АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1316/14
Головуючий в 1-й інстанції - Третяк В.В.
Доповідач - Болтунова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової
В.О., Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року по справі
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення , -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- будинок № 157 та земельну ділянку,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які
відповідач 1 передав в іпотеку в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № DNU0GA08441577 від 01
лютого 2008 року, на підставі якого
відповідачка отримала кредит 50 460
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення 01 лютого
2028 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що у зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_2 взятих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір якої
станом на 21 травня 2012 року становить
90787,01 доларів США, що за курсом -7,99 НБУ на
зазначену дату еквівалентно - 725
524,43грн.; у рахунок погашення якої
просив звернути стягнення на будинок №
157, загальною площею 58,70 кв.м. та
земельну ділянку, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
Банком вказаного предмету іпотеки, з
укладанням від імені відповідача-1
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ним всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки та виселити відповідачів, які
зареєстровані та проживають у
вказаному будинку, зі зняттям з
реєстраційного обліку в органі МВС
України, до повноважень якого входять
питання громадянства імміграції та
реєстрації фізичних осіб, компетенція
якого територіально поширюється на
адресу вказаного будинку, а також
стягнути з відповідача судові витрати.
(а.с.6,59)

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року позовні вимоги Банку
задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду і
закриття провадження у справі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також неповне з*ясування обставин
справи. ( а.с.114)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № DNU0GA08441577,
згідно умов якого, Банк надав
відповідачці кредит в розмірі 50 460
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом - 12% на рік на
суму залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 01 лютого 2028 року.
(а.с.14)

У забезпечення виконання зобов"язань
за кредитним договором, 01.02.2008 року
банком був укладений з ОСОБА_1 договір
іпотеки. Згідно якого відповідач 1
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
жилий будинок загальною площею 58,70
кв.м., житловою площею 36,30 кв.м. та
земельну ділянку площею 0,0652 га за
адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.26)

Апеляційним судом встановлено, що
згідно до розрахунку, наданому Банком,
за кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_2, станом на 21 травня 2012 року
утворилась заборгованість, розмір якої
складає 90787,01 доларів США, що за курсом
-7,99 НБУ на вказану дату, позивачем була
помилково зазначена загальна сума у
гривневому еквіваленті - 725 524,43 грн.
замість 725 388,21 грн., і з яких:
заборгованість за кредитом - 41271,13
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ - 329 756,33 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом - 21
582,43 доларів США , що еквівалентно - 172
443,62 грн.; пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
22905,15 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно становить 183 012,15 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 675,32 доларів
США, що еквівалентно - 5395,81 грн.; штраф
(фіксована частина) -31,28 доларів США, що
еквівалентно -249,93 грн.; штраф (
процентна складова) - 4321,70 грн.,
еквівалент гривні - 34 530,38 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку про неналежне
виконання відповідачкою взятих на себе
зобов'язань відповідно до умов
укладеного договору, що є підставою для
дострокового повернення кредиту, та
звернув стягнення на предмет іпотеки
на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 58,70
кв.м. та земельну ділянку, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, з отриманням кадастрового
номеру земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Відповідачі виселені з
будинку АДРЕСА_1 зі зняттям з
реєстраційного обліку. ( а.с.110)

Проте з таким висновком колегія суддів
погоджується не в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України № 898-IV
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції
правильно звернув стягнення на
належний відповідачеві 1 на праві
власності будинок та земельну ділянку
які є предметом іпотеки, і які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

За пунктом 4 частини 1 сттатті 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст.38
цього Закону.

В ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Задовольняючи вимоги в частині
надання права позивачу на отримання
кадастрового номеру земельної ділянки,
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ним всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, суд першої
інстанції не прийняв до уваги вказані
вимоги закону, а також те, що зазначений
спосіб не передбачений самим Законом
України «Про іпотеку». Рішення суду в
цій частині слід скасувати.

Ухвалюючи рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
першої інстанції також не дотримався
вимог, встановлених законом щодо
змісту його резолютивної частини.

Так, згідно роз'яснень, наданих у п. 42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам, як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у ньому в обов'язковому
порядку має зазначатись: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; спосіб
реалізації предмета іпотеки - шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу шляхом
надання права іпотекодержателю на
продаж предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації (при цьому суд
може зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій).

Проте, суд не зазначив у резолютивній
частині рішення усіх вищевказаних
вимог, зокрема загального розміру
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; початкової
ціни предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
підлягає скасуванню, оскільки судом
були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову в цій
частині.

Статтею 39 Закону № 898-IV
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього ж Закону
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У п. 43 вищезгаданої постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39- 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів справи видно, що позивачем
направлялася відповідачам письмова
вимога про добровільне звільнення
житлового будинку. ( а.с.29)

До того ж саме звернення Банку до суду з
даним позовом вже є письмовою вимогою.

Таким чином постановляючи рішення про
виселення відповідачів та зняття їх з
реєстраційного обліку у спірному
будинку, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку , оскільки дані
правовідносини регулюються
вищезазначеними вимогами закону та ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», а тому воно
підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки та
ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Банку в цій частині
задовольнити частково - в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 90787,01 доларів США,
що еквівалент - 725 388,21 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 41271,13
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ - 329 756,33 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом - 21
582,43 доларів США, що еквівалентно - 172 443,62
грн.; пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
22905,15 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно становить 183 012,15 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 675,32 доларів
США, що еквівалентно - 5395,81 грн.; штраф
(фіксована частина) -31,28 доларів США, що
еквівалентно -249,93 грн.; штраф (
процентна складова) - 4321,70 грн.,
еквівалент гривні - 34 530,38 грн., яка
утворилась станом на 21 травня 2012 року,
звернути стягнення на належний на
праві приватної власності ОСОБА_1
будинок, загальною площею 58,70 кв.м.,
житловою площею 36,30 кв.м. та земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
продажу Банком вказаного предмету
іпотеки, з укладанням від імені ОСОБА_1
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Крім того, колегія суддів вважає, що
початкова ціна предмету іпотеки для
його реалізації на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна повинна
визначатися на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій/.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 09 грудня 2013 року в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № DNU0GA08441577 від 01
лютого 2008 року в розмірі 90787,01 доларів
США, що еквівалент - 725 388,21 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 41271,13
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ - 329 756,33 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом - 21
582,43 доларів США, що еквівалентно - 172 443,62
грн.; пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором -
22905,15 доларів США, що за курсом НБУ
еквівалентно становить 183 012,15 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 675,32 доларів
США, що еквівалентно - 5395,81 грн.; штраф
(.фіксована частина) -31,28 доларів США, що
еквівалентно -249,93 грн.; штраф (
процентна складова) - 4321,70 грн.,
еквівалент гривні - 34 530,38 грн., яка
утворилась станом на 21 травня 2012 року,
звернути стягнення на належний на
праві приватної власності ОСОБА_1
будинок, загальною площею 58,70 кв.м.,
житловою площею 36,30 кв.м. та земельну
ділянку площею 0,0652 га за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом продажу Банком
вказаного предмету іпотеки, з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Визначити початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій/.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: