________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1918/14
УХВАЛА

08.01.2014 року суддя Київського
районного суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, третя особа -
Третя одеська державна нотаріальна
контора «про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу»,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2013 року до Київського
районного суду м. Одеси надійшла
позовна заява ОСОБА_1, якою позивач
просить:

1. «Встановити факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією
сім'єю але без реєстрації шлюбу з 2003
року до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3;

2. Викликати та допитати свідків:

- ОСОБА_4;

- ОСОБА_5».

За загальними правилами, встановленими
ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до
юридичних осіб пред'являються в суд за
їхнім місцезнаходженням.

Відповідач - Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
знаходиться в Київському районі м.
Одеси по вул. Ак. Корольова, 9.

06 січня 2014 року одержано інформацію
Відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області, якою
підтверджена реєстрація позивача
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою,
зазначеною в позовній заяві: АДРЕСА_1,
що також територіально відноситься до
Київського району м. Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми та змісту позовної
заяви та порядку подання копій
позовної заяви та доданих до неї
документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог. В позовній заяві ОСОБА_1
другий пункт позовних вимог містить
вимоги щодо виклику до суду свідків.

Позивачу слід врахувати, що за
положеннями ст.ст. 57, 63 ЦПК України,
показання свідків відносяться до
доказів, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів.

Порядок оформлення заяви про
забезпечення доказів визначений
правилами ст.ст. 133, 134 ЦПК
України, якими встановлено, що особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити. До заяви про
забезпечення доказів, яка не
відповідає вимогам цієї статті,
застосовуються наслідки, встановлені
статтею 121 цього Кодексу.

Вимоги щодо виклику свідка, за своїм
змістом не є позовними. Тому позивачу
пропонується привести у відповідність
із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зміст
позовних вимог, шляхом виключення з
переліку вимог пункту про забезпечення
доказів та оформити заяву про
забезпечення доказів у відповідності
до ст.ст. 133, 134 ЦПК України.

Стосовно першого пункту вимог, якими
позивач просить встановити факт
проживання однією сім'єю, тобто
юридичний факт, що має юридичне
значення, то слід зауважити, що в сенсі
ст. 16 ЦК України вони не є позовними.

Отже всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 119
ЦПК України в позовній заяві ОСОБА_1
заявлені вимоги, які за своєю суттю не є
позовними.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За загальними правилами, встановленими
статтями 234, 235 ЦПК України, справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення суд розглядає в порядку
окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
позовного провадження, а не окремого.

Діючими процесуальними нормами
встановлена єдина підстава для
розгляду справ про встановлення
фактів, що мають юридичне значення в
порядку позовного провадження
виключно у разі виникнення спору про
право під час розгляду справи.

З позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається
оспорювання такого права іншими
особами, позивач не зазначає обставини,
якими підтверджувалась би наявність
спору про право та невизнання
відповідачем Київською районною
адміністрацією Одеської міської ради
права позивача.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30.05.2008 року, якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
провадження. Зокрема, у такому порядку
суди повинні розглядати заяви про
встановлення родинних відносин із
спадкодавцем, проживання з ним однією
сім'єю, постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» вказано, що у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Отже встановлення судом факту завжди
має преюдиційне значення для розгляду
в подальшому питання про право
заявника. Заявник після встановлення
факту, що має юридичне значення, має
право звернутися до суду з позовами на
захист свого інтересу в разі
виникнення спору про право з іншими
особами.

Позовна заява ОСОБА_1 та додатки до неї
не містять доказів відмови державним
нотаріусом у видачі свідоцтва про
право на спадщину, а тому в даному
випадку не вбачається спір про право,
що свою чергу виключає розгляд
вказаної заяви в порядку позовного
провадження.

Позивач не довів, що звернувся до суду в
належному порядку. Тому позивачу
пропонується виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст.
119 ЦПК України, шляхом викладення
обставин, якими позивач обґрунтовує
вимоги розглянути цивільну справу в
порядку позовного провадження та
довести, що в даному випадку наявний
спір про право, який властивий для
позовного провадження та
характеризується наявністю сторін з
протилежними юридичними інтересами.

Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позивач зобов'язується зазначити в
позовній заяві докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- належність ОСОБА_3 двокімнатної
квартири АДРЕСА_2;

- належність іншого майна
подружжя;

- відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_3 та заведення Третьою державною
нотаріальною конторою спадкової
справи;

- звернення ОСОБА_1 до Третьої
державної нотаріальної контори;

- відмова ОСОБА_1 Третьою державною
нотаріальною конторою в оформлені
заяви для прийняття спадщини.

Також позивач не зазначає місце де вони
проживали з ОСОБА_3 до його смерті та
докази відсутності інших спадкоємців у
покійного. Позивач не залучає
відповідачем територіальну громаду в
особі Одеської міської ради, яка має
потенційне право на спадкове майно в
разі відсутності інших спадкоємців та
не наводить обставин, з яких підстав
тільки районний виконавчий орган
зазначений відповідачем по справі.

Позивач не зазначає наявність підстав
для звільнення від доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів не відповідає
фактично доданим до заяви. В перелік не
внесена довідка ЖБК «Центральний-18» за
№ 80 від 01.10.2012 р., яка залучена
позивачем до матеріалів справи. Також
позивачу зауважується, що узагальнення
в п.п. 4, 5 та 7 наявності копій книжок,
паспортів, довідок без конкретизації
та зазначення реквізитів доданих до
заяви документів не відповідає сенсу п.
7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу та третій
особі копії документу, указаного в
пункті 1 додатків до позовної заяви.

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, третя особа -
Третя одеська державна нотаріальна
контора «про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
позовна заява буде вважатись поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цим позовом у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.