АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/396/2014
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/2850/13ц
Категорія - аліменти.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

23 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючої судді -
Міненкової Н.О.

Суддів - Гальянової І.Г.
Бородіна М.М..

Секретар - Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 12 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове
звільнення від сплати аліментів, -

в с т а н о
в и л а:

в лютому 2013 року у суд звернувся
позивач і просив зменшити суму
заборгованості по аліментам належну до
виплати з 17 549 грн. до 5000 грн. В
обґрунтування посилався на те, що
рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 30 червня 2009 року з нього на
користь відповідачки були стягнуті
аліменти в розмірі ? частини з усіх
видів заробітку. З травня 2009 по лютий 2010
року він сплачував аліменти
добровільно та передавав ОСОБА_2 суми
від 700 до 900 грн. Але, у зв'язку з тим, що у
лютому 2010 року він втратив роботу,
звернувся до ОСОБА_2 та попросив про те,
що почне сплачувати аліменти після
того як працевлаштується.
Відповідачка звернулася до виконавчої
служби де була нарахована
заборгованість без урахування
сплачених добровільно сум з травня 2009
по лютий 2010 рік. Заборгованість, яку
нарахував державний виконавець склала
17549 грн. Просив, з посиланням на ч.2 ст. 197
Сімейного Кодексу України врахувати
те, що відповідачка залишилась
проживати в квартирі, яка належить йому
на праві власності разом з донькою. Він
вимушений проживати на квартирі, так як
відносини які склалися з колишньою
дружиною призводять до скандалів. Він
сплачує комунальні послуги за
квартиру, оплачував лікування своєї
матері, яка за допомогою звернулася до
нього. Вважає, що вищевказані обставини
є істотними, що вплинули на його
спроможність сплачувати своєчасно
аліменти.

В жовтні 2013 року позивач уточнив
позовні вимоги та зазначив, що в липні
2010 року його матері була зроблена
операція, яка потребувала значних
матеріальних витрат і саме він
здійснював за нею догляд та надавав
матеріальну допомогу. Крім того, після
звільнення з роботи в грудні 2009 року
він не мав можливості знайти роботу,
підробляв випадковими заробітками.

Представник відповідачки проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що позивачем не надано достатніх
доказів наявності істотних умов для
зменшення заборгованості.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року
в задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погодився з рішенням ОСОБА_1 й у
апеляційній скарзі просить його
скасувати як необґрунтоване і таке, що
постановлено на неповно з'ясованих
обставинах справи, без дослідження
доказів, які надавалися стороною
позивача.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони, судова колегія
вважає, що підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 197 Сімейного
Кодексу , з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів
суд може відстрочити або розстрочити
сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд
може повністю або частково звільнити
його від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника
аліментів від сплати заборгованості,
якщо буде встановлено, що вона виникла
внаслідок непред'явлення без поважної
причини виконавчого листа до виконання
особою, на користь якої присуджено
аліменти.

Тобто, залежно від різних
обставин, які зумовили виникнення
заборгованості, стаття 197 СК передбачає
чотири способи правового реагування.

Розстрочення сплати
заборгованості означає, що вся сума
заборгованості ділиться на відповідні
частки з фіксованим строком їх
внесення.

Часткове або повне звільнення від
сплати заборгованості по аліментам
можливе тоді, коли невиконання
аліментного обов'язку було зумовлене
тяжкою хворобою або іншими
обставинами, які мають істотне
значення.

Позивач як на обставини що мають
істотне значення посилався на те, що в
2010 році його мама захворіла і
потребувала термінової операції, що
спонукало його узяти гроші в борг. Крім
іншого, позивач посилався на те, що він
не має роботи і перебивається
тимчасовими заробітками.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія вважає, що
позивачем та його представником не
доведено в суді те, що заборгованість
виникла внаслідок обставин, які мають
істотне значення. Суду не були надані
докази того, що позивач, маючи вищу
освіту, протягом тривалого часу не має
можливості працевлаштуватися. Дані про
те, що він перебуває або перебував на
обліку в центрі зайнятості, як особа що
шукає робо, суду не надавалися, а також
інші докази на підтвердження цих
доводів.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
та згідно наданих до матеріалів справи
платіжних документів здійснює оплату
комунальних послуг. Згідно з рішенням
суду від 16 березня 2010 року в дану
квартиру були вселенні його колишня
дружина ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3, з
правом користування квартирою.
Посилання позивача як на істотну
обставину на те, що він як власник не
має можливості проживати в квартирі,
користуватися та розпоряджатися нею,
та вимушений сплачувати комунальні
послуги, які він не споживає, не може
вважатися істотною обставиною в сенсі
ст. 197 СК , так як дані питання
регулюються нормами цивільного
законодавства, а саме ст. 405 ЦК.

З матеріалів справи вбачається,
що сама сума заборгованості, визначена
державним виконавцем позивачем не
оспорюється як і термін її утворення.
Питання щодо зарахування сум сплачених
за період нарахування заборгованості
і які не були враховані державним
виконавцем вирішується згідно із
Законом України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні .

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі висновків суду першої інстанції
не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,317,319 ЦПК
України судова колегія,

у х в а л и
л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -