Головуючий суду 1 інстанції - Вінтоняк
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 437/7601/13ц
Провадження № 22ц/782/5344/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді: Ступіної Я. Ю.,

суддів: Коновалової В. А., Темнікової В.
І.,

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 31 жовтня 2013 р. у цивільній
справі за позовом ПАТ "Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 31.10.2013 р. позов
задоволено: стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором №б/н від 04.05.2006 р. у
розмірі 33 417,95 грн. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 334,18 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив таке рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов частково, а саме:
заборгованість за кредитом та
процентам за користування кредитом в
розумних межах, на підставі 217 ЦПК
України надати відповідачу розстрочку
в розмірі 5 років, тобто 60 місяців для
виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_2 підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Представник позивача Мусійченко Д.Л.
апеляційну скаргу не визнав, просив її
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, 04.05.2006 року між
сторонами було укладено кредитний
договір б/н, за яким позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Договір складається
із заяви позичальника, Умов надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою, що
підтверджено підписом відповідача у
заяві.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав. Відповідач порушив
умови кредитного договору і має
прострочену заборгованість за
кредитом. Згідно виписки по особовому
рахунку відповідача останнє зняття
грошових коштів мало місце 19.01.2009 року,
після чого відповідачем здійснювалося
часткове погашення заборгованості,
останнє поповнення картрахунку - 31.10.2011
року на суму 100 грн.

За розрахунком позивача, проти якого
відповідач заперечень не надав, станом
на 29.03.2013 р. заборгованість відповідача
по тілу кредиту 9 297,68 грн., по процентам
за користування кредитом 22 052,75 грн.,
всього 31 350,43 грн.

Згідно п. 8.6. кредитного договору
передбачено право кредитора на
стягнення з боржника штрафу у розмірі
500,00 грн. (фіксована частина) + 5% від ціни
позову (процентна складова), що у справі
складає 1 567,52 грн.

Повно встановивши обставини, що мають
значення для справи, які підтвердженні
належними та допустимими доказами, суд
на підставі ст. 526, 629, 610, 611, ч. 1 ст. 625, ч. 1
ст. 626, ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1054 ЦПК України та
п. 8.6, п. 9.12 договору, укладеного між
сторонами, дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 33 417,95 грн.

Оскільки 19.01.2009 р. відповідач в останнє
зняв грошові кошти з платіжної картки
та 31.10.2011 р. в останнє поповнив
картрахунок на суму 100 грн., а позивач в
суд з позовом звернувся 16.05.2013 р., то на
підставі ст.ст. 257, 264 ЦПК України суд
дійшов правильного висновку, що
позивач не пропустив трирічну позовну
давність.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем позовної давності
строком один рік до вимог про стягнення
штрафу 500 грн. та процентної складової 1
567,52 грн. є необґрунтованими, оскільки
право позивача на отримання цих сум
виникає при пред'явлені позову;
положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України до
цих вимог не застосовується, оскільки
ці суми не є неустойкою, встановленою
ст. 624 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
проценти за користування кредитом
необґрунтовано збільшені, в судовому
засіданні представник апелянта ОСОБА_2
не підтримав. На спростування цього
доводу, який не був предметом розгляду
суду першої інстанції, представником
позивача суду апеляційної інстанції
надана довідка про умови кредитування
з використанням кредитки
"Універсальна", згідно якої процентна
ставка на місяць на суму простроченої
заборгованості - 6%, тобто 72% на рік.

Підстав для застосування положень ст.
217 ЦПК України щодо розстрочки
виконання рішення суду у суду першої
інстанції не було, оскільки відповідач
не заявляв таких вимог в суді першої
інстанції і відповідних доказів не
надавав, а тому згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК
України у суду апеляційної інстанції
відсутні підстави для вирішення цього
питання.

Відповідач не позбавленій права
заявити таку вимогу під час виконання
рішення суду.

Таким чином рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 325 ЦПК України,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 31 жовтня 2013 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:

Cудді: