У х в а л а

3 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Олійник
А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Головне управління
юстиції м. Києва, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання заповітів
недійсними,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 16 грудня 2011 року позов
задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, посвідчений 2
листопада 2004 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та заповіт складений
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, посвідчений 15
грудня 2004 року державним нотаріусом
П'ятої київської державної
нотаріальної контори Іваненко Р.С.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2012 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 16 грудня 2011 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2012 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
17 квітня 2012 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2012 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 225 ЦК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 квітня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 липня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 грудня
2012 року, якою справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2012 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 30 вересня
2011 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 12 грудня 2011
року, якою справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 грудня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 23 квітня
2013 року, додаткове рішення
Новомосковського міськоррайонного
суду Дніпропетровської області від 27
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 5
серпня 2013 року, якою справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 лютого 2011 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 5 жовтня 2009 року,
якою справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 6 березня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 26 квітня 2012 року, якою справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті. Тому на
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 квітня 2013
року, 3 жовтня 2012 року, 4 грудня 2013 року, 23
лютого 2011 року та 17 жовтня 2012 року не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: Головне управління
юстиції м. Києва, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання заповітів
недійсними до провадження Верховного
Суду України за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2012 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.О.Лесько Судді: В.І.Амелін
В.П.Гончар С.О.Карпенко А.С.Олійник