АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1702/2014
Головуючий в суді 1 інстанції
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-ПОБУТ» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по сплаті
витрат на утримання будинку та
прибудинкової території та за
комунальні послуги,

встановила:

В серпні 2013 року позивач ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості по сплаті
витрат на утримання будинку та
прибудинкової території та за
комунальні послуги.

Свої вимоги обґрунтовує тим що, що між
позивачем та відповідачем укладено
договір про участьвласника квартири у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території від 08.10.2004
року. Відповідач не сплачує витрати по
наданню послуг з центрального опалення
та утримання будинку та прибудинкової
території у звязку із чим за період з
01.06.2010 року по 01.06.2013 року виникла
заборгованість у розмірі 22180грн. 43 коп.
Позивач звертався до Подільського
районного суду м. Києва із заявою про
видачу судового наказу та стягнення з
відповідача заборгованості за
житлово-комунальні послуги.
Подільським районного судом м. Києва
було видано судовий наказ про
стягнення суми заборгованості, однак
ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2012
року судовий наказ було скасовано.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва 02 грудня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, власника квартири
АДРЕСА_1 - заборгованість по сплаті
витрат на утримання будинку та
прибудинкової території та за
комунальні послуги за період з 01.06.2010
року по 01.06.2013 року на користь ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» у розмірі 22 180
грн. 40 коп. та судові витрати у розмірі
229 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. Вказує, що
внаслідок неправомірних дій позивача
в квартирі відповідача АДРЕСА_4
утворилися розтріскування стін,
постійні затоплення та промерзання
стелі у зимовий період, а тому вважає,
що позивач не виконує належні обов'язки
з обслуговування будинку та
прибудинкової території, а тому
відповідач має право припинити
внесення платежів за обслуговування та
ремонт будинку.

Крім того, судом першої інстанції не
наведено доводів, з яких суд дійшов
висновку, що відсутність горища над
квартирою відповідача, знищення
вентиляційних шахт та невиконання
позивачем рішення суду по їх
відновленню протягом 2009-2013 років не є
порушенням умов п.2.1 та 3.2.2 договору від
08.10.2004 року.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити; представник
позивача вважав доводи апеляційної
скарги безпідставними та просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І.,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що пунктом 2.2 договору про участь
власника квартири у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території від 08.10.2004 року, укладеного
між сторонами, відповідач зобов'язався
виконувати вказаний договір. Судом
встановлено, що відповідачу позивачем
були надані послуги з центрального
опалення, утримання будинку та
прибудинкової території, за які
відповідач вчасно не розрахувався, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка згідно з наданим позивачем
розрахунком за період з 01.06.2010 року по
01.06.2013 року становить 22 180 грн. 43 коп.
Враховуючи, що відповідачем та його
представником не надано суду доказів
про те, що послуги з централізованого
опалення або утримання будинку та
прибудинкових територій не були надані
позивачем та не були отримані
відповідачем, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
задоволення позову у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за оплату
послуг з централізованого опалення та
за утримання будинку і прибудинкової
території, за винятком послуг з
обслуговування вентиляційних каналів,
є законними і такими, що відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону. Норми норми
матеріального права відповідно до
спірних правовідносин застосовані
правильно.

Висновки суду щодо стягнення коштів за
обслуговування вентиляційних каналів
(шахт), які є складовою послуг з
утримання будинку, колегія суддів
вважає необґрунтованими, а позовні
вимоги в цій частині - не доведеними,
виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За змістом ст. 179 ЖК України,
користування квартирами приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до свідоцтва про право
власності, виданого 06.05.2004 року
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації на підставі
наказу від 07.04.2004 року за № 654-С/КІ,
відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що складається з 4-х кімнат, жилою
площею 105,5 кв.м., загальною площею 178,8
кв.м. ( а.с. 7).

08.10.2004 року між позивачем - ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території, пунктом 2.1 якого передбачено
обов'язок позивача забезпечити
виконання комплексу робіт по утриманню
будинку, прибудинкової території та
допоміжних приміщень, забезпечити
надійну службу технічного обладнання
будинку, як то: ліфти та ін.

Пунктом 2.1.1 вказаного договору також
передбачено обов'язок позивача :
надання співвласнику послуг по
нарахуванню, збору, обліку та
розщепленню комунальних послуг,
наданих співвласнику постачальними
організаціями як то: АЕК «Київенерго»,
«Київводоканал», ОЕП
«Київміськтеплоенергогаз» та інших
послуг за діючими розцінками і
тарифами, в тому числі по
обслуговуванню технічного обладнання
квартири працівниками ТОВ «ВД-Побут»
та в разі потреби надавати допомогу
співвласнику в укладенні договорів на
опалення, постачання холодної та
гарячої води, газу та ін. з відповідними
службами міста, які обслуговують
Подільський район та дбати за
виконанням ними обов'язків відносно
співвласника та мешканців його
квартири.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, що утворилась
внаслідок несплати відповідачем плати
за утримання будинку та прибудинкової
території і за централізоване
опалення, за період з 01.06.2010 року по
01.06.2013 року позивачем було нараховано
плати за вказані послуги на загальну
суму 33 118 грн. 48 коп., із них було
сплачено відповідачем 10 938 грн. 05 коп. (у
лютому - квітні 2012 року та за період з
листопада 2012 року по травень 2013 року).
Отже, розмір заборгованості становить
22 180 грн. 43 коп. (а.с. 11).

Оскаржуючи дане рішення суду,
відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що
пунктом 3.2.2. договору від 08.10.2004 року
сторонами було погоджено, що у разі
незабезпечення ТОВ ВЕП «ВД-Побут»
виконання вимог п.2.1 договору і
неприйняття заходів до підприємства,
що обслуговує будинок, споживач має
право припинити внесення платежів за
обслуговування та ремонт будинку до
усунення виявлених недоліків.

Протягом 2007-2008 років позивач
самовільно без жодних підстав над
квартирою відповідача і над сусідніми
квартирами розпочав будівництво
мансардного приміщення - квартири
АДРЕСА_4, в ході якого було зруйновано
вентиляційні шахти та саме горище.
Зазначені обставини встановлені
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12.01.2009 року та постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2008 року.

Оскільки внаслідок самовільного
будівництва, здійсненого позивачем, у
квартирі відповідача сталися залиття,
розтріскування стін та промерзання
стелі в зимовий період, рішення судів
про відновлення в попередньому стані
приміщень будинку ТОВ ВЕП «ВД-Побут» не
виконує, не відновлює квартиру до
первісного стану, що призводить до
подальшого її руйнування, відповідач
вважає, що позивач надає йому послуги
неналежної якості та не має права на
отримання оплати.

Однак зазначені доводи апеляційної
скарги відповідача колегія суддів не
приймає до уваги як підставу для
скасування рішення та відмови у
задоволенні позову в повному обсязі,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12.01.2009 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 17.11.2009 року, було задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут», ТОВ «Фірма
Доріс» про зобов'язання відновити в
попередньому стані приміщення будинку,
зобов'язано вказаних відповідачів
солідарно за власний рахунок відновити
в попередньому стані, як це було на
момент прийняття будинку в
експлуатацію, приміщення горища в
секції № 5 над квартирами АДРЕСА_5,
АДРЕСА_1, шляхом демонтажу з горища всіх
самовільно споруджених надбудов та
перекриттів та інших конструкцій
квартири АДРЕСА_4.

Зазначеним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 12.01.2009 року
встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1
мають місце пошкодження
опоряджувального покриття та
конструктивних елементів у
приміщеннях, а саме - тріщини,
відставання штукатурного шару, ознаки
плісняви на поверхні, ознаки затікання
рідини з вище розташованого простору.
Пошкодження опоряджувального покриття
та конструктивних елементів у вказаній
квартирі пов'язане з проведенням
будівельних робіт у приміщеннях
квартири АДРЕСА_4.

Крім того, вироком Подільського
районного суду м. Києва від 09.12.2010 року,
зміненим ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 17.06.2012 року в частині
кваліфікації дій засудженого,
встановлено, що ОСОБА_4, будучи
директором ТОВ ВЕП «ВД-Побут» діючи
умисно, перевищуючи надану йому владу,
за відсутності проектної документації
та дозволу на виконання будівельних
робіт, всупереч вимог ДБН А.2.2-3.-2004
протягом жовтня 2007- лютого 2008 років у
межах квартири АДРЕСА_4, раніше
переданій від забудовника до ТОВ ВЕП
«ВД-Побут» як службової, із залученням
найманих працівників, самовільно
провів ремонтно-будівельні роботи,
пов'язані зі зміненням конструкцій
житлового будинку, в тому числі
розбирання несучих стін на рівні
восьмого поверху, влаштування
металевих балок, змінення конструкції
покрівлі, влаштування додаткових
прорізів у зовнішніх стінах, додаткове
посилення колон в межах восьмого
поверху п'ятої секції.

Самовільно проведені ОСОБА_4
ремонтно-будівельні роботи, відповідно
до висновків судової
будівельно-технічної експертизи,
призвели до пошкодження
опоряджувального покриття та
конструктивних елементів у квартирах
АДРЕСА_5, АДРЕСА_4, АДРЕСА_6, які
розташовані у спільній вертикальній
площині із квартирою АДРЕСА_4, чим
завдав, зокрема, власнику квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 матеріальних збитків на
суму 79 434 грн. 20 коп.

Зазначеним вироком було задоволено
позов потерпілого ОСОБА_2 та стягнуто з
ОСОБА_4 на його користь відшкодування
майнової шкоди в сумі 79 434 грн. 20 коп.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що в будинку АДРЕСА_1,
поверхом вище над квартирою
відповідача розташоване приміщення,
загальною площею 260,4 кв.м., яке є
об'єктом самочинного будівництва,
зведеним без проектної документації.
Рішенням господарського суду м. Києва
від 10.08.2010 року на зазначену квартиру
було визнано право власності за ТОВ ВЕП
«ВД-Побут», однак постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2011 року
вказане рішення було скасоване.

Крім того, зазначена квартира була
об'єктом договору купівлі-продажу від
15.11.2010 року, який рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 07.11.2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2012
року, визнаний недійсним ( а.с. 100-102).

З відповідей ТОВ ВЕП «ВД-Побут» від
14.01.2013 року та 24.10.2013 року ( а.с. 88-89) на
звернення відповідача вбачається, що
фактично над квартирою АДРЕСА_1
розташована квартира АДРЕСА_4, а не
горище. У вказаному приміщенні вікна
зачинені, пройоми утеплені.

Як вбачається з акту, складеного
працівниками позивача та
затвердженого директором ТОВ ВЕП
«ВД-Побут» 13.02.2013 року, комісією було
проведено чергове обстеження квартири
відповідача на предмет технічного
стану втнурішньо-квартирної системи
централізованого опалення.

Комісією встановлено, що всі стояки
централізованого опалення двохярусної
квартири АДРЕСА_1 зашиті в стіни, доступ
до них відсутній, теплова віддача від
стояків також відсутня. Власником
квартири при монтажних роботах
опалювальних приладів встановлені
регулятори тиску теплоносія. 24.12.2012
року головним інженером та
слюсарем-сантехніком підприємства
власнику квартири АДРЕСА_1 було
рекомендовано замінити та прочистити
регулятори тиску, або взамін
встановити шарові крани. Станом на
13.02.2013 року рекомендації не виконані.

З відповіді позивача від 14.02.2013 року на
звернення відповідача вбачається, що
обстеженням встановлено, що власником
квартири АДРЕСА_1 самовільно
перероблена система централізованого
опалення квартири, стояки «зашиті» в
стіни, на деяких радіаторах були
перекриті крани, на інших радіаторах
регулятори температури виявились
непрацюючими і потребували заміни ( а.с.
137-138.)

24.10.2013 року відповідачу надано
аналогічну відповідь щодо заниженої
температури повітря у квартирі у
зимовий період часу ( а.с. 132).

Відповідно до п. 5 «Порядку проведення
перерахунків розміру плати за надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення в разі ненадання їх або
надання не в повному обсязі, зниження
якості», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 151 від
17.02.2010 року, у разі невідповідності
фактичної температури в житлових
приміщеннях нормативній перерахунок
за надання послуг з централізованого
опалення за відсутності квартирних та
будинкових засобів обліку теплової
енергії проводиться за відповідними
формулами, розрахунки по яких
потребують вихідних даних щодо строку,
протягом якого відбувалося відхилення
від кількісних і якісних показників
(діб), та температури, зафіксованої в
житловому приміщенні у вказаний
період.

Відповідно до п.п. 36-39 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, у
разі незгоди з результатами перевірки
кількісних та/або якісних показників
надання послуг споживач і виконавець
визначають час і дату повторної
перевірки, для проведення якої
запрошується представник
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представник
об'єднання споживачів. За
результатами повторної перевірки
складається акт про неналежне надання
або ненадання послуг, який
підписується споживачем (його
представником), представником
виконавця, представниками
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представником
об'єднання споживачів.

Виконавець зобов'язаний розглянути
такий акт-претензію і повідомити
протягом трьох робочих днів
споживача про її задоволення або про
відмову у задоволенні з обґрунтуванням
причини такої відмови. У разі
ненадання протягом установленого
строку виконавцем відповіді
вважається, що він визнав викладені
в акті-претензії факти неналежного
надання або ненадання послуг.

Однак матеріали справи не містять
вищевказаних актів, про що вірно
зазначив суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні, а також
відсутні докази, як б спростовували
висновки комісії ТОВ ВЕП «ВД-Побут»
щодо причин невідповідності фактичної
температури у квартирі відповідача
нормативній температурі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає недоведеними належними та
допустимими доказами доводи апелянта
про те, що невиконання позивачем ТОВ
ВЕП «ВД-Побут» рішення Подільського
районного суду м. Києва від 12.01.2009 року
про відновлення до попереднього стану
приміщень горища будинку є підставою
для несплати за послуги
централізованого опалення
відповідачем.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення з відповідача
заборгованості з оплати за надання
послуг з централізованого опалення, а
доводи апеляційної скарги у цій
частині - безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо необґрунтованості рішення суду в
частині стягнення заборгованості з
оплати витрат за утримання будинку та
прибудинкової території є такими ж:
обставини щодо пошкодження квартири
відповідача встановлені судовими
рішеннями і доказуванню не підлягають,
а невиконання позивачем рішення суду
свідчить про ухилення позивача від
належного утримання квартири ОСОБА_2.

Однак зазначені доводи є
обґрунтованими лише в частині
неналежної роботи вентиляційних
каналів, оскільки зі змісту рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 12.01.2009 року вбачається, що
самовільна перебудова горища протягом
2007-2008 років з влаштуванням у ньому
квартири АДРЕСА_4 призвела до псування
вентиляційних каналів та шахт над
квартирою відповідача. З відповіді
ТОВ ВЕП «ВД-Побут» на заяву відповідача
від 01.07.2013 року вбачається, що
вентиляційна шахта відновлена у
березні 2013 року, про що відповідача
було поінформовано та отримано
відповідь, що вентиляція працює
задовільно ( а.с. 135).

Враховуючи викладені обставини,
підстав для стягнення з відповідача
оплати на обслуговування
вентиляційних каналів, яка є складовою
витрат на утримання будинку, за період
з 01.06.2010 року до 01.04.2013 року колегія
суддів не вбачає.

В іншій частині вищевказані доводи
апеляційної скарги відповідача
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки матеріали
справи не містять належних та
допустимих доказів тих обставин, що
послуги, які надаються позивачем по
обслуговуванню будинку та
прибудинкової території, у період з
01.06.2010 року по 01.06.2013 року не надавались.

Відповідно до Типового переліку,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року,
до послуг з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій належать:
прибирання прибудинкової території,
прибирання сходових кліток; вивезення
побутових відходів (збирання,
зберігання, перевезення,
перероблення, утилізація,
знешкодження та захоронення);
прибирання підвалу, технічних поверхів
та покрівлі; технічне обслуговування
ліфтів; обслуговування систем
диспетчеризації; технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем: гарячого водопостачання,
холодного водопостачання,
водовідведення, теплопостачання,
зливової каналізації; дератизація;
дезінсекція; обслуговування
димовентиляційних каналів; поточний
ремонт конструктивних елементів,
внутрішньобудинкових систем гарячого
і холодного водопостачання,
водовідведення, теплопостачання та
зливової каналізації і технічних
пристроїв будинків та елементів
зовнішнього упорядження; поливання
дворів, клумб і газонів; прибирання і
вивезення снігу, посипання частини
прибудинкової території, призначеної
для проходу та проїзду,
протиожеледними сумішами;
експлуатація номерних знаків на
будинках; освітлення місць загального
користування і підвалів та
підкачування води ; енергопостачання
ліфтів.

Як вбачається з матеріалів справи,
нарахування вартості послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території за період, у який виникла
заборгованість, з 01.06.2010 року по 01.06.2013
року проводилось позивачем на
підставі: розпорядження КМДА від 31.08.2009
року № 978; розпорядження КМДА № 1221 від
29.12.2010 року та розпорядження КМДА № 2380
від 15.12.2011 року .

Відповідно до розпорядження КМДА від
15.12.2011 року, тариф для обрахування
вартості послуг з утримання будинку та
прибудинкової території для будинку
АДРЕСА_1 становить 3 грн. 41 коп. з
розрахунку на 1 кв. метр загальної площі
квартири.

При цьому, як вбачається з даних
Інформаційно-аналітичної системи
управління житловим фондом м. Києва,
розміщених на офіційному сайті
Київської міської державної
адміністрації, для будинку АДРЕСА_1,
витрати з прибирання підвалів,
технічних поверхів та покрівлі не
нараховуються та не включені до тарифу,
визначеного розпорядженням КМДА від
15.12.2011 року.

Основними складовими зазначеного
тарифу є, зокрема: витрати з технічного
обслуговування внутрішньобудинкових
систем ГВП і ХВП, водовідведення,
теплопостачання та зливової
каналізації - 0,9143 грн./м2; витрати з
вивезення та знешкодження побутових
відходів - 0,2585 грн./м2; витрати з
технічного обслуговування ліфтів - 0,2274
грн./м2; витрати з освітлення місць
загального користування і підвалів і
підкачування води - 0,4336 грн./м2; витрати
з прибирання прибудинкової території -
0,5132 грн./м2; витрати з прибирання
сходових клітин, маршів, площадок - 0,3827
грн./м2.

Належних доказів тих обставин, що
вказані послуги відповідачу як
власнику квартири АДРЕСА_1 не
надавались або надавались неякісно
матеріали справи не містять.

Надані відповідачем фотознімки
невивезеного від будинку сміття у
даному випадку не можуть бути
розглянуті як підстава для перерахунку
заборгованості, оскільки такі докази
не є належними, адже не містять даних,
передбачених чинним законодавством,
для здійснення такого перерахунку.

Так, відповідно до «Вимог до якості
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій»,
затверджених розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 307 від 09.03.2011 року, у
разі порушення послуг з вивезення та
захоронення твердих побутових
відходів згідно з графіком і нормами
накопичення, плата зменшується на 3,85
відсотка відповідної складової тарифу
за кожний день перевищення допустимого
строку відхилення.

Крім того, відповідно до п. 11 «Порядку
проведення перерахунку розміру плати
за послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій у
разі перерви в їх наданні, ненадання
або надання не в повному обсязі»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 970 від 11.12.2013 року,
підставою для такого перерахунку є
акти-претензії від споживачів за
формою згідно з додатком 1 та прийняття
виконавцем рішення про їх задоволення,
у такому разі перерахунок проводиться
протягом наступного місяця з дати
отримання виконавцем акта-претензії.

Разом з тим, встановивши, що до складу
витрат з утримання будинку та
прибудинкової території входять
витрати з обслуговування
димовентиляційних каналів - за тарифом
0,018 грн./м2, проте такі послуги позивачем
не надавались у зв'язку з пошкодженням
системи вентиляції над квартирою
відповідача, колегія суддів вважає за
необхідне виключити із суми
заборгованості оплату за такі послуги.

Виходячи із періоду заборгованості та
підтверджену матеріалами справи
обставину щодо налагодження системи
вентиляції у березні 2013 року, не
підлягають оплаті вищевказані послуги
за 34 місяці: (0,018 грн./м2 х 178,8 кв.м. ( площа
квартири відповідача)) х 34 місяці = 109
грн. 48 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність змінити рішення суду в
частині розміру заборгованості,
визначивши її у розмірі: 22 180 грн. 43 коп.
- 109 грн. 48 коп. = 22 070 грн. 95 коп.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі відповідача, не спростовують
висновків суду першої інстанції та на
їх правильність не впливають, а тому в
іншій частині оскаржуване рішення
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013 року - змінити в
частині розміру заборгованості,
визначивши, що стягненню з ОСОБА_2 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» підлягає
заборгованість за житлово-комунальні
послуги у розмірі 22 070 ( двадцять дві
тисячі сімдесят) грн. 95 коп.

В іншій частині рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 02 грудня 2013
року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: