Справа №489/9525/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/157/14 Головуючий
у 1-й інстанції - Рум'янцева Н.О.
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва

від 19 листопада 2013 року, ухвалене

за позовом

Чорноморського державного
університету імені Петра Могили (далі -
Університет або ЧДУ ім. Петра Могили) до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
навчання та розірвання контракту,

В С Т А Н О В И Л А:

5 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовною заявою, яку
обґрунтував наступним.

1 вересня 2011 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено контракт №339/11 про
надання навчальних послуг по отриманню
базової вищої освіти за програмою
підготовки бакалавра за заочною формою
навчання по спеціальності
«Правознавство».

Відповідно до умов цього договору
відповідач зокрема зобов'язувався
здійснювати вчасну і повну оплату за
надані навчальні послуги відповідно до
кошторису витрат.

Позивач вказував, що наказом ректора
ЧДУ ім. Петра Могили від 20
вересня 2011 року відповідача було
зараховано на навчання до вказаного
вищого навчального закладу.

Разом з тим, наказом від 10 квітня 2012
року ОСОБА_3 було відраховано зі складу
студентів вищезазначеного закладу за
невиконання графіку навчального
процесу та порушенням умов контракту.

Посилаючись на вказані обставини, та на
існуючу заборгованість з боку ОСОБА_3
перед позивачем за навчання в сумі 2753
грн., Університет просив зазначений
контракт про надання навчальних послуг
розірвати та стягнути з відповідача
вказану заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 19 листопада 2013 року
позов Університету задоволено.
Розірвано контракт на надання
навчальних послуг від 1 вересня 2011 року
за №339/11, укладений між Університетом
та ОСОБА_3 З ОСОБА_3 на користь
Університету стягнуто заборгованість
за навчальні послуги в сумі 2753 грн. та
судовий збір у сумі 229 грн.40 коп.

Не погодившись з рішенням суду в
частині стягнення заборгованості по
оплаті за навчання, ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив
рішення суду в оскаржуваній частині
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ЧДУ
ім.Петра Могили про стягнення з
відповідача заборгованості по оплаті
навчальних послуг, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не
виконав у повному обсязі зобов'язання
щодо оплати позивачу навчальних
послуг, а тому повинен відшкодувати їх
у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на наступне.

В силу ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договорів.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
таке встановлено судом, 01
вересня 2011 року між Університетом та
ОСОБА_3 був укладений контракт №339/11
про надання навчальних послуг,
відповідно до умов якого Університет
зобов'язався надати відповідачу
навчальні послуги по отриманню базової
вищої освіти за програмою підготовки
бакалавра за заочною формою навчання
по спеціальності «Правознавство».

Відповідач у свою чергу зобов'язувався
здійснювати вчасну і повну оплату за
надані навчальні послуги відповідно до
кошторису витрат (а.с.6).

Згідно з наказами ректора ЧДУ ім.Петра
Могили відповідач навчався в
Університеті з 01 вересня 2011 року по 17
квітня 2012 року та був відрахований
через невиконання графіку навчального
процесу та порушенням умов контракту
(а.с.7-9).

Відповідно до контракту та довідок
Університету відповідач повинен був
оплачувати навчальні послуги
щомісячно рівними частками, однак на
момент відрахування ним не було
оплачено 2753 грн. (а.с.10).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що районний суд
правильно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам, які надали сторони, та дійшов
вірного висновку про обґрунтованість
позовних вимог ЧДУ ім.Петра Могили.

Оскільки відповідач порушив умови
договору щодо належної оплати
навчальних послуг Університету, їх
вартість повинна була бути стягнута у
примусовому порядку.

Посилання апелянта на те, що він у
жовтні 2011 року повідомив Університет
про те, що немає змоги навчатися, а тому
і не повинен сплачувати заборгованість
по квітень 2012 року, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
зазначене не підтверджено належними
доказами.

Позивач же довів факт надання ним
відповідачу навчальних послуг по 17
квітня 2012 року наказом про його
відрахування.

Що ж стосується інших доводів
апеляційної скарги, то вони є не
обґрунтованими та висновків районного
суду не спростовують.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Миколаєва від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: