11.02.2014 Справа № 756/4484/13-ц
Унікальний номер 756/2305/13-ц
Номер справи 2/756/96/14
06 лютого 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Головне управління
юстиції в м.Києві про визнання заповіту
В березні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві
про визнання заповіту недійсним.
В обґрунтування позову вказує, що
являється єдиним сином ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після смерті матері звернувся до
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, де стало відомо, що
померла 08.09.2009 року склала заповіт на
ім*я ОСОБА_2, який зареєстрований у
спадковому реєстрі за № 4-2252.
Копію заповіту нотаріус відмовилась
показати, а тому зміст заповіту
позивачу не відомий.
Квартира, в якій проживала померла була
приватизована і належала на праві
спільної часткової власності трьом
особам: позивачу, померлій та ОСОБА_4,
який являється батьком позивача, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 27.05.2004 року.
Позивач був зареєстрований та проживав
у спірній квартирі з 1972 року. В 1990 році
позивач одружився і з дружиною певний
час теж проживали у спірній квартирі, а
лише у 2003 році придбали власне житло і
переїхали проживати в інший будинок.
У 2004-2005 році відповідач з Запорізької
області переїхала проживати до міста
Києва. Оскільки власного житла вона не
мала, то певний час проживала на
орендованих квартирах. Матеріальне
становище на той час її було скрутним,
важко було самостійно сплачувати
орендоване житло, а тому на прохання
батька позивача почала проживати в
спірній квартирі і займати одну
кімнату. Відповідач являлась родичкою
по лінії батька позивача.
З 2005 - 2006 року відповідач проживала у
спірній квартирі без реєстрації
проживання, при цьому сплачувала
комунальні послуги за квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4
На момент, коли відповідач поселялася
проживати у спірну квартиру ОСОБА_3
зловживала алкогольними напоями.
Після смерті батька позивача у
квартирі залишилася проживати матір
та відповідач. ОСОБА_3 не припиняла
вживати спиртні напої до самої смерті,
від чого стан здоров?я її почав
погіршуватися, вона поступово почала
втрачати зір. На неодноразові
вмовляння позивача звернутися до
лікарів категорично відмовлялася і в
кінцевому результаті повністю
Позивач зазначає, що померла не мала
жодного наміру складати заповіт на
відповідача, оскільки було раніше
обумовлено, що після смерті все її
майно залишиться йому, а тому факт
складання заповіту на користь
відповідача викликало чимало сумнівів
та обурення з приводу того, що померла
час від часу виказувала незадоволення
з приводу проживання з відповідачем та
є сумніви, що складання заповіту було
вільним, відповідало внутрішній волі
спадкодавця та у момент його складання
усвідомлювала значення своїх дій та
могла фізично його сама підписати.
Враховуючи вищевикладене позивач
посилаючись на ст.ст. 15, 16, 203, 215, 1221-1223,
1234, 1257 ЦК України просив суд визнати
недійсним заповіт ОСОБА_3 від 08.09.2009
року, посвідчений державним нотаріусом
Двадцять першої Київської державної
нотаріальної контори.
Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, з обставин викладених в
позові та просили суд позов
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував з посиланням на те, що
вимоги позивача не ґрунтуються на
належних доказах, просив в задоволенні
Представник третьої особи в судове
засідання не з?явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином, подав заяву про
розгляд справи без його участі. Суд
вважає за можливе провести розгляд
справи без участі третьої особи.
Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, свідків та дослідивши
письмові докази по справі судом
Як вбачається з матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка
являється матір?ю позивача.
В строки визначені законом
позивач звернувся до Двадцять першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, де йому стало відомо, що
померла 08.09.2009 року склала заповіт на
ОСОБА_2 в свою чергу 23.11.2012 року
подала до нотаріальної контори також
заяву про прийняття спадщини після
В ході розгляду справи встановлено, що
заповіт від імені ОСОБА_3 на ім?я ОСОБА_2
за реєстраційним номером 4-2252
посвідчував 08.09.2009 року державний
нотаріус Двадцять першої київської
державної нотаріальної контори
Шовкошитня В.В. Заповіт написано зі
слів заповідача за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів,
що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1248 ЦК
України. На бажання спадкодавця
заповіт був посвідчений у приміщенні
державної нотаріальної контори у
присутності двох свідків - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 Відповідно до зазначеного
заповіту ОСОБА_3 заповіла належну їй на
праві власності частину квартири
Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що в її
присутності ОСОБА_3 підписувала
заповіт. ОСОБА_3 була людиною похилого
віку, до нотаріальної контори прибула
разом з ОСОБА_2, зовні у неї ніяких
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_3
була її сусідкою. ОСОБА_3 сильно вживала
алкогольні напої, спала п*яною на
лавочці, навіть звідти падала.
Запитувала чому її не лікують від
алкоголізму, проте лікар сказала, що в
такому віці не лікують. Сусіди
неодноразово викликали швидку
допомогу та міліцію, оскільки ОСОБА_3
перебувала в стані алкогольного
сп*яніння, проте міліція її не забирала.
Також зазначила, що у ОСОБА_3 були
проблеми з зором, у неї була катаракта.
ОСОБА_2 бачила проте ніколи з нею не
спілкувалася, про заповіт їй взагалі
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
перебуває в родинних стосунках зі
сторонами. ОСОБА_2 приїхала в Київ на
роботу і її взяли на квартиру ОСОБА_4. Їй
відомо, що ОСОБА_3 вживала алкогольні
напої. Останній раз її бачила в
При цьому, позивачем не надано
суду письмових доказів які б свідчили
проте, що ОСОБА_3 вживала алкогольні
напої, як і не надано письмових доказів
на підтвердження того, що у померлої
були проблеми з зором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
У статті 1247 ЦК України
передбачені загальні вимоги до форми
заповіту. А саме, заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням часу та
місця його складання; має бути особисто
підписаний заповідачем; має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
службовими особами зазначеними у
статтях 1251-1252 ЦК України.
У відповідності до ст.1234 ЦК
України право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю.
Звертаючись до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним позивач
ставить під сумнів обсяг цивільної
дієздатності заповідача. Проте,
відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року № 7 за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або особою,
яка через стійкий розлад здоров*я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними. Для
встановлення психічного стану
заповідача в момент складання
заповіту, який давав би підставу
припустити , що особа не розуміла
значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними на момент складання
заповіту, суд призначає посмертну
судово-психіатричну експертизу (стаття
145 ЦПК України) Проте, сторони
клопотання про її призначення не
Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що спірний заповіт повністю
відповідає вимогам діючого
законодавства. Позивачем не надано
суду доказів в розумінні ст.ст. 57-59 ЦК
України, на підтвердження того, що
ОСОБА_3 на момент укладення заповіту
не розуміла значення своїх дій та не
могла ними керувати. Як і не надано
доказів на підтвердження того, що було
відсутнє вільне волевиявлення
учасника правочину та що воно
суперечило б його волі на час
укладення заповіту.
З огляду на викладене суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.
На підставі викладеного та
керуючись ст.1233, 1234, 1247, 1251-1252 ЦК України,
ст.ст. 10,11, 15, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Головне управління
юстиції в м.Києві про визнання заповіту
недійсним - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :