Провадження № 2-о/161/24/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

20 січня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючої судді -
Івасюти Л.В.

при секретарі - Сидоренко О.В.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання на території
України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17 червня 2013 року звернувся в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання на території
України.

Свою заяву заявник мотивує тим, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті
Луцьку Волинської області, про що в
книзі записів актів громадянського
стану про народження був вчинений
актовий запис № 639, що стверджується
свідоцтвом про народження, серія
НОМЕР_1. Його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. З
1964 року по 1991 рік він постійно проживав
на території України. З 1968 року був
зареєстрований за місцем свого
проживання, а саме в квартирі за
АДРЕСА_1. У 1992 році, в зв'язку сімейними
обставинами, виїхав за межі України (у
Росію). Після повернення на Україну, з
1993 року він знову зареєструвався за
вищевказаною адресою. У зв'язку з
втратою паспорта громадянина СРСР, на
даний час не має можливості
підтвердити факт свого постійного
проживання на території України з 1964
року по 1991 рік. Для отримання паспорта
громадянина України йому необхідно
встановити факт постійного проживання
на території України станом на 24.08.1991
року (на момент проголошення
незалежності України).

Належність та набуття громадянства
України встановлюється на підставі
Закону України «Про громадянство
України» і може пов'язуватися із фактом
постійного проживання на території
України на певний час. Згідно чинного
законодавства, реалізація права на
набуття громадянства України залежить
від встановлення судом факту
постійного проживання на території
України, який має юридичне значення.

Посилаючись на вищенаведене, заявник
просить суд встановити факт, що він з 1964
року по 1991 рік постійно проживав на
території України.

Заявник в судовому засіданні заяву
підтримав з підстав, наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, однак,
суд вважає за можливе розглядати
справу без представника
заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника,
оцінивши показання допитаних в
судовому засіданні в якості свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши
письмові докази по справі, суд
приходить до висновку, що заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до статей 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення, які
перелічені в частині 1 цієї норми. Також
у судовому порядку можуть бути
встановлені інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

З копії свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 23 травня 1964 року, виданого у
місті Луцьку Палацом щастя вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_1.
(а.с.4).

Судом встановлено, що останній з 1964
року по 1991 рік постійно проживав на
території України. З 1968 року заявник
зареєстрований за місцем свого
проживання, у квартирі АДРЕСА_1.

З довідки комунального закладу «Луцька
загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів
№2 Луцької міської ради Волинської
області» вбачається, що заявник ОСОБА_1
, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець міста Луцька, в
період з 1971 року по 1981 рік навчався у
Луцькій середній школі №2, про що
зроблений запис в алфавітній книзі під
номером 2407.

З довідки АТ «СКФ Україна» вбачається,
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно,
працював на цьому підприємстві учнем
шліфувальник ШСЦ з 18.01.1982 року (наказ
про прийом № 42-к від 15.01.1982 р.) по 22.04.1982
року (наказ про звільнення № 260-к від
27.04.1982р.); звільнений зв'язку з призовом
на військову службу, п.3 ст.36 КЗпП
України. На час роботи на підприємстві
йому видавалась трудова книжка НОМЕР_2.

Судом встановлено, що у 1992 році,
заявник, за сімейними обставинами,
виїжджав за межі України. Після
повернення на Україну, з 1993 року він
знову зареєструвався за вищевказаною
адресою.

Факт постійного проживання на
території України ОСОБА_1 в період з 1964
року по 1991 року підтвердили також
допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що заявником надано суду
достатньо доказів про те, що він
постійно проживав на території
України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 213- 215, 234, 256-258 ЦПК
України, Законом України «Про
громадянство», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Луцька
Волинської області , з 1964 року по 1991 рік
постійно проживав на території
України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
Івасюта Л.В.