У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне
рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 27 листопада 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 17 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
12 серпня 2008 року із ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, за яким
вона отримала у кредит 37 тис. доларів
США зі сплатою 14,4 % річних терміном до 11
серпня 2028 року. У той же день на
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 між банком і ОСОБА_6
був укладений договір іпотеки, за яким
вона передала в іпотеку банку належну
їй квартиру АДРЕСА_1, а із ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 - окремі договори поруки.
Позичальник та поручителі зобов'язання
за кредитним договором та договором
поруки належним чином не виконували й
допустили заборгованість, яка за
розрахунком банку становила 43 967,12
доларів США та 48 748 грн 35 коп. пені і
штрафу.

У звґязку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути
солідарно з відповідачів 43 697,12 доларів
США та на відшкодування штрафу 48 748 грн
35 коп., а також понесені судові витрати;
стягнути з ОСОБА_4 на його користь штраф
за порушення умов договору іпотеки в
сумі 12 500 грн. Заочним
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 27 листопада
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 17 жовтня 2013 року, позов ПАТ АБ
«Укргазбанк» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 12 серпня 2008 року в сумі 43 679,12
доларів США; суму заборгованості по
пені за несвоєчасне погашення кредиту
в розмірі 846 грн 11 коп.; суму
заборгованості по пені за несвоєчасне
погашення відсотків в розмірі 16 902 грн 24
коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ПАТ АБ «Укргазбанк» суму
штрафу за порушення умов договору
іпотеки від 12 серпня 2008 року в
розмірі 12 500 грн. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить вказані
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у позові.

Інші відповідачі вказані судові
рішення не оскаржують, тому в силу
ч. 1 ст. 335 ЦПК України в
касаційному порядку судові рішення в
цій частині не переглядаються.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, перевіривши наведені в скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й суд апеляційної інстанції, виходив із
того, що ОСОБА_3 не виконувала
зобов'язання за кредитним договором,
відтак, вимоги позивача, у тому числі й
до поручителів, є обґрунтованими.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, що 12 серпня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
акціонерним банком «Украгазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, за яким їй надано у
кредит 37 тис. доларів США зі сплатою 14,4 %
річних терміном до 11 серпня 2028 року.

У той же день на забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 між банком і ОСОБА_6
був укладений договір іпотеки, за яким
вона передала в іпотеку банку належну
їй квартиру АДРЕСА_1, а із ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 - окремі договори поруки.

Позичальник зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконувала й допустила заборгованість,
яка за розрахунком банку становила 43
967,12 доларів США та 48 748 грн 35 коп. пені та
штрафу.

Статтями 3, 627 ЦК України визначено
свободу договору, а саме відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, розумності
та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до умов кредитного договору
та договору поруки розмір відсотків за
користування кредитом на час укладення
договору поруки складав 14,4 % річних -
розмір процентної ставки за
користування кредитом з врахуванням
змін та доповнень, якщо такі будуть
прийняті сторонами кредитного
договору (п.1.1 договору поруки).

Разом з тим, у пункті 3.1.10 кредитного
договору визначено, що позичальник
починає сплачувати підвищену
процентну ставку на 1 %, починаючи з дня
виникнення простроченої
заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, визначення процентної
ставки за кредитними договором на
рівні 15,4% у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором прямо передбачена його
умовами і поручитель з такими умовами
кредитного договору був ознайомлений,
тобто у даному випадку мало місце не
підвищення процентів за окремою угодою
без згоди поручителя, що збільшувало в
обсязі її відповідальність, а
нарахування тих процентів, які є
наслідком порушення договірної
дисципліни і прямо передбачені
первинним кредитним договором.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 546 та
ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Відповідно до п. 5.8 кредитного договору,
укладеного між банком та ОСОБА_3 строк
позовної давності за цим договором
встановлюється у три роки, в тому числі
вимоги по поверненню: процентів за
користування кредитом та суму
заборгованості по кредиту з
урахуванням встановленого індексу
інфляції з весь час прострочення, пені
за несвоєчасну сплату процентів та
кредиту, штрафів та всіх видатків,
понесених банком під час виконання
умов цього договору.

Суди, дійшовши висновку про
нарахування пені усупереч вимогам
ч. 2 ст. 258 ЦК України, взяли до
уваги розрахунок банку, за яким
неустойку нараховано за три роки та
десять місяців. При цьому,
задовольняючи вимоги банку про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, не звернули уваги на те, що
кредитним договором встановлено
трирічний строк позовної давності для
звернення до суду, але пеня стягується
за один рік у відповідності із
ст. 258 ЦК України.

Задовольняючи позов, у порушення ст. ст.
212 - 214, 315 ЦПК України суди належним
чином не встановили розмір
заборгованості за кредитним договором;
визначений судом розмір, з урахуванням
стягнутої неустойки, не ґрунтується на
зазначених нормах матеріального права.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судові рішення в частині позовних
вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення неустойки за кредитним
договором не відповідають вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Заочне рішення Соснівського районного
суду м. Черкаси від 27 листопада 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 17 жовтня 2013 року
в частині позовних вимог публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення неустойки за кредитним
договором скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У іншій частині вимог публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко