22-ц/795/409/2014 Головуючий у I інстанції
-Литвиненко І. В. Доповідач - Хромець Н.
С.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Острянського
В.І.при секретарі:Рудик І.І. за
участю:представника відповідача
адвоката ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 24
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Виробничо-торгівельна фірма
«Сіверянка» до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості по оплаті за
проживання в гуртожитку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 24 грудня 2013 року
частково задоволені позовні вимоги і з
відповідачів на користь позивача
стягнуто солідарно 1899 грн. 32 коп.
заборгованості за проживання в
гуртожитку.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_6 просить рішення місцевого суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у позові. Відповідач вважає
рішення суду першої інстанції таким, що
не відповідає дійсним обставинам
справи і вимогам закону. Відповідач
посилається на порушення судом норм
ст.ст. 10, 57-61 ЦПК України, внаслідок чого
проігноровані, на думку відповідача, її
доводи, надана перевага доводам
позивача і не взяті до уваги документи,
що є у справі. Відповідач звертає увагу
на відсутність між сторонами
договірних відносин і, відповідно, не
погодження між ними оплати за
проживання в гуртожитку в розмірі 120
грн., а також на те, що відповідно до
листа ПАТ «Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» № 55 від 19.01.2012 р.,
відповідачам виділялась кімната, а не
ліжкомісця.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу. Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Судова повістка
отримана відповідачем 31.01.2014 р.

Вислухавши доповідь судді,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачі мешкають у
гуртожитку, який належить на праві
власності позивачеві. Плату за
проживання у гуртожитку відповідачі
вносили, що підтверджено квитанціями,
але не у повному розмірі. Суд першої
інстанції врахував суму, сплачену
позивачами за поживання у гуртожитку, і
задовольнив вимоги позивача частково.

Посилання відповідача в
апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи не ґрунтуються на наявних
доказах.

Так, відповідно до п.1 Договору №
322 від 25 квітня 1994 р., укладеного між
позивачем і Чернігівською швейною
фабрикою (нині ПАТ«Чернігівська швейна
фабрика «Елегант») позивач
зобов'язався надати у гуртожитку місця
для проживання 194 одиноких громадян -
працівників Чернігівської швейної
фабрики (а.с. 38).З договору не вбачається
обов'язку позивача надавати кімнати, а
не ліжкомісця, для проживання
працівників «Чернігівська швейна
фабрика «Елегант». У 2010 році з
ініціативи ПАТ «Чернігівська швейна
фабрика «Елегант» даний договір
розірвано (а.с. 39). Відтак, мешканці
гуртожитку, поселені відповідно до
названого договору, зобов'язані
вносити відповідну плату за
проживання.

Судом обґрунтовано застосоване
Розпорядження Чернігівської обласної
Державної адміністрації № 363 від 22
жовтня 2008 року, яким врегульовані
розміри і складові оплати за
проживання в гуртожитках. Лист за
підписом директора ПАТ «Чернігівська
швейна фабрика «Елегант» № 55 від 19.01.2012
р. (а.с. 19) не може бути належним
підтвердженням факту надання
відповідачам відособленого житлового
приміщення (кімнати у гуртожитку),
оскільки у цьому документі міститься
посилання на рішення профкому
підприємства, у той час як гуртожиток
належить іншому підприємству,
зобов'язання якого перед працівниками
Чернігівської швейної фабрики виникли
лише в рамках умов договору від 25
квітня 1994 р.

Доводи апеляційної скарги щодо
перебування відповідачів у сімейних
стосунках і необхідність застосування
ч.2 п. 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, виходячи з того, що як вже
зазначалось вище відсутні докази
надання відповідачам у відособлене
користування житлового приміщення
(ордер чи інший належний документ,
виданий власником або на час
виникнення правовідносин між
сторонами балансоутримувачем житла), а
договір оренди житлового приміщення
вони відмовились укласти, про що
свідчить зміст листа мешканців
гуртожитку на ім'я керівника
Публічного акціонерного товариства
«Виробничо-торгівельна фірма
«Сіверянка» від 21.03.2011 р., підписаного в
числі інших і відповідачем ОСОБА_6 (а.с.
20).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: