Номер провадження № 22-ц/785/927/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 03 грудня 2013 року по справі
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю
третіх осіб Служби по справам дітей
Одеської міської ради і Органу опіки та
піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
про встановлення місця проживання
неповнолітньої дочки , зобов`язання
зареєструвати неповнолітню дочку за
місцем проживання та зобов`язання
Органа опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради контролювання
умови проживання неповнолітньої дочки
,-

В С Т А Н О
В И Л А

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною
заявою, яку уточнив (л.с. №3- 5, 14-17) та
просив визначити місце проживання його
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з його колишньою дружиною
ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 зареєструвати
їхню доньку ОСОБА_4 за місцем
проживання, в зазначеній вище квартирі
та зобов'язати Орган опіки і піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради контролювати
умови проживання дочки ОСОБА_4 до 19
березня 2015 року з метою забезпечення її
законних прав та інтересів.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_2
посилався на те, що з 17 березня 1997 року
по 20 березня 2001 року, перебував в шлюбі
з ОСОБА_3. Під час спільного проживання,
у них народилися двоє доньок , ОСОБА_7 та
ОСОБА_4. В січні 2001 року, він фактично
припинив шлюбні відносини з
відповідачкою, яка забравши доньок та
особисті речі, переїхала проживати з
дітьми в належну їй квартиру АДРЕСА_1. 20
березня 2001 року вони свій шлюб офіційно
розірвали, що було зареєстровано в
органах РАЦС.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року,
відповідачка ОСОБА_3 була позбавлена
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_7 і її місце проживання було
визначено з ним в будинку АДРЕСА_2, де
вона стала проживати і проживає по
теперішній час.

Донька ОСОБА_4, з січня 2001 року
постійно проживала разом із своєю
матір'ю, відповідачкою по справі і
завжди бажала з нею проживати, про що
він ніколи, як батько не заперечував та
не заперечувала і відповідачка ОСОБА_3
Однак, донька ОСОБА_4 залишається бути
зареєстрованою за місцем його
проживання в будинку АДРЕСА_2, що він
вважає недопустимим, оскільки донька
постійно проживає з відповідачкою і
повинна там бути зареєстрована на
підставі Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні». Тому, на
підставі ст.ст. 154, 160, 161 Сімейного
Кодексу України, ст. 29 ч.2 ЦК України та
зазначеного вище Закону, просив його
позовні вимоги задовольнити.

Позивач також просив зобов'язати
Орган опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради контролювати умови
проживання доньки з матір'ю.

Представник позивача ОСОБА_9 в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився , подавши 29 листопада 2013
року надав письмову заяву, в якій
зазначила, що між нею та позивачем
ніякого спору про місце проживання
їхньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
ніколи не було

Донька постійно проживає з нею в
квартирі АДРЕСА_1, де і зареєстрована,
про що позивачу в вересні 2013 року було
офіційно повідомлено на засіданні
Органу опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради. Також вона
просила розглянути справу без її
участі.

Третя особа - служба у справах дітей
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явилась .

Виконуючий обов'язки служби, ОСОБА_10,
подав до загальної канцелярії суду
листа за №7323 від 27 листопада 2013 року з
проханням розглянути справу за їх
відсутності та прийняти рішення з
урахуванням інтересів неповнолітньої
ОСОБА_4 ,

Представник третьої особи Органу
опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради Дейнека О.Ю. в судовому
засіданні пояснила , що при розгляді на
засіданні ради опіки та піклування
заяви ОСОБА_2 щодо визначення місця
проживання неповнолітньої дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_3,
було встановлено, що спору між батьками
про місце проживання їхньої доньки
ОСОБА_4 немає, оскільки ОСОБА_4 постійно
проживала і проживає з матір'ю в
квартирі АДРЕСА_1. Крім того, сама
неповнолітня ОСОБА_4 бажала і в
подальшому проживати з матір'ю ОСОБА_3 в
зазначеній квартирі. За результатами
розгляду заяви, радою опіки та
піклування було прийнято висновок про
доцільність подальшого проживання
ОСОБА_4 з матір'ю.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третіх осіб Служби у
справах дітей Одеської міської ради та
Органу опіку і піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про встановлення місця
проживання неповнолітньої дочки,
зобов'язання зареєструвати
неповнолітню дочку за місцем
проживання та зобов'язання Орган опіки
та піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
контролювати умови проживання
неповнолітньої дочки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким задовольнити його
вимоги у повному обясязі , вважаючи , що
судом порушені норми процесуального
права, суд не врахував всіх обставин
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи
позивач ОСОБА_2 і відповідачка ОСОБА_3
знаходилися в зареєстрованому шлюбі з
17 березня 1997 року по 20 березня 2001 рік.
Під час спільного проживання , у них
народилися дві доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
якими вони проживали в будинку АДРЕСА_2.
20 березня 2001 року шлюб між сторонами
був розірваний, що підтверджується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу між
позивачем і відповідачкою .

Після припинення спільного
проживання та розірвання шлюбу,
відповідач ОСОБА_3 забрала двох доньок
і переїхала на проживання в квартиру
АДРЕСА_1, де постійно проживає по
теперішній час із донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З того часу, будь-якого
спору про місце проживання доньки
ОСОБА_4, між позивачем і відповідачкою
не було , про що в судовому засіданні
заявив позивач та у своїй письмовій
заяві підтвердила відповідачка. Крім
того, факт відсутності спору про місце
проживання доньки ОСОБА_4 між
сторонами по справі, встановлений
органом опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, про що в
судовому засіданні заявила
представник, зазначеного органу та
підтверджується висновком №01005-1/2533 вх.
(л.с. №56). ОСОБА_4 зареєстрована за
адресою.

Згідно ст. 161 ч.І СК України - якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитини, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Як видно, із вище викладених фактів,
між позивачем і відповідачкою не було
спору щодо місця проживання їхньої
доньки ОСОБА_4, яка зареєстрована за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджуєтья
матеріалами справи (а.с. 49). Проти цих
обставин не заперечує і позивач у своїх
заявах.

Крім того, відповідно до ч.З ст. 161 СК
України - якщо батьки проживають
окремо, місце проживання дитини, яка
досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

Згідно ст. 6 ч.2 СК України - малолітньою
дитиною вважається дитина до
досягнення нею чотирнадцяти років.
Неповнолітньою дитиною вважається
дитина у віці від чотирнадцяти до
вісімнадцяти років.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 16 років і
відповідно до вказаних норм СК України
являється неповнолітньою, тому має
право визначити своє місце проживання
самостійно, що вона фактично і зробила,
та що підтверджується позовною заявою,
поясненнями в судовому засіданні
позивача, представника органу опіки і
піклування та їх висновком.

Таким чином, суд обґрунтовано прийшов
до висновку , що позовні вимоги про
встановлення місця проживання
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з
матір'ю, про які заявив позивач,
задоволенню не підлягають.

Суд також обґрунтовано прийшов до
висновку , що не підлягають задоволенню
позов про зобов'язання 3-ої особи -
органу опіки та піклування
контролювати умови проживання - дитини.

Суду не надано доказів протиправних
дій органів опіки та піклування дій
або не виконання ними своїх обов'язків
.

Із доданої до письмової заяви
відповідачки, копії паспорта
громадянина України ОСОБА_4, вбачається
, що остання, досягши 16-ти річного віку,
згідно Законодавства України, 18 липня
2013 року отримала паспорт громадянина
України серії НОМЕР_1 виданий
Суворовським РВ у м. Одесі ГУМВС
України в Одеській області та в цей же
день зареєструвала своє постійне місце
проживання по АДРЕСА_1, що також
підтверджується довідкою від 26 серпня
2013 року, виданого Житлово-будівельним
кооперативом «Приморський-21» (а.с.50,
52-53).

Постановляючи рішення суд
обґрунтовано керувався нормами
матеріального та процесуального права,
належним чином перевірив права і
обов'язки сторін.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И
Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

Ю.І.
Кравець