Справа №2/638/2256/13
РІШЕННЯ

Іменем України

« 03» лютого 2014 року

Дзержинський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді: КУПІНОЇ М.А.,

при секретарі: САЄНКО С.Г., ОЛІЙНИК О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Харківська міська рада
про встановлення факту, що має юридичне
значення, та зміну порядку спадкування
та за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого
комітету Харківської міської ради,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання права
власності, -

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Харківська міська рада про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та зміну порядку спадкування.

При цьому посилалась на наступне.

Вона з 1992 року по квітень 2004 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_3. 27 квітня 2004 року шлюбі між ними
було розірвано, але через нетривалий
час вони помирились та стали знову
проживати однією сім'єю як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу.

При цьому вона з ОСОБА_3 проживали в
належній позивачу квартирі АДРЕСА_1,
разом вели спільне господарство, мали
спільний бюджет та побут. ОСОБА_3 був
психічно хворою людиною та потребував
догляду, тому ОСОБА_1 безперервно була
поруч із ним.

Всі справи ОСОБА_3 позивач вели за
довіреностями від нього.

ОСОБА_3 мав у власності квартиру
АДРЕСА_2, однак в цій квартирі вони з
ОСОБА_1 не проживали, а здавали її, а
кошти від цього витрачали на потреби
сім'ї, продукти та ліки для ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Всі витрати по похованню взяла на себе
позивач.

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулася
до нотаріальної контори для оформлення
спадщини, однак їй було відмовлено,
оскільки на час смерті ОСОБА_3 вони з
ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі не
перебували.

У зв'язку із зазначеним для оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач
просила встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квітня 2004 року по час
смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, позивач зазначала в позові,
що спадкоємцем другої черги після
смерті ОСОБА_3 залишився його рідний
брат - ОСОБА_2

У зв'язку із зазначеним також з огляду
на те, що ОСОБА_1 на протязі тривалого
часу опікувалась померлим ОСОБА_3,
матеріально забезпечувала його як
особу, яка внаслідок тяжкої хвороби
була в безпорадному стані, просила
визнати за нею право на отримання
спадщини після смерті ОСОБА_3 разом із
спадкоємцями другої черги за законом в
рівних частках.

14.01.2013 року до суду звернувся також
ОСОБА_2 із позовом до Виконавчого
комітету Харківської міської ради про
визнання права власності.

При цьому посилався на те, що він є
рідним братом померлого ОСОБА_3

Після смерті брата звернувся до
нотаріальної контори для оформлення
спадщини, однак йому було відмовлено
через відсутність оригіналів
правовстановлюючих документів, які
перебувають у ОСОБА_1 і які вона ОСОБА_2
повернути відмовляється.

За життя ОСОБА_3 належала квартира
АДРЕСА_2 та дачна земельна ділянка в
АДРЕСА_3

Оскільки інших спадкоємців першої чи
другої черги після смерті ОСОБА_3 не
залишилось, ОСОБА_2 просив визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за законом на квартиру
АДРЕСА_2 та дачну земельну ділянку в
АДРЕСА_3

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 листопада 2013 року
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Харківська міська рада
про встановлення факту, що має юридичне
значення, та зміну порядку спадкування
та справа за позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Харківської
міської ради, третя особа - ОСОБА_1 про
визнання права власності були
об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник свій позов підтримували в
повному обсязі, просили суд його
задовольнити, проти позову ОСОБА_2
заперечували в повному обсязі, просили
відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_2 та його представник проти
позову ОСОБА_1 заперечували, просили
відмовити в його задоволенні, позов
ОСОБА_2 підтримували в повному обсязі,
просили суд про його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи, допитавши свідків, дійшов
наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами по справі, що з 1992 року по 27
квітня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі
(а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 10).

За життя ОСОБА_3 на праві власності
належало наступне майно: квартира
АДРЕСА_2, відповідно до свідоцтва про
право власності на житло, № 1-06-233286-01 від
09.10.2006 р., виданого Відділом
приватизації житлового фонду
Управління комунального майна
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради, зареєстроване у
Комунальному підприємстві «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації
06.12.2006 р. за № П01-46153 (а.с. 11) та дачна
земельна ділянка АДРЕСА_3, відповідно
до державного акту на право приватної
власності на землю І-ХР № 045175, виданого
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради Харківської області 15.08.2002
року (а.с. 52, 53, 95 - справа № 2/638/1814/13).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 1262 ЦК
України є єдиним спадкоємцем другої
черги після смерті свого рідного брата
ОСОБА_3 (а.с. 5). Спадкоємці першої черги
відсутні.

В силу вимог ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Суд зазначає, що при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Суд не знаходить доведеним факт
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини виходячи з
наступного.

Так, ОСОБА_1 була надана ксерокопія
довідки, виданої головою садівничого
товариства «Лайнер» ОСОБА_4 від 08.08.2012
року про те, що ОСОБА_1 разом з чоловіком
ОСОБА_3 з 1987 року по теперішній час вели
садові роботи по обробці ділянки
АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Разом з тим, оригінал на огляд суду
даної довідки наданий не був, на час
складання її ОСОБА_3 вже був померлим, а
відтак не міг вести садові роботи 08.08.2012
р., а крім того, в судовому засіданні був
допитаний в якості свідка голова
садівничого товариства «Лайнер»
ОСОБА_4, який зазначив, що він такої
довідки не видавав.

Також в якості доказу своєї правової
позиції ОСОБА_1 була надана суду копія
акту, складеного сусідами ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 з чоловіком
ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне
господарство в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Даний акт суд не може прийняти як доказ,
оскільки в ньому не зазначено період
часу, з якого по який ОСОБА_1 та ОСОБА_3
проживали разом.

ОСОБА_1 надані копії довіреностей від
16.11.2006 року та 08.11.2011 року, відповідно до
яких ОСОБА_3 уповноважував ОСОБА_1 бути
його представником (а.с. 8 та 9).

Разом з тим, оригінали даних
довіреностей також на огляд суду не
надавались, копії належним чином не
засвідчені, а крім того, в довіреності
від 16.11.2006 року, зареєстрованої а
реєстрі під № 1829 надано повноваження
ОСОБА_1, зокрема, підготувати всі
необхідні документи та приватизувати
квартиру АДРЕСА_2 та отримати Свідоцтво
про право власності на житло на ім'я
ОСОБА_3

Однак в матеріалах справи міститься
свідоцтво про право власності на
зазначене житло, видане 09.10.2006 р., тобто
до видачі даної довіреності, що ставить
під сумнів її дійсність.

Окремо суд зазначає, що існування
довіреностей само по собі не може
довести факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 однією сім'єю не менш ніж 5 років
до часу відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_3.

Не можуть цього довести й копії
квитанцій, надані ОСОБА_1 про сплату нею
комунальних послуг за квартиру
АДРЕСА_2, оскільки вони всі датовані 2011
роком, тобто за рік до смерті ОСОБА_3

Суду також надані ОСОБА_1 медичні
довідки та виписки з історії хвороби
ОСОБА_3 (а.с. 11-21), в яких зазначено
адресами проживання ОСОБА_3 і адреса:
АДРЕСА_2 (а.с. 12, 15, 21), і адреса: АДРЕСА_1
(а.с. 18).

Разом з тим, зареєстрований ОСОБА_3 був
саме за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22), що
ніким із учасників судового розгляду
не заперечувалось.

ОСОБА_1 також були надані суду та
залучені до матеріалів справи поштові
конверти, повідомлення та повістка, в
різний час відправлені на ім'я ОСОБА_3
на адресу: АДРЕСА_1, однак вони
висновків суду не спростовують,
оскільки не можуть засвідчувати факт
постійного проживання адресанта саме
за цією адресою.

Не спростовують висновків суду й
надані та залучені до матеріалів
справи договори найму квартири АДРЕСА_2
від 01.09.2009 р., 31.08.2008 р., 13.02.2012 року та
31.08.2010 року, оскільки вони також не
можуть підтвердити спільне проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю не менш
ніж 5 років до часу відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні були допитані
наступні свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які,
кожен окремо, дали показання суду, що
вони є сусідами ОСОБА_1, деякий час
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом за
адресою: АДРЕСА_1 як чоловік та жінка.

Однак свідок ОСОБА_5 не змогла
повідомити суду точну дату, з якої
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали мешкати разом за
цією адресою, сама свідок за весь цей
час відвідала квартиру сусідів лише
близько 5 разів, ОСОБА_3 бачила рідко,
оскільки він мало виходив з квартири, а
останні 3-4 роки ОСОБА_1 зверталася до
свідка ОСОБА_5 з проханнями
зателефонувати з її домашнього
телефону для виклику лікаря.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що разом ОСОБА_1
та ОСОБА_3 проживали з 2004 року, однак
ОСОБА_3 повертався до квартири АДРЕСА_2,
де деякий час мешкав, а потім ОСОБА_1
забрала його до себе.

Також судом були допитані свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які також не змогли
дати показання суду, протягом якого
саме часу разом мешкали ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 однією сім'єю за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилання ОСОБА_1 про спільне
проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
які, кожен окремо, пояснили, що
нетривалий час до смерті ОСОБА_3
проживав у квартирі АДРЕСА_2.

Зазначену обставину визнавала й сама
ОСОБА_1, зазначаючи, що вона відвезла
ОСОБА_3 у травні 2012 року у квартиру
АДРЕСА_2, однак відвідувала його та
продовжувала піклуватися ним.

Таким чином, суд вважає, що з боку
ОСОБА_1 не надано достатніх доказів
того, що вона та ОСОБА_3 безперервно
понад 5 років до часу відкриття
спадщини спільно проживали, були
пов'язані спільним побутом та мають
взаємні права та обов'язки як сім'я.

Крім того, в судовому засіданні була
допитана свідок ОСОБА_11, яка була
патронажною сестрою Харківського
обласного благодійного єврейського
фонду «Хесед-Шааре Тиква» з 2009 по 2013
роки, та з травня 2012 року по червень 2012
року обслуговувала ОСОБА_3 Свідок
відвідувала померлого за адресою:
АДРЕСА_2 по 2 години 2 рази на тиждень. В
часи відвідування ОСОБА_1 чи її речі в
цій квартирі не бачила. Також даний
свідок дала суду показання, що ОСОБА_3 в
інший час, окрім її відвідувань, міг
опікуватися собою сам, у зв'язку з чим
не було потреби частіше його
відвідувати.

За таких обставин суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, захисту в судовому порядку
підлягають порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, інтереси держави.

Судом встановлено, що при зверненні
ОСОБА_2 до приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 за прийняттям спадщини
після смерті ОСОБА_3, йому було
відмолено у вчиненні нотаріальної дії
через відсутність у нього
правовстановлюючих документів на
майно померлого та запропоновано
звернутися до суду (а.с. 51 - справа №
2/638/1814/13).

Таким чином, суд вважає, що право ОСОБА_2
було порушене та з огляду на
відсутність інших спадкоємців після
смерті ОСОБА_3 першої чи другої черги
приходить до висновку про необхідність
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
в повному обсязі.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_2 та дачну земельну
ділянку АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд м.
Харкова шляхом подачі в 10 денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складено 08 лютого
2014 року.

Суддя: