АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1292/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шабанов А. М. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"

на заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ПАТ "КБ "Надра" звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2013 року в
частині відмови у стягненні солідарно
зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку
заборгованості за кредитним договором
та постановити нове рішення, яким
вимоги позивача в цій частині
задовольнити (а.с.58-60).

Заочним рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2013 року
частково задоволені позовні вимоги ПАТ
"КБ "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором
№8/2007/840-К/1673-Н від 30 листопада 2007 року,
що складає 1 453 032 грн. 36 коп. (та
складається з: заборгованості за сумою
кредиту 835 760 грн. 79 коп.; заборгованості
по процентам за користування кредитом -
462 529 грн. 81 коп.; пені за несвоєчасне
погашення заборгованості - 69 346 грн. 55
коп.; штрафу - 85 395 грн. 21 коп.) звернуто
стягнення на предмет іпотеки - земельну
ділянку площею 1 000,00 кв.м., розташовану
за адресою: АДРЕСА_1; цільове
призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
належить ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
30.11.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №6712 і зареєстрованого в
Державному реєстрі правочинів за
№2535515; встановлено спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", із початковою ціною
продажу, яку буде визначено в межах
виконавчого провадження на підставі
ст. 58 Закону України "Про виконавче
провадження".

У задоволенні позовних вимог у частині
стягненні зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованості
за кредитним договором №8/2007/840-К/1673-Н
від 30 листопада 2007 року - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ
"Надра" сплачений при подачі позову
судовий збір у розмірі 3 441 грн. (а.с.49-55).

Як на підстави апеляційної скарги, ПАТ
"КБ "Надра" посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.58-60).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду в
оскаржуваній частині залишенню без
змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.11.2007 року між ВАТ "Комерційний банк
"Надра" (найменування змінено на
публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" на підставі
Свідоцтва про державну реєстрацію від
04.02.2011 року; виступає правонаступником
ВАТ "КБ "Надра" за всіма правами та
обов'язками останнього) та ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№8/2007/840-К/1673-Н, відповідно до умовякого
Банк надав ОСОБА_2 у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в розмірі 106 837,50 дол. в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, строком до 12 листопада 2027
року.

Видача Банком та отримання ОСОБА_2
кредитних коштів підтверджується
заявою на видачу готівки №1 від 30
листопада 2007 року та випискою за
особовим рахунком за 30 листопада 2007
року.

Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3, 4.3.2, 4.3.3
кредитного договору №8/2007/840-К/1673-Н від 30
листопада 2007 року ОСОБА_2 зобов'язався
належним чином виконувати умови
кредитного договору, сплачувати всі
нараховані відсотки, комісію та
можливі штрафні санкцій у строк,
сплачувати пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення.

Попри взяті на себе зобов'язання
стосовно своєчасного повернення сум
отриманого кредиту та сплати
врахованих за користування кредитними
коштами відсотків у встановленні
терміни кредитним договором
№8/2007/840-К/1673-Н від 30.11.2007 року ОСОБА_2 не
виконував.

Починаючи з листопада 2008 року почалось
систематичне прострочення ОСОБА_2
щомісячних платежів в рахунок
погашення кредиту, і як наслідок -
порушенням умов п.5.2, 3.3.3 вказаного
кредитного договору.

Станом на 25.02.2013 року заборгованість
ОСОБА_2 перед Банком становить 1 453 032
грн. 36 коп., та складається з:
заборгованості за сумою кредиту 835 760
грн. 79 коп.; заборгованості по процентам
за користування кредитом - 462 529 грн. 81
коп.; пені за несвоєчасне погашення
заборгованості - 69 346 грн. 55 коп.; штрафу -
85 395 грн. 21 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №8/2007/840-К/1673-Н
від 30.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3
укладено договір поруки №1673/1-Н від 30
листопада 2007 року, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 поручилася перед Банком
за належне виконання ОСОБА_2 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору №8/2007/840-К/1673-Н від
30.11.2007 року.

Пунктом 1.2 договору поруки №1673/1-Н від
30.11.2007 року встановлено, що
відповідальність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
солідарною.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором №8/2007/840-К/1673-Н від 30.11. 2007 року
між ОСОБА_2 та Банком 30.11.2007 року було
укладено договір іпотеки №8/2007/840-К/1673-Н,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №433, відповідно до умов
якого в іпотеку Банку було передано
земельну ділянку загальною площею 1 000,00
кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
цільове призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
належить Іпотекодавцю на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 30.11.2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №6712 і зареєстрованого в
державному реєстрі правочинів за
№2535515.

В день укладення договору іпотеки
№8/2007/840-К/1673-Н від 30.11.2007 року було
зареєстровано заборону відчуження
предмету іпотеки та внесено запис в
Державний реєстр іпотек.

Згідно п.42 Постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", суд не може
одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним
договором.

Згідно п.9 задоволення позову кредитора
про звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 525, 526, 527, 530,
536, 543, 549, 550, 553, 554, 575, 589, 590, 610, 611, 612, 624, 625,
629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 39, 41 Закону
України "Про іпотеку", суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог у частині стягнення зі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку
заборгованість за кредитним договором,
оскільки відповідно до ч.2 ст. 589 ЦК
України, за рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Доводи ПАТ "КБ "Надра" в апеляційній
скарзі про те, що банк має право на
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки звернення стягнення на
предмет іпотеки унеможливлює розгляд
питання про стягнення заборгованості
за кредитним договором, бо фактично
являється подвійним стягненням і не
позбавляє права пред'явлення позову
про стягнення заборгованості.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду в
оскаржуваній частині відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" - відхилити.

Заочне рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді