Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Туренко С.І.
Справа № 2-721/13
Провадження № 22ц/782/3405/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Луганськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - судді Туренка С.І.,

суддів - Максюта І.О., Єрмакова Ю.В.,

при секретарі - Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області у м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду міста
Луганська від 05 червня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - Міське
комунальне підприємство
«Стандарт-Луганськ», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої в наслідок залиття квартири, -

в с т а н о
в и л а:

22 січня 2010 року позивачка звернулася до
суду з позовною заявою про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої в
наслідок залиття квартири, у якій
позивачка посилаючись на те, що у
зв'язку з поломкою каналізаційної
системи сусідів, було залито її
квартиру, внаслідок чого пошкоджено
спальню та коридор квартири, яка
належить позивачці. Просила стягнути з
відповідачів заподіяну матеріальну та
моральну шкоду, а також понесені судові
витрати по оплаті судового збору, по
оплаті витрат на ІТЗ, витрати на оплату
послуг експерта, по оплаті правової
допомоги та витрати на оплату послуг
юридичної фірми.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Луганська від 05 червня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь позивачки
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 3830,80 грн., відшкодування моральної
шкоди в сумі 2000,00 грн., та судові
витрати: 58,30 грн., держмита, 123,00 грн.,
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду справи
та 700 грн., витрат на проведення
додаткової будівельно-технічної
експертизи № 2235/23. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено
за необґрунтованістю.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
23 липня 2013 року ОСОБА_2 направила
апеляційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просила
змінити рішення Ленінського районного
суду міста Луганська від 05 червня 2013
року, зменшити суму стягнення
матеріальної шкоди з відповідачів на
користь ОСОБА_3 до 2060,00 грн., у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити за необґрунтованістю, а
також стягнути з ОСОБА_3 понесені
відповідачами судові витрати.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, однак апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які були присутні в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції під час
розгляду справи були створені такі
умови. Докази, надані сторонами,
досліджені й оцінені в їх сукупності
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_3 є
власницею квартири АДРЕСА_1, що не
заперечується сторонами. Вказана
квартира позивачки розташована на 13-му
поверсі 15-ти поверхового будинку. Над
квартирою позивачки, на АДРЕСА_2, яка на
підставі Свідоцтва про власності від
22.02.1994 року належить відповідачам
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності.

Згідно акту на предмет залиття кв.
АДРЕСА_1 від 12.08.2009 року, складеного
комісією в складі інженера ДУ-2 ОСОБА_7,
майстра ДУ-2 ОСОБА_8, ОСОБА_9,
встановлено, що 11.08.09 року з причин
несправності системи каналізації
(закладеної під кахельну плитку) в
АДРЕСА_2 була залита АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку повторної
будівельно-технічної експертизи № 82/03
від 25.05.2012 року вартість
ремонтно-відновлювального ремонту
спальної кімнати квартири позивачки
складає 2060,00 грн.

Згідно висновку додаткової
будівельно-технічної експертизи № 2235/23
від 21.01.2013 року вартість
ремонтно-відновлювального ремонту
коридору квартири позивачки складає
1770,80 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції вважав підтвердженим факт
залиття квартири позивачки з вини
відповідачів, внаслідок чого їй було
завдано матеріальну шкоду у розмірі
3830,80 гривень та спричинено моральну
шкоду.

З вказаним висновком погоджується
судова колегія, оскільки він
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Доводи апелянта, що вартість
відновлювального ремонту коридору в
квартирі позивачки стягнуто з
відповідачів безпідставно, оскільки
згідно акту складеного комісією
зазначено про залиття лише спальні, є
необґрунтованими за наступних підстав.

Так, згідно акту на предмет залиття
квартири АДРЕСА_1, комісією
встановлено, що 11.08.2009 року з причини
несправності системи каналізації в
АДРЕСА_2 була залита АДРЕСА_1 в якій
залито: спальня, сліди залиття стелі - 2,0
кв.м.

Факт залиття квартири позивачки
відповідачами не оспорюється,
підтвердженням того, що було залито не
тільки спальню, а також і коридор, є
висновок додаткової
будівельно-технічної експертизи № 2235/23
від 21.01.2013 року про вартість
ремонтно-відновлювальних робіт для
відновлення пошкоджень коридору
внаслідок його залиття. Факт залиття
спальні також об'єктивно
підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, то
залиття квартири позивачки відбулося
внаслідок несправності системи
каналізації ванної кімнати
відповідачів, яка є суміжною кімнатою
зі спальнею та коридором, що
підтверджується технічними
характеристиками обох квартир (а.с. 28,
133).

Отже, колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
необхідність стягнення матеріальної
шкоди завданої позивачці в результаті
залиття її квартири, а саме: спальні та
коридору на загальну суму 3830,80 гривень.
Розмір завданої матеріальної шкоди
підтверджений висновками
судово-будівельної експертизи № 82/03
від 25.05.2012 року, призначеної за
клопотанням відповідача ОСОБА_4, та
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 2235/23
від 21.01.2013 року, призначеної за
клопотанням позивачки ОСОБА_3

Доводи апелянта, що позивачем не
доведено факту завдання їй моральної
шкоди також не заслуговують на увагу за
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяного в
результаті порушення її прав, у тому
числі за наявності душевних страждань,
які фізична особа відчуває у зв'язку з
протиправною поведінкою відносно неї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.3 Постанови №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При визначенні розміру моральної шкоди
у сумі 2000 гривень, суд обґрунтовано
виходив з доведеності факту порушення
прав позивачки та пошкодження її майна,
характеру, об'єму та тривалості
душевних страждань позивача, а також
принципів розумності та
справедливості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що відповідачі, як
співвласники квартири, з якої сталося
залиття квартири позивачки несуть
солідарну відповідальність за завдану
шкоду. Однак, солідарна
відповідальність застосовується при
стягненні завданої шкоди і не
стосується порядку присудження та
стягнення судових витрат.

Таким чином, доводи апелянта про
необхідність розподілу судових витрат
відповідно до ст.. 88 ЦПК України
заслуговують на увагу за наступних
підстав.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати пов'язані з проведенням
судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, то
позивачка звернулася із позовними
вимогами про стягнення з відповідачів
шкоди внаслідок залиття квартири у
розмірі 9374 гривні. Позов ОСОБА_3 було
задоволено частково в частині
стягнення шкоди у розмірі 3830,80 грн., що
складає 40,8% до задоволеної частини
позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було
сплачено судові витрати по сплаті
державного мита у розмірі 93,74 гривні,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120 гривень, та витрати за проведення
додаткової будівельно-технічної
експертизи № 2235/23 від 21.01.2013 року у
розмірі 707,04 гривні (а.с. 2, 3, 216).

Отже на користь позивачки з кожного
відповідача з урахуванням
пропорційності до задоволеної частини
позовних вимог, підлягають стягненню
судові витрати по сплаті державного
мита у розмірі 12 гривень 75 копійок,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
16 гривень 32 копійки, витрати на
проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 96 гривень 16 копійок, а всього по
125 гривень 23 копійки.

Як вбачається з матеріалів справи, то
відповідачкою ОСОБА_2 сплачено витрати
за проведення повторної
будівельно-технічної експертизи № 82/03
від 25.05.2012 року у розмірі 1500 гривень, що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера від 27.04.2012
року (а.с. 217).

Враховуючи положення статті 88 ЦПК
України, з позивача на користь ОСОБА_2 з
урахуванням пропорційності до
відхиленої частини позовних вимог,
підлягають стягненню судові витрати на
проведення повторної
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 888 гривень 00 копійок.

Доводи апелянта, що на користь
відповідачів слід стягнути судові
витрати на проведення
будівельно-технічної експертизи № 2852/23
від 17.01.2011 року у розмірі 825,60 гривень не
заслуговують на увагу, оскільки
вказаний висновок суд не взяв до уваги
та не враховував при визначенні
розміру завданої матеріальної шкоди
завданої внаслідок залиття квартири
позивача.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення згідно зі ст.
309 ЦПК країни є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що при розгляді
вказаного позову допущено порушення
процесуального права, що є підставою
для зміни рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307,309, 313, 314,316 ЦПК
України судова колегія ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
міста Луганська від 05 червня 2013 року
змінити скасувавши його в частині
стягнення судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення
яким:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати по сплаті державного
мита у розмірі 12 гривень 75 копійок,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
16 гривень 32 копійки, витрати на
проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 96 гривень 16 копійок, а всього 125
гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати по сплаті державного
мита у розмірі 12 гривень 75 копійок,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
16 гривень 32 копійки, витрати на
проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 96 гривень 16 копійок, а всього 125
гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судові витрати по сплаті державного
мита у розмірі 12 гривень 75 копійок,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
16 гривень 32 копійки, витрати на
проведення додаткової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 96 гривень 16 копійок, а всього 125
гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
сплачені судові витрати на проведення
повторної будівельно-технічної
експертизи у розмірі 888 гривень 00
копійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: