справа №765/5220/13-ц
провадження 2/765/2351/13
категорія №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Нахімовський районний
суд м. Севастополя у складі:

головуючого судді - Лемешко А.С.,

при секретарі - Сергєєвої О.В.,

представників відповідача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним. Вимоги позову
мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер
батько позивача - ОСОБА_5 При звернені
до нотаріальної контори йому стало
відомо, що за три дні до смерті ним був
складений заповіт на ім'я ОСОБА_4, яким
він заповів належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. За життя
батько позивача зловживав спиртними
напоями, переніс інфаркт та страждав на
ряд інших захворювань, у зв'язку з чим
на думку позивача виникають сумніви
щодо його спроможності на момент
складання заповіту розуміти значення
своїх дій та керувати ними. Такі дії
батька, на думку позивача порушили його
права, як спадкоємця, тому він просить
визнати недійсним заповіт складений на
ім'я ОСОБА_4

У судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала заяву про
неможливість явки та відкладення
розгляду справи, однак доказів
поважності неявки до суду не надала.
Раніше у судових засіданнях позовні
вимоги підтримувала у повному обсязі,
посилаючись на обставини, що викладені
у позові та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову, вказуючи, що
заповіт на ім'я ОСОБА_4 відповідає
дійсній волі ОСОБА_5 та що на момент
його складання він був при своєму
розумі та розумів значення своїх дій, а
також їх наслідки.

Враховуючи приписи ст. 169 ЦПК України,
відповідно до яких межі строків
розгляду даної справи закінчилися, суд
не знаходить підстав для відкладення
розгляду справи та вважає необхідним
розглянути справу у відсутність
представника позивача, який давав свої
пояснення по суті спору та ознайомився
із висновками експерта та ухвалити
рішення на підставі доказів, наявних у
матеріалах справи.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази у їх
сукупності вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
помер спадкодавець ОСОБА_5 (копія
свідоцтва про смерть актова запис №142
від 30.01.2013 р.) Раніше, 25.01.2013 р. їм був
складений заповіт на ім'я ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстровано в реєстрі за №495.
Відповідно до справжнього заповіту
ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1
про що свідчить копія нотаріально
посвідченого заповіту.

Згідно положень ст.ст. 1233, 1234 Цивільного
кодексу України, заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Право на заповіт
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_3 вбачається, що померлий
приходився позивачу батьком. При
зверненні із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори
позивачу ОСОБА_3 стало відомо, що батько
за життя склав на ім'я ОСОБА_4 заповіт,
яким заповів останньому належне йому
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Згідно приписів ст. ст. 1216, 1223
Цивільного кодексу України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях 1261
- 1265 цього Кодексу.

Як пояснила у судовому засіданні
представник позивача, померлий ОСОБА_5
за життя зловживав спиртними напоями,
переніс інфаркт та на момент складання
заповіту не розумів значення своїх дій
та не міг керувати ними.

Статтею 1257 Цивільного кодексу України
передбачено, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

За клопотанням представника позивача
ухвалою Нахімовського районного суду
від 19.09.2013 р. була призначена комплексна
посмертна судова
психолого-психіатрична експертиза.

Згідно з актом №209 комплексної
посмертної судової
психолого-психіатричної експертизи
від 16.12.2013 р. ОСОБА_5 на момент складання
заповіту, 25.01.2013 р. будь-яким психічним
захворюванням не страждав, за своїм
психічним станом міг розуміти значення
своїх дій та керувати ними. Неможливо
виключити, що тяжкий соматичний стан
померлого міг здійснити суттєвий вплив
на фізичну можливість ОСОБА_5
самостійно підписати заповіт 25.01.2013
року.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що на момент
складання заповіту волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі, тому у суду
відсутні підстави визнавати заповіт
недійсним.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши
зібрані докази, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
недоведеними, спростовуються
матеріалами справи, тому не підлягають
задоволенню.

Оскільки у задоволені позову
відмовлено, враховуючи приписи ст. 88
ЦПК України, судові витрати не
підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 п.8 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання
щодо наявності підстав для скасування
заходів забезпечення позову.

Оскільки у задоволені позову
відмовлено, суд вважає необхідним
скасувати заходи забезпечення позову у
вигляді арешту на нерухоме майно,
накладені ухвалою Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 15.08.2013
року.

Керуючись ст.ст. 15,16,1257 ЦК України, ст.ст.
10,30,60,84,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений ухвалою Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 15.08.2013
року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Севастополя через
суд першої інстанції шляхом подачі у
10-ти денний строк з моменту
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя:
/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Нахімовського районного

суду м. Севастополя
А.С. Лемешко