Справа № 603/69/14-ц
Провадження № 2/603/24/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р.
м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду
Тернопільської області Галіяна І. М.
ознайомившись з матеріалами позовної
заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
припинення права на частку у спільному
майні, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
припинення права на частку у спільному
майні.

Згідно позовних матеріалів позивач та
відповідачі по даному позову
зареєстровані в АДРЕСА_1, а спірний
житловий будинок розташований по
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житловий
будинок зареєстрований в КП «Бучацьке
районне бюро технічної
інвентаризації» на праві приватної
власності ОСОБА_1 та записаний в
реєстрову книгу №16 за реєстровим №153 01
серпня 2005 року.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України
передбачено, що позови до фізичної
особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання.

Відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України
позивач має право на вибір між кількома
судами, яким згідно з цією статтею
підсудна справа, за винятком виключної
підсудності, встановленої статтею 114
цього Кодексу, згідно з ч. 1 якої позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Виключна підсудність - підсудність, що
передбачає виче рпний перелік
цивільних справ, які з урахуванням їх
природи пред'являються до певного,
передбаченого законом суду.

У теорії цивільного процесу виключну
підсудність вважа ють особливою,
оскільки вона являє собою винятки із
загаль ного правила, які встановлені
законом, та стосується певних, точно
зазначених у ЦПК, категорій справ.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від
01.03.2013 року роз'яснено, що виключну
підсудність встановлено для позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (частина перша статті 114 ЦПК).
Згідно з положеннями статті 181 ЦК до
нерухомого майна належать: земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
них, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Судом встановлено, що предметом спору є
припинення права спільної власності
на житловий будинок, який, розташований
по АДРЕСА_1, отже суд приходить до
переконання, що позовна заява не
підсудна Монастириському районному
суду Тернопільської області, а
підсудна Бучацькому районному суду
Тернопільської області, а саме, за
місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ЦПК України,
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала, тобто у даному
випадку позов підлягає поверненню
позивачеві для направлення до суду за
місцем розташування спірного майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі повернення заяви або скарги.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст.
109, 114, 115 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» за № 3674-VI
від 08 липня 2011 року, враховуючи
роз'яснення п. 42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від
01.03.2013 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про припинення права на частку у
спільному майні з доданими до неї
документами - повернути позивачу для
подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі:

- 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. згідно
квитанції №4 від 18 січня 2014 року.

Копію ухвали направити Управлінню
державної казначейської служби
України в Монастириському районі
Тернопільської області для виконання в
частині повернення судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя І. М. Галіян