РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2014 року № 655/766/13-ц

Горностаївський районний суд
Херсонської області

в складі : судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Горностаївка
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
відділ державної виконавчої служби
Горностаївського районного управління
юстиції Херсонської області) про поділ
спільного майна,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 посилається в
обґрунтування своїх вимог на те, що з 1998
року вона та відповідач ОСОБА_2
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, з 25 січня 2008 року -
перебувають у зареєстровані шлюбі. В
період спільного проживання та ведення
спільного господарства 30 жовтня 2002
року сторони за рахунок спільних
грошових коштів (в тому числі від
продажу житлового будинку позивача)
купили житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1,
який був оформлений на відповідача
ОСОБА_2 В подальшому, перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі, 27 квітня 2011 року
відповідач ОСОБА_2 приватизував
земельну ділянку площею 0,1346 га. для
обслуговування вказаного житлового
будинку. На підставі викладеного,
позивач ОСОБА_1 просить суд розділити
спільне майно, визнати за нею право
власності на 1/2 частину житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, як
спільного майна осіб, які вели спільне
господарство, а також визнати за нею
право власності на земельну ділянку
площею 0,0673 га., розташованої по АДРЕСА_1,
як 1/2 частини земельної ділянки
загальною площею 0,1346 га., що є спільним
майном подружжя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав, просить суд задовольнити
позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача, ВДВС
Горностаївського РУЮ Херсонської
області Куцик В.М. проти задоволення
позову заперечив та пояснив, що 04
серпня 2010 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
судового рішення про стягнення з
ОСОБА_2 боргу в сумі 36144,12 грн. У зв'язку з
несплатою боргу 30 травня 2012 року
державним виконавцем накладено арешт
на будинок, розташований по АДРЕСА_1,
який належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності та
використовується ним як бар
„ІНФОРМАЦІЯ_1". Вважає, що цим позовом
сторони намагаються перешкодити
здійсненню виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
встановив наступні обставини та
визначив відповідно до них
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з
1998 року перебували у фактичних шлюбних
відносинах, з 25 січня 2008 року -
перебувають у зареєстрованому шлюбі.

30 жовтня 2002 року відповідач ОСОБА_2
придбав житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства спільною сумісною
власністю є : майно, нажите подружжям за
час шлюбу (ст.16 Закону України „Про
власність", ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю); майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, чи майно,
що є у власності осіб, які ведуть
селянське (фермерське) господарство,
якщо письмовою угодою відповідно між
членами сім'ї чи членами селянського
(фермерського) господарства не
передбачено інше, або майно, придбане
внаслідок спільної праці громадян, що
об'єдналися для спільної діяльності,
коли укладеною між ними письмовою
угодою визначено, що воно є спільною
сумісною власністю (ч.1 ст.17, ст.18, ч.2 ст.17
Закону України „Про власність");
квартира (будинок), кімнати в квартирах
та одноквартирних будинках, передана
під час приватизації з державного
житлового фонду за письмовою згодою
членів сім'ї наймача у їх спільну
сумісну власність (ст.8 Закону України
„Про приватизацію державного
житлового фонду").

В інших випадках спільна власність
громадян є частковою. Якщо розмір
часток у такій власності не було
визначено і учасники спільної
власності під час надбання майна не
виходили з рівності їх часток, розмір
частки кожного з них визначається
ступенем його участі працею й коштами у
створенні спільної власності.

Частка учасника спільної сумісної
власності визначається при поділі
майна, виділі частки з спільного майна,
зверненні стягнення на майно учасника
спільної власності за його боргами,
відкритті після нього спадщини.
Оскільки праця є основою створення і
примноження власності громадян, розмір
частки учасника спільної сумісної
власності визначається ступенем його
трудової участі, якщо інше не випливає
із законодавства України. Розмір
часток у спільній сумісній власності
подружжя визначається за нормами
Кодексу про шлюб та сім'ю. При
відсутності доказів про те, що участь
когось з учасників спільної сумісної
власності (крім сумісної власності
подружжя) у надбанні майна була більшою
або меншою - частки визначаються
рівними (п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності" від 22
грудня 1995 року № 20).

На час придбання спірного житлового
будинку сторони проживали однією
сім'єю, але не перебували у
зареєстрованому шлюбі, тому спір між
ними вирішується відповідно до
положень ст.17 Закону України „Про
власність".

Позивач ОСОБА_1 не надала суду жодного
доказу про її участь у набутті спірного
житлового будинку, а сам по собі факт
спільного проживання без реєстрації
шлюбу та наявність власних доходів, без
визначення ступеня її участі працею й
коштами у створенні спільної
власності, не може бути підставою для
визнання за позивачем права власності
на половину житлового будинку.

Суд критично оцінює пояснення позивача
ОСОБА_1 про те, що вона внесла у
придбання спірного житлового будинку
грошові кошти, отримані від реалізації
її власного житлового будинку,
оскільки на підтвердження цих пояснень
суду не надано жодного доказу.

На підставі рішення Дубівської
сільської ради Горностаївського
району Херсонської області від 17
травня 2010 року № 237 відповідач ОСОБА_2
безоплатно отримав земельну ділянку
площею 0,1346 га. для обслуговування
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
землю від 27 квітня 2011 року.

Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК
України (в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
окрема земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду (п.18-2 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" від 16 квітня 2004 року № 7").

Отже, земельна ділянка площею 0,1346 га.
для обслуговування житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, є особистою
приватною власністю відповідача
ОСОБА_2 та не являється майном, нажитим
подружжям у шлюбі.

Таким чином, наявність правових
підстав для поділу спільного майна
позивач ОСОБА_1 не довела, чим не
виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України,
відповідно до яких кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.174 ЦПК України суд
відмовляє у прийнятті визнання
відповідачем ОСОБА_2 позову, оскільки
таке визнання суперечить закону.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позов задоволенню не підлягає через
необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.57, 60, 61 СК України,
ст.ст.81, 116 ЗК України, Законом України
„Про власність" від 07.02.1991 року № 697-ХІІ,
постановою Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" від 22 грудня 1995 року № 20,
постановою Пленуму Верховного Суду
України „Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" від 16 квітня
2004 року № 7", ст.ст.10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
(третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - відділ
державної виконавчої служби
Горностаївського районного управління
юстиції Херсонської області) про поділ
спільного майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Херсонської області
через Горностаївський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні, - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Посунько Г.А.