У Х В А Л А

10 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько
А.О. , Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»),
звернулося до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що 13
травня 2008 року з ОСОБА_5 укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії у розмірі 2 млн грн з процентною
ставкою 16,5 % річних. З метою
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання між банком і
ОСОБА_4 13 травня 2008 року був укладений
договір іпотеки, згідно з яким остання
передала банку в іпотеку земельну
ділянку площею 0,10 га та розташований на
ній житловий будинок з господарськими
спорудами за адресою: АДРЕСА_1.
Внаслідок невиконання ОСОБА_5 своїх
зобов'язань за кредитним договором
утворилась заборгованість, яка станом
на 5 липня 2011 року склала 2 444 970 грн 58 коп.

Ураховуючи викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив суд у
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_5 за кредитним договором від
13 травня 2008 року звернути стягнення
на передані ОСОБА_4 в іпотеку банку
земельну ділянку побудоване на ній
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, та
передати його в управління банку.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25 жовтня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 21 березня 2013 року, позов
задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_5 за
договором відновлювальної кредитної
лінії від 13 травня 2008 року,
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
земельну ділянку та розташований на
ній житловий будинок з господарськими
спорудами, які належать на праві
власності ОСОБА_4 та знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом реалізації
предмета іпотеки на прилюдних торгах
за початковою ціною житлового будинку
з господарськими спорудами - 3 742 762 грн
та земельної ділянки площею 0,10 га - 251 490
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. У решті позову
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.
Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25 жовтня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 21 березня 2013 року залишено без змін.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, а саме ст. ст. 525, 530, 1054, ст. 61
ЦПК України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявником додано постанову
Вищого господарського суду України від
26 березня 2012 року
(справа № 14/077-11), що постановлена за
результатом розгляду, на її думку,
аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданого до неї
копії судового рішення не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки із
доданого до заяви судового рішення не
вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А. Черненко