Справа №303/700/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2014 року

м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі головуючого-судді
Куцкір Ю.Ю.

при секретарі
Славич М.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мукачево цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
Мукачівської міської державної
нотаріальної контори, ПАТ КБ
"Приватбанк" в особі Мукачівської філії
ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання
договору застави майна недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, Мукачівської
міської державної нотаріальної
контори, ПАТ КБ «Приватбанк» в особі
Мукачівської філії ПАТ КБ «Приватбанк»
про визнання договору застави майна
недійсним.

Позов мотивований тим, що 13 жовтня 1995
року заставодавець ОСОБА_4 шляхом
обману та підробки підпису оформила
заповіт, яким нібито мій батько ОСОБА_5
заповів йому та їй усе своє майно у
рівних частинах. Цей заповіт
зареєстрований в реєстрі за №1-10.009. Він
вперше почув за існування цього
заповіту тоді, коли нарешті йому
випадково надали копію договору
застави майна від 21.09.2001 року на
підставі якого відповідачка ОСОБА_4
отримала кредит в Мукачівській філії
Приватбанку під заставу батьківського
будинку АДРЕСА_1, а він при отриманні
нею кредиту, надав нібито їй свою
частку в будинку. Отримавши кредит
ОСОБА_4 не сплатила його і тому
представники Мукачівського відділення
«Приватбанку» за заборгованість в
подальшому відібрали від нього
будинок. Причиною того, що ОСОБА_4
підробила названий заповіт стало те, що
вона в 2001 році скоїла злочин, працюючи в
Мукачвському відділенні Ощадбанку,
(розкрадання грошових коштів у великих
розмірах) і для того, щоб погасити
нестачу підробила заповіт. Цей заповіт
посвідчила державний нотаріус
Герцускі В.Л. Мукачівської державної
нотаріальної контори. Його батько не
складав такого заповіту про це
свідчить те, що в графі де повинен бути
підпис батька стоїть явно не його
підпис. Якби такий заповіт складався у
вказаній на ньому даті, то він точно за
нього знав би так як вони з батьком
неодноразово на цю тему при його житті
говорили. Його батько ОСОБА_5
неодноразово говорив йому та іншим, що
весь будинок залишається йому, а дочці
його дружини від першого шлюбу,
заставодавцю по справі він допоміг
побудувати інший будинок. Крім
названого заповіту ОСОБА_4 підробляє
договір дарування від його батька
ОСОБА_5 на якому чомусь стоїть також
дата 13.10.1995 рік і засвідчується
Мукачівською державною нотаріальною
конторою і нотаріусом Герцускі В.Л.. Цей
Договір дарування зареєстрований в
реєстрі під №1-10.008. На одному з
оригіналів в якому теж не має підпису
дарувальника ОСОБА_5. Тому Мукачівським
міськрайонним судом від 12.08.2009 року
вказаний договір дарування визнаний
недійсним і скасований. Виходячи із
договору дарування та заповіту, який
ніби склали за згодою його батька
ОСОБА_5 в один день, то тоді виходить, що
він згідно договору дарування дарує
ОСОБА_4 із своєї ? частину жилого
будинку ? частину будинку, і того ж дня
заповідає із своєї частки, що
залишилася, а залишилася тільки ?, та ?
частину якою вже не володіє. І ці
договори посвідчує державний нотаріус
в один день не перевіряючи чомусь
заборону на відчуження того майна, яке
вона того ж дня посвідчувала на
відчуження. Викликає великий сумнів
реєстрація за реєстрами Мукачівської
державної нотаріальної контори
договору дарування за №1-10.008, а також
заповіту за №1-10.009 13 жовтня 1995 року. Є
всі підстави вважати, що ці угоди були
складені і зареєстровані в 2001 році,
коли ОСОБА_4 поспішаючи повернути
викрадені гроші в Ощадбанку в спішному
порядку підроблювала їх для того, щоб
отримати кредит. Таким чином,
відповідачка ОСОБА_4 підроблюючи
заповіт від 13.10.1995 року розпорядилася
майном, яке їй не належить на праві
особистої власності як вимагає Закон
України «Про власність» від 07.12.1991 року,
а також роз'яснює Пленум ВСУ, постанова
№7 від 04.10.1991 року. При посвідченні
заповіту та договору дарування
нотаріус зобов'язаний діяти згідно ст.55
ЗУ «Про нотаріат» і діяти відповідно до
умов подання документів, які
підтверджують право власності на
майно, що відчужується самим власником,
а також сам власник зобов'язаний
засвідчувати своїм підписом у
відповідних угодах. Тому Мукачівським
міськрайонним судом від 23.11.2010 року
заповіт укладений 13.10.1995 року ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 визнаний недійсним.
19.04.2011 року Мукачівським міськрайонним
судом скасовано свідоцтво про право на
спадщину від 14.09.2001 року в частині
прийняття спадщини ОСОБА_4 ? частини
будинку АДРЕСА_1. Другим пунктом цього
рішення визнано за ним ОСОБА_1
спадкоємцем за законом спадкового
майна, що відкрилася після смерті
ОСОБА_5 по спадковій справі №345 на ?
частину будинку АДРЕСА_1. В договорі
застави майна від 26.09.2001 року п.2 прямо
вказано, що ОСОБА_4 стала власником
майна в частині 2/40 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 14.09.2001 року і договору
дарування від 12.10.1995 року. З наведених
підстав заставодавець ОСОБА_4 не була
власником майна, що надавалось нею в
заставу в договорі який був
посвідчений нотаріусом Герцускі В.Л.
26.09.2001 року і судовим рішенням доведено,
що вона підробила документи відповідно
до яких вона стала власником 2/4 частини
будинку АДРЕСА_1. Крім заставодавця
(майнового поручителя) ОСОБА_4 в
договорі застави вказаний і він як
майновий поручитель, однак там вказано
лише його прізвище, ім'я та по батькові
і його на той час адресу проживання, ні
паспортних даних, ні коду, в графі де
виконаний його підпис стоїть ні би то
його підпис, але з таким договором він
не був ознайомлений і про нього нічого
не знав. Про те, що він не був майновим
поручителем свідчить те, що до
Мукачівської державної міської
нотаріальної контори він 26.09.2001 року не
ходив і відповідну заяву про передачу
свого майна під заставу отримання
кредиту ОСОБА_4 не писав і не надавав.
Вказані документи підробила ОСОБА_4
разом з нотаріусом Герцускі В.Л..

31.01.2014 року представник позивача ОСОБА_2
подав до суду заяву про уточнення
позовних вимог, а саме просив суд
визнати недійсним та скасувати договір
застави майна укладений між
заставодавцем ОСОБА_4 та
заставодержателем ПАТ КБ «Приватбанк»,
який посвідчений державним нотаріусом
Мукачівської державної нотаріальної
контори Герцускі В.Л. 26 вересня 2001 року
і зареєстрованого в реєстрі за №1-3936.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов із уточненими позовними вимогами
підтримав та просив суд задоволити
його з підстав викладених в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов із уточненими
позовними вимогами також підтримав та
просив суд задоволити його з підстав
викладених в позові, пояснивши суду, що
відповідач ОСОБА_4 шляхом обману
оформила заповіт та договір дарування,
які згодом були визнані недійсними та
скасовані. ОСОБА_4 одержала кредит в
банку надавши під заставу будинок
АДРЕСА_1, який належав її батьку та
знаходився в АДРЕСА_1. Вчинивши злочин
працюючи в установі Ощадбанку вона
взяла кредит у відповідача для
погашення нестачі, яка була виявлена
при перевірці. Одержавши кредит ОСОБА_4
не повернула його відповідачу. Через
деякий час позивач ОСОБА_1 дізнався, а
саме після одержання повідомлення з
банку про отримання відповідачем
кредиту. Договір дарування та заповіт
були визнані недійсними та скасовані в
судовому порядку. Також пояснив, що в
Договорі застави майна немає
паспортних даних та підпису позивача
ОСОБА_1, позивач не звертався в
Мукачівську нотаріальну контору та
Мукачівське МБТІ та ЕО. Відповідач
ОСОБА_4 не була власником майна, а
підробивши документи передала майно в
заставу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася про час та місце
судового розгляду повідомлялася
належним чином про причину неявки суд
не повідомила.

Представник відповідача ПАТ КБ
"Приватбанк" ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов із уточненими вимогами
не визнав, та пояснив суду, що позивач
ОСОБА_5 пропустив строк звернення до
суду, оскільки строк позовної давності
починається з моменту коли особа
дізналася про порушення свого права.
ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх
прав ще в 2009 році, а саме про існування
Договору застави майна від 21.09.2001 року
про що зазначено в рішенні
Мукачівського міськрайонного суду від
12.08.2009 року, а звернувся він з позовом до
суду в 2013 році. У зв'язку з цим та
поданою письмовою заявою про
застосування строку позовної давності
просить суд відмовити в позові.

Представник Мукачівської міської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився про час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, але подав до суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
задоволення позовних вимог залишає на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку, що
уточнені позовні вимоги не підлягають
до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджуються
належними у справі доказами, що 12
серпня 2009 року Мукачівським
міськрайонним судом справа №2-1810/09
ухвалено заочне рішення, яким договір
дарування ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 від 13.10.1995 року посвідченого
Мукачівською державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі за
№1-10.008 та укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 визнано недійсним (а.с. 5,6).

Встановлено, що 23 листопада 2010 року
Мукачівським міськрайонним судом
справа №2-1993/10 ухвалено заочне рішення,
яким визнано недійсним заповіт
укладений 13 жовтня 1995 року ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідченого
Мукачівською державною нотаріальною
конторою, зареєстрованого в реєстрі
№1-10.009 (а.с. 7-9).

Також встановлено, що 19 квітня 2011 року
Мукачівським міськрайонним судом
справа №2-741/11 ухвалено заочне рішення,
яким скасовано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 14 вересня 2001
року, посвідченого Мукачівською
державною нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі №1-3828 в
частині прийняття спадщини ОСОБА_4 ?
частини будинку АДРЕСА_1. Визнано
ОСОБА_1 спадкоємцем за законом
спадкового майна, що відкрилося після
смерті ОСОБА_5 по спадковій справі №345
на ? частину будинку АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

В судовому засіданні встановлено, що 26
вересня 2001 року було укладено Договір
застави майна між ОСОБА_4, ОСОБА_1, який
виступав майновим поручителем ОСОБА_4
та КБ «Приватбанк» як
заставодержатель, відповідно до якого
згідно Кредитної угоди №1091/СП від
26.09.2001 року заставодержатель надає
ОСОБА_4 кредит на суму 10 000 гривень, а для
забезпечення своєчасного повернення
кредиту заставодавець заставив
домоволодіння АДРЕСА_1, яке знаходиться
в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 в частині
2/4 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до Свідоцтва про право на
спадщину по закону від 22.07.1993 року
ОСОБА_1 одержав у спадщину частину
будинку АДРЕСА_1, а саме ? частину
будинку (а.с.85,88 Інвентарна справа
№2427/1536).

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст.181 ЦК Української
РСР (в редакції 1963 року), який діяв на
момент укладення договору застави
майна встановлено, що в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає в силу договору чи закону.
Заставою може бути забезпечена дійсна
вимога. Застава може мати місце також
щодо вимог, які можуть виникнути у
майбутньому, за умови, якщо є угода
сторін про розмір забезпечення
заставою таких вимог. Відносини
застави регулюються Законом України
"Про заставу", іншими актами
законодавства.

Згідно ст.4 ЗУ "Про заставу"
предметом застави може бути майно, яке
відповідно до законодавства України
може бути відчужено заставодавцем та
на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про
заставу" сторонами договору застави
(заставодавцем і заставодержателем)
можуть бути фізичні, юридичні особи
та держава. Заставодавцем може бути як
сам боржник, так і третя особа (майновий
поручитель). Заставодавцем при заставі
майна може бути його власник, який має
право відчужувати заставлене майно на
підставах, передбачених законом, а
також особа, якій власник у
встановленому порядку передав майно і
право застави на це майно.

У відповідності до ст.14 ЗУ "Про
заставу" недотримання вимог щодо
форми договору застави та його
нотаріального посвідчення тягне за
собою недійсність договору з
наслідками, передбаченими
законодавством України.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Таким чином, враховуючи дані
обставини судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 був власником
нерухомого майна, а саме ? частини
будинку АДРЕСА_1.

Також суд критично оцінює покази
позивача ОСОБА_1 проте, що він не ходив
до нотаріальної контори та не
підписував договір застави майна, а
також нічого про нього не знав і не
бере їх до уваги, оскільки після
призначення судово-почеркознавчої
експертизи позивачем не було надано
суду вільних зразків почерку. У зв'язку
з цим, експертом були повернуті
матеріали справи без виконання.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1
дізнався про Договір застави майна, а
саме 12 серпня 2009 року, а звернувся до
суду 07.02.2013 року.

У відповідності до вимог ст.256, 257, 267 ЦК
України позовна давність - це строк у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою по захист свого
цивільного права та інтересу. Загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Заява про захист
цивільного права або інтересу має бути
прийнята судом до розгляду незалежно
від спливу позовної давності. Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосовування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд
приходить до висновку, що у позові саме
з цієї підстави слід відмовити, тобто у
зв'язку із спливом строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст.
3,10,11,60,209,212,214-215,217,218 ЦПК України, ст.256, 257,
572, 573, 574, 575, 576-593 ЦК України, п.6, 9
"Прикінцевих та перехідних положень" ЦК
України, суд, -

р і ш
и в :

У задоволенні позову із уточненими
позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
Мукачівської міської державної
нотаріальної контори, ПАТ КБ
"Приватбанк" в особі Мукачівської філії
ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання
недійсним та скасування договору
застави майна укладеного між
заставодавцем ОСОБА_4 та
заставодержателем ПАТ КБ "Приватбанк",
який посвідчений державним нотаріусом
Мукачівської державної нотаріальної
контори Герцускі В.Л. 26 вересня 2001 року
і зареєстрований в реєстрі за №1-3936 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд.

Головуючий

Ю.Ю. Куцкір