Справа №
Пр. № 2/333/561/14
Комунарський районний суд м.
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про розірвання шлюбу з ОСОБА_2,
зареєстрованого 20.04.1991 року відділом
запису актів громадянського стану
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 611, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося внаслідок того, що вони мають
діаметрально протилежні погляди на
шлюб, сім`ю. Фактичні шлюбні відносини
були припинені з травня 2009 року. Сім`я
розпалася остаточно, бажання
продовжувати шлюбні відносини
відсутнє. Від шлюбу мають доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розривають
Крім того, позивач посилаючись на ч. 1
ст. 113 Сімейного кодексу України,
зазначила, що після розірвання шлюбу
бажає відновити своє дошлюбне прізвище
У судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явилась, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, до суду
надійшла заява від ОСОБА_1, відповідно
до якої остання просить суд розглянути
справу без її участі, на задоволенні
Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, до суду
надійшла заява від ОСОБА_2, відповідно
до якої останній просить суд
розглянути справу без його участі,
проти задоволення позову не заперечує.
Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони 20.04.1991
року зареєстрували шлюб, про що
відділом запису актів громадянського
стану міськвиконкому м. Запоріжжя,
20.04.1991 року було видано свідоцтво про
шлюб серії НОМЕР_1 та складено актовий
запис № 611 (а.с. 3).
Від спільного шлюбу мають дочку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини між сторонами
припинені з травня 2009 року, спільне
господарство не ведуть, взаємини
подружжя не підтримують, майнових
спорів не мають. Бажання до примирення
у позивача відсутнє. Подальше спільне
подружжя і збереження шлюбу неможливо.
Згідно зі ст. 111 СК України суд
приймає міри до збереження шлюбу, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, позивач
вважає неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати його
прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
В роз'ясненнях Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
Таким чином, враховуючи той факт, що
сторони вже тривалий час (4 роки)
мешкають окремо без ведення спільного
господарства та бюджету, суд приходить
до висновку, що шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
може бути збережений, оскільки
зазначені факти свідчать про те, що він
фактично розпався, спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стало
неможливим, його формальне існування
обмежує особисту свободу позивача та
порушує його особисті інтереси, що має
Відповідно до ч. 1 ст. 113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК
України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК України,
суд, -
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
зареєстрований 20 квітня 1991 року
відділом запису актів громадянського
стану міськвиконкому м. Запоріжжя,
актовий запис № 611 - розірвати.
ОСОБА_1 повернути дошлюбне прізвище
«ОСОБА_1», яке було змінене на прізвище
«ОСОБА_1» під час державної реєстрації
шлюбу між сторонами.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик