У Х В А Л А

03 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Євтушенко О.І.,Кадєтової О.В.,
Завгородньої І.М.,Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Севастопольський маяк» до ОСОБА_6,
третя особа - ОСОБА_7, про витребування
майна,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ВАТ
«Севастопольський маяк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_6 про
витребування майна, посилаючись на те,
що у 1996 році ВАТ «Севастопольський
маяк» виступив замовником
реконструкції у житловому будинку по
АДРЕСА_1 в результаті якої було
створено окреме нежиле приміщення у
вигляді магазину продтоварів
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за
вищевказаною адресою. Відповідно до
актів ДАСК від 23 травня 2000 року, 06
червня 2000 року замовником
(забудовником) реконструкції нежилого
приміщення під вищезазначений магазин
виступав ВАТ «Севастопольський маяк».
Проте при оформленні документів на
вказане майно позивачу стало відомо, що
право власності на спірний магазин
зареєстровано за ОСОБА_6, який придбав
вказане нежиле приміщення у ОСОБА_7 на
підставі договору купівлі-продажу від
11 листопада 2008 року. ОСОБА_7, в свою
чергу, набув право власності на спірний
магазин на підставі рішення
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 06 травня 2008 року. Однак
вказане рішення було скасовано
рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 10 листопада 2011 року,
яким ОСОБА_7 було відмовлено у визнанні
за ним права власності на зазначене
вище нежиле приміщення у вигляді
магазину.

Крім того, позивач зазначав, що між ним
та ПММ «Юлій Цезар», СП «БЛК
Югпром», ОСОБА_7, ОСОБА_6 не укладалися в
належній формі цивільно-правові угоди,
що спрямовані на передачу у власність
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». ВАТ
«Севастопольський маяк» вважає, що
останній незаконно вибув з їх
власності та підлягає витребуванню у
відповідача.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 04 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Севастополя від 15
квітня 2013 року, позов задоволено.
Витребувано у ОСОБА_6 на користь ВАТ
«Севастопольський маяк» нежиле
приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованого по вул. АДРЕСА_1 Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_6, до якої
приєднався ОСОБА_7, відхилено. Рішення
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 04 грудня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 15 квітня 2013 року
залишено без змін.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ч. 1 ст. 388 ЦК
України та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», що
потягнуло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки з доданих до заяви копій
постанов Вищого господарського суду
України від 30 жовтня 2012 року та від 25
квітня 2013 року випливають різні
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини у порівнянні з
судовим рішенням, яке оскаржується,
тому вони не можуть бути підставами для
перегляду через неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Крім того, відповідно до п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом першим частини першої статті 355
ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, додана до
заяви копія ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2012 року не може бути
підставою для перегляду через
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
провадження по цій справі не закінчене.

Також, згідно з п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, можуть бути рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, оскільки постанова
Верховного Суду України від 06 грудня 2010
року прийнята Верховним Судом України
не як судом касаційної інстанції, тому
на неї не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, оскільки відсутні
підстави, які відповідно до вимог
пункту першого частини 1 статті 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення, у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом відкритого
акціонерного товариства
«Севастопольський маяк» до ОСОБА_6,
третя особа - ОСОБА_7, про витребування
майна до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов Судді:О.І.
Євтушенко І.М. Завгородня О.В.
Кадєтова Д.О. Остапчук