Справа № 2-175/3714/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
кредитного договору недійсним та за
зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання кредитного
договору не дійсним, в якому просив
визнати не дійсним кредитний договір №
0 від 29 травня 2008 року укладений
між ним, ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та
звільнити його від сплати судового
збору.

В обґрунтування позову вказав, що 29
травня 2008 року між ним, ОСОБА_1 та АКІБ
«Укрсиббанк» було укладено кредитний
договір № 0. З метою забезпечення
виконання зобов'язань по вищевказаному
кредитному договору, між ним, ОСОБА_1 та
АКІБ «Укрсиббанк», також було укладено
іпотечний договір № 0/0/З від
29 травня 2008 року, згідно якого в іпотеку
було передане нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля, (магазин по продажу
продуктів харчування і ТНС - «А»
загальною площею 112 кв.м.), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Договір поруки між ОСОБА_2 та
Відповідачем. Загалом за кредитним
договором ним отримано 163000 доларів США
під 14 % відсотків річних, строком до 28
травня 2018 року включно. Вважає, що банк
вводить його в оману щодо розміру
фактичної відсоткової ставки.
Відповідно до власних розрахунків
заборгованості, ефективна відсоткова
ставка складає 14,9% річних, при цьому
загальна переплата за кредитом повинна
бути нижча, ніж розрахована банком.
Тому він звернувся до суду з даним
позовом для захисту своїх прав.

В грудні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернувся до суду з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в якій просив ухвалити
рішення, яким солідарно стягнути з
відповідачів на їх користь
заборгованість по Договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 29
травня 2008 року в сумі 1 059 343,48 грн. , в
тому числі: заборгованість за кредитом
в розмірі 989 458 грн. 91 коп.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в розмірі 67 237
грн. 84 коп., пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом в
розмірі 2 646 грн. 73 коп., а також судовий
збір в сумі 3441 грн.

В обґрунтування своїх вимог ПАТ
«УкрСиббанк» вказав на те, що 29 травня
2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_1 був укладений Договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 163 000,00 доларів
США, в порядку та на умовах визначених
Кредитним договором. Для забезпечення
повного і своєчасного виконання
боргових зобов'язань за Кредитним
договором ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») був
укладений договір поруки № 0/П від
29 травня 2008 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання
відповідати за повне і своєчасне
виконання ОСОБА_1 всіх боргових
зобов'язань перед банком. ОСОБА_1
порушив умови кредитного договору і
має прострочену заборгованість, таким
чином, станом на 16 листопада 2013 року
виникла заборгованість за Договором
про надання споживчого кредиту №
0 від 29 травня 2008 року в розмірі 1 059
34348 грн. Тому АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк»)
вимушений звернутися до суду для
стягнення вказаної вище суми
заборгованості.

Представник Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» за
довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги
банку підтримала та просила
задовольнити в повному обсязі, позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному
обсязі та просила відмовити в їх
задоволенні, про що подала заяву та
просила про розгляд справи у її
відсутність.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю
ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи
за його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участи у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Частина перша ст. 203 ЦК України,
встановлює, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

У судовому засіданні встановлено, що 29
травня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений
Договір про надання споживчого кредиту
№ 0, згідно якого банк надав
відповідачу кредит в розмірі 163 000,00
доларів США, строком до 28 травня 2018 року
(а.с.6-9). Кредит було надано на споживчі
потреби.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань згідно вищевказаного
кредитного договору, 29 травня 2008 року
між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було
також укладено іпотечний договір №
0/0/З, згідно якого в іпотеку
було передане нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля (магазин по продажу
продуктів харчування і ТНС - «А»
загальною площею 112 кв.м.), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.93-94).

Того ж дня, в забезпечення виконання
зобов'язань, передбачених Договором
про надання споживчого кредиту №
0 від 29 травня 2008 року між банком
та ОСОБА_2 та був укладений договір
поруки № 0/П від 29 травня 2008 року,
відповідно до якого поручитель взяв на
себе зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язаннях ОСОБА_1 за
Договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 29 травня 2008 року
(а.с.83-84).

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договорів та визначенні умов з
урахуванням вимог цього кодексу та
інших актів цивільного законодавства,
вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 230 ЦК
України якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Так, фінансові послуги через їхню
складність та властиві їм серйозні
ризики потребують встановлення
детальних вимог, включаючи позитивні
зобов'язання торговця. Оманливі види
торговельної практики утримують
споживача від поміркованого і, таким
чином, ефективного вибору. Для
підтримання впевненості споживачів
загальна заборона несправедливих
видів торговельної практики однаковою
мірою повинна застосовуватись до тих
із них, що виникають як за межами
контрактних відносин між торговцем та
споживачем, так і під час виконання
укладеного контракту (п.п. 9,13,14
преамбули Директиви Європейського
Парламенту та Ради 2005/29/ЄС від 11.05.2005
року щодо несправедливих видів
торговельної практики).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
та згідно роз'яснень п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсним» від 06.11.2009 року,
правочин може бути визнаний недійсним
лише на підставах, визначених законом,
та з застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Підставами недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в постанові від
30.03.2012 року N 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснив у п.
14, що суди повинні розмежовувати
кредитний договір, який є недійсним у
силу закону (нікчемний) або може бути
визнаний таким у судовому порядку
(оспорюваний) з підстав, встановлених
частиною першою ст. 215 ЦК України, та
кредитний договір, який є неукладеним
(не відбувся), що не може бути визнаний
недійсним, зокрема, у випадку, коли
сторони в належній формі не досягли
згоди щодо хоча б з однієї його
істотної умови або зміст яких
неможливо встановити виходячи з норм
чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1
ЦК України).

В силу Закону та Правил обов'язковими
(істотними) умовами кредитного
договору є: детальний розпис загальної
вартості кредиту для споживача із
зазначенням реальної процентної
ставки (у процентах річних) та
абсолютного значення подорожчання
кредиту (у грошовому виразі); графік
платежів на весь строк кредитування;
попередження про валютні ризики.

Відповідно до п.п. 8, 14, 16 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» № 5 від 30
березня 2012 року кредитний договір може
бути визнаний недійсним в зв'язку з тим,
що він не відповідає вимогам
законодавства України.

Суд дійшов висновку, що вказаний
правочин, тобто Кредитний договір,
вчинено у письмовій формі, з
дотриманням вимог, передбачених чинним
законодавством (скріплений підписами
працівника Банку та печаткою з однієї
сторони і підписами ОСОБА_1 з іншої
сторони). Погодження умов договору
відповідають положенням ч. 1 ст. 628 ЦК
України про те, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Таким, чином можна стверджувати, що
Кредитний договір підписано сторонами
на добровільних засадах та відповідає
їх намірам сторін по безумовному
виконанню взятих на себе зобов'язань.
Таким чином, ОСОБА_1 при укладенні
кредитного договору був ознайомлений з
його умовами, не заперечував проти них,
та проти наданого йому кредиту в
обумовленій договором сумі. Окрім
цього, при укладенні спірного договору
волевиявлення ОСОБА_1 було вільним та
відповідало його внутрішній волі.

З огляду на зазначене вище, в момент
вчинення правочину (підписання
кредитного договору) було дотримано
вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦК України. Крім того згідно з п. 20
постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №
9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину.

Наявність умислу в діях Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.
Враховуючи наведені вище обставини,
твердження позивача про недійсність
спірного договору, який був укладений
внаслідок обману є безпідставними і
непідтвердженими.

Відповідно до умов Кредитного договору
№ 0 від 29 травня 2008 року
позичальник несе усі валютні ризики
під час виконання зобов'язань за цим
кредитним договором. ОСОБА_1 поставив
свій підпис під Кредитним договором №
0 від 29 травня 2008 року, а отже,
прийняв їх умови.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачка інших доказів порушення її
прав та несправедливості умов договору
суду не надала.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності, а також
те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання Кредитного договору
недійсним, не ґрунтуються на жодній з
підстав недійсності правочину,
передбачених ЦК України, суд прийшов до
висновку, що у їх задоволенні слід
відмовити.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону або
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.
До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 554 ЦК України - у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до умов Кредитного договору
у разі не виконання, або неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором
банк має право вимагати дострокового
погашення кредиту позичальником у
повному обсязі разом із сплатою всіх
сум, належних до сплати включаючи
проценти за кредитом (в тому числі,
прострочені проценти), пеню та штрафи.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2.2, 4.1, 4.2
Кредитного договору ОСОБА_1
зобов'язався належним чином прийняти,
використовувати і повернути Банку
отримані кошти, а також здійснювати
плату за кредит (встановлені проценти
та комісії) у терміни, встановлені
графіком погашення кредиту.

Згідно п.1.3.1 Кредитного договору за
користування кредитними коштами
протягом перших 30 календарних днів,
рахуючи з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 14 % річних.

Відповідно до умов Договору у разі
невиконання чи неналежного виконання
відповідачами будь-яких обов'язків,
встановлених Договором, в тому числі у
разі затримання сплати частини Кредиту
та/або процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць,
позивач має право вимагати
дострокового виконання зобов'язання з
повернення Кредиту за Договором.

ОСОБА_1 ухилявся від виконання
договірних зобов'язань, передбачених
кредитним договором. На неодноразові
письмові звернення позивача погасити
існуючу заборгованість відповідач не
реагує.

Згідно п.4.1 Кредитного договору
встановлено, що у разі порушення
позичальником термінів погашення
будь-яких грошових зобов'язань за
договором та Кредитним договором
строком більше ніж на один місяць банк
має право вимагати дострокового
повернення всієї наданої йому суми
кредиту згідно вимог Договору,
нарахованих процентів, комісій у
порядку встановленому розділом 1 цього
Договору.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору
за порушення термінів повернення
кредиту та термінів сплати процентів
або комісій позичальник сплачує банку
додатково до встановленої процентної
ставки за кредит пеню із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
розраховується за офіційним обмінним
курсом НБУ гривні до валюти
заборгованістю станом на дату
нарахування такої пені, якщо сума
заборгованості виражена в іноземній
валюті.

Відповідачі в добровільному порядку
кошти не повернули, чим порушили
прийняті на себе договірні
зобов'язання. Станом на 16 листопада 2013
року розмір заборгованості
позичальників по поверненню кредитних
коштів за Договором про надання
споживчого кредиту № 0 від 29
травня 2008 року становить в розмірі 1 059
34348 грн., в тому числі: заборгованість за
кредитом в розмірі 123 790,68 доларів США,
що еквівалентно 989 458 грн. 91 коп.,
заборгованість за процентами за
користуванням кредитом в розмірі 8 412,09
доларів США, що еквівалентно 67 237 грн. 84
коп., пеня в розмірі 331,13 доларів США, що
еквівалентно 2 646 грн. 73 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивача повинно бути стягнено
сплачений судовий збір в сумі 3441 грн.,
тобто з кожного по 1720 грн.50 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61,
88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
податковий номер - НОМЕР_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
податковий номер - НОМЕР_2, на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» ()
заборгованість за Кредитним договором
№ 0 від 29 травня 2008 року в розмірі 1
059 343 грн. 48 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом в розмірі 989
458 грн. 91 коп., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом в
розмірі 67 237 грн. 84 коп., пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом в розмірі 2 646 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний податковий номер -
НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний податковий номер -
НОМЕР_2, на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
() судовий збір у розмірі
3441 грн., тобто з кожного по 1720 грн.50 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про
визнання кредитного договору
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Озерянська Ж.М.