» протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст постанови виготовлений 07
лютого 2014 року.

Суддя: В. І. КРАСНЯК