АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/337/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 8, 9 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
07 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про витребування майна з чужого
незаконного володіння.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
11 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.
В обґрунтування позовних вимог
вказував, що в травні 2009 року (а не у
травні 2011 року, як про це помилково
вказав у позові, що він ствердив у
судовому засіданні) передав належного
йому човна «Казанка-5 М прогулянкову»
ОСОБА_7 для того, щоб той, працюючи
інспектором рибоохорони знайшов його
справжнього човна. У свій час його
справжній човен був викрадений на
Черкаському причалі і судом йому було
повернуто інше судно.
Також, разом із човном він передав
ОСОБА_7 2 весла, 2 сидіння та 5 м'яких
частин, тент та залізну дорогу, щоб
спускати човна на воду.
Оскільки, ОСОБА_7 човна не повернув
тому, він вимушений звернутися до суду
з позовом та просив повернути йому його
човен, вартість якого він оцінює в 14 000
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року як
незаконне та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, а судове рішення до зміни
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся
до суду з позовною заявою (а.с. 2) в якій
вказував, що йому на праві власності
належить самохідний човен «Казанка-5М
прогулянкове» бортовий номер НОМЕР_1.

Також вказував, що відповідач по справі
ОСОБА_7 який працював інспектором
рибоохорони, отримав від нього
вищевказаний самохідний човен в 2009
році для використання в своїй роботі та
для пошуку його справжнього
викраденого човна. Оскільки, до даного
часу човен не повернуто і всі його
звернення про повернення човна
проігноровані, тому ОСОБА_6 просив
зобов'язати ОСОБА_7 повернути йому
човен «Казанка-5М прогулянкове»,
оскільки вважає, що човен знаходиться в
останнього в незаконному володінні.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції вважав, що позивачем не
наведено доказів, які б свідчили про
передачу відповідачу човна «Казанка-5М
прогулянковий» відповідачу та ним
пропущено строк позовної давності
звернення до суду з вказаними вимогами.

Колегія суддів, переглядаючи справу в
суді апеляційної інстанції та
аналізуючи доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6 і доводи інших учасників
процесу та досліджуючи наявні
матеріали справи вважає, що рішення
суду необхідно змінити та виключити з
мотивувальної частини рішення
посилання суду на пропуск позивачем
строку позовної давності звернення до
суду з позовом, а в іншій частині
рішення суду залишити без змін,
виходячи з наступного.

Ч.1 ст. 386 ЦК України визначає, що держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, власник має право
витребувати своє майно тоді, коли особа
незаконно заволоділа річчю, або у разі
якщо майно було передано за договором,
проте строк дії такого договору
закінчився.

Власник може вимагати повернення свого
майна за позовом про витребування
майна з чужого незаконного володіння
лише в тому випадку, якщо інша особа
володіє його майном незаконно.

Отже, з огляду на вищеприведені норми
чинного законодавства ОСОБА_6 мав право
звернутися до суду з позовом про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Як вбачається з позовної заяви (а.с. 2),
доводів апеляційної скарги (а.с.38-40) та
матеріалів справи, позивач вказує про
факт передачі свого човна відповідачу
ОСОБА_7, який змінив своє прізвище на
ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом
про зміну імені серія НОМЕР_2 від 20
червня 2006 року (а.с. 22) і його незаконним
утриманням останнім, внаслідок чого
ОСОБА_6 змушений був звернутися до суду.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач ні в суді першої, ні в
суді апеляційної інстанції не надав
доказів такої передачі, а саме в
матеріалах справи відсутні розписка
про отримання ОСОБА_7 човна, акт
прийому-передачі човна та інші
документальні докази, які б могли
свідчити про передачу ним човна
«Казанка-5М прогулянковий».

Крім цього, в матеріалах справи (а.с. 5-7)
мається копія суднового білету НОМЕР_3
на ім'я ОСОБА_6 де зазначено, що він має
на праві власності човен «Казанка-5М
прогулянковий» 1978 року побудови.
Останній раз човен проходив технічний
огляд в 2002 році.

Позивач підтвердив, судовий білет на
човен знаходиться в нього і
користуватися даним човном без
правовстановлюючих документів
стороннім особам заборонено.

Таким чином, ОСОБА_6 не представив суду
належних доказів, які б могли свідчити
про доведеність своїх позовних вимог.

Щодо посилання районного суду в своєму
рішенні на обставину пропуску
позивачем строку для звернення до суду
з позовними вимогами, колегія суддів
вважає його передчасним і таким, який
необхідно виключити з мотивувальної
частини рішення, оскільки в суді не
встановлено доведеності самого
моменту, з якого такий строк необхідно
відраховувати. В апеляційній скарзі та
в суді апеляційної інстанції,
апелянтом було доведено, що до 2011 року
включно він намагався добровільного
повернення човна відповідачем і дійшов
висновку, що його право порушене не в
травні 2010 року, як вказав районний суд,
а лише в кінці 2011 року. Тому, колегія
суддів вважає, що в апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
оскільки в цій частині її доводи є
вмотивованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
надано будь-яких переконливих доказів
в обґрунтування своїх позовних вимог,
крім того доводи апеляційної скарги та
позовної заяви ОСОБА_6 спростовуються
наявними матеріалами справи та
наданими сторонами доказами.

Колегія суддів дійшла висновку, що
доводи апеляційної скарги дають
підстави для зміни рішення суду та
часткового задоволення апеляційної
скарги, а саме виключення з
мотивувальної частини рішення
районного суду посилання на поважність
пропуску позивачем строку позовної
давності для звернення до суду з
вказаним позовом. В частині відмови в
задоволенні позову за
необґрунтованістю рішення суду
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовільнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про витребування майна з чужого
незаконного володіння змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на пропуск позивачем
строку позовної давності звернення до
суду з позовом.

Рішення в частині відмови в
задоволенні позову за його
необґрунтованістю залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :

НОМЕР_1