інстанції: Ковтуненко В.В. Провадження
№ 22-ц/773/226/14 Категорія: 19 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Мельничук Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_2
про відшкодування витрат за період
навчання за апеляційною скаргою
позивача Національної академії
внутрішніх справ на ухвалу судді
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26
листопада 2013 року відмовлено у
відкритті провадження в цивільній
справі за позовом Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_2
про відшкодування витрат за період
навчання.

Не погоджуючись з ухвалою судді
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що ухвала винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Просить скасувати вищезазначену
ухвалу, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача та відповідач в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду даної справи. Кожен окремо,
подали в суд заяви про розгляд справи
за їх відсутності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
суд першої інстанції виходив з того, що
дана справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи і нормам
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про відшкодування витрат
за період навчання.

У позовній заяві покликався на ті
обставини, що наказом ректора
Київського національного університету
внутрішніх справ від 21 липня 2007 року №
655 з 1 вересня 2007 року ОСОБА_2 зараховано
курсантом першого курсу денної форми
навчання Київського національного
університету внутрішніх справ.
Відповідач навчалася за рахунок коштів
державного бюджету і після закінчення
навчання повинна була відпрацювати за
місцем розподілу не менше як три роки, а
у разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання -
відшкодувати фактичні витрати за
період навчання.

Після здобуття вищої освіти ОСОБА_2
була направлена для подальшого
проходження служби до УМВС України у
Волинській області. Наказом УМВС
України у Волинській області від 26
березня 2012 року № 87 о/с на підставі
поданого рапорту ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням.

Відповідно до розпорядження КМ України
від 27 серпня 2010 року № 1709-р Київський
національний університет внутрішніх
справ реорганізовано в Національну
академію внутрішніх справ, яка є
правонаступником Київського
національного університету внутрішніх
справ.

ОСОБА_2 навчалася в НАВС з 1 вересня 2007
року по 17 червня 2011 року і витрати,
пов'язані з її утриманням у вищому
навчальному закладі, становлять 28695,58
грн.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача вартість навчання у
розмірі 28695,58 грн. та судовий збір.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у цивільній справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
міліцію» на курсантів, слухачів,
ад'юнктів, інших атестованих
працівників, у тому числі й
викладацького складу навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України, поширюються права і
обов'язки, гарантії правового і
соціального захисту та
відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ст. 1 вищезгаданого
Закону працівник міліції є
представником державного органу
виконавчої влади, а тому його служба є
публічною.

Згідно з п. 6.8 Положення про вищі
навчальні заклади МВС, затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 14 лютого 2008 року № 62 «Про
затвердження Положення про вищі
навчальні заклади МВС», початком
проходження служби в органах
внутрішніх справ уважається дата,
зазначена в наказі про зарахування на
навчання до вищого навчального
закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України, особа
проходить публічну службу в міліції.

Позивач шляхом укладення договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України реалізував у
формі адміністративного договору
повноваження на розпорядження
бюджетними коштами. Через даний
договір суб'єкт владних повноважень
реалізував свої владні функції і
повноваження.

У п. 21 постанови № 8 від 20 травня 2013 року
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» пленум Вищого
адміністративного суду України
проаналізувавши вищенаведені норми
вказав, що спори з приводу стягнення
витрат, пов'язаних з утриманням особи у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

При застосуванні норм процесуального
права при здійсненні судочинства судам
слід враховувати роз'яснення пленумів
вищих спеціалізованих судів.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням роз'яснень, даних у п. 21
постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України № 8 від
20 травня 2013 року «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно
визначив характер правовідносин між
сторонами, наявність
публічно-правового спору з приводу
публічної служби, а тому даний спір не
може розглядатися в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала
відповідає вимогам закону, є законною
та обґрунтованою - підстав для її
скасування чи зміни не вбачається.
Позивач вправі захистити свої порушені
права шляхом пред'явлення позову в
порядку, визначеному КАС України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача
Національної академії внутрішніх
справ відхилити.

Ухвалу судді Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26
листопада 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді