інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/227/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Овчарова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства (далі - ПАТ) «ОТП Банк» про
визнання незаконним та скасування
рішення щодо продажу заставного майна
за апеляційною скаргою відповідача ПАТ
«ОТП Банк» на ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 10 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що рішенням Луцького
міськрайонного суду від 23 вересня 2013
року, яке набрало законної сили,
задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до
нього про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки і
постановлено звернути стягнення на
належне йому заставне майно в рахунок
погашення заборгованості перед банком
в розмірі 8285894 грн. 32 коп. шляхом
проведення прилюдних торгів
відповідно до закону України «Про
іпотеку».

Однак 18 листопада 2013 року він отримав
від відповідача повідомлення про
прийняття ПАТ «ОТП Банк» рішення про
продаж предмета іпотеки в порядку ст. 38
Закону України «Про іпотеку» та пункту
6.4 договору іпотеки за ціною 1716784 грн.

З таким рішенням відповідача він не
погоджується, оскільки вважає, що
звернувшись до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом його реалізації на прилюдних
торгах, банк використав своє право щодо
обрання способу реалізації заставного
майна і після набрання рішенням
законної сили не вправі реалізовувати
це майно в інший спосіб.

У зв'язку з викладеним просив визнати
незаконним та скасувати рішення ПАТ
«ОТП Банк» щодо реалізації заставного
майна - кафетерію і магазину
продовольчих товарів загальною площею
154,3 кв. м. по проспекту Волі, 54 в місті
Луцьку - в порядку ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» та пункту 6.4 договору про
іпотеку від 27 березня 2008 року.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_3
подав суду заяву про забезпечення
позову, в якій просив заборонити ПАТ
«ОТП Банк» від свого імені
реалізовувати вищевказаний предмет
іпотеки та реєструвати його в органах
державної реєстраційної служби.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 10 грудня 2013 року заяву задоволено.
Постановлено до вирішення справи по
суті заборонити ПАТ «ОТП Банк» від
свого імені вчиняти дії по реалізації
предмета іпотеки, а саме: кафетерію і
магазину продовольчих товарів -
приміщення №№ 90-1 по 90-10б загальною
площею 154,3 кв. м. по проспекту Волі, 54 в
місті Луцьку, а також - дії щодо
реєстрації вказаного майна в органах
державної реєстраційної служби.

Ухвала допущена до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ОТП Банк» просить скасувати цю ухвалу
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3
про забезпечення позову, покликаючись
на порушення судом норм процесуального
права.

В запереченні позивач ОСОБА_3 просить
відхилити апеляційну скаргу і залишити
ухвалу без змін, зазначаючи про її
законність та обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу
одним із видів забезпечення позову є
заборона вчиняти певні дії.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_3
про вжиття заходів забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
обсягу заявлених позовних вимог,
предметом яких є визнання незаконним
та скасування рішення відповідача про
продаж предмета іпотеки від свого
імені, відповідності виду забезпечення
позову, який просив застосувати
позивач, пред'явленим ним позовним
вимогам та реальної загрози
невиконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Враховуючи наведене, судом вірно вжиті
заходи забезпечення позову, які є
співмірними із заявленими ОСОБА_3
вимогами.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до безпідставності, на думку
відповідача ПАТ «ОТП Банк», заявлених
ОСОБА_3 позовних вимог, оскільки право
банку на продаж предмета іпотеки від
свого імені та право на його реалізацію
згідно з рішенням Луцького
міськрайонного суду від 23 вересня 2013
року є окремими правами банку і вони не
суперечать одне одному.

Однак вказане питання (про
обґрунтованість чи безпідставність
позовних вимог) підлягає вирішенню при
розгляді справи по суті, а не при
розгляді заяви про забезпечення
позову.

Наявність між сторонами дійсного спору
підтверджується поданою ОСОБА_3
позовною заявою та її змістом, а
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду (про задоволення позову)
полягає в тому, що реалізація банком
спірного майна до вирішення даної
справи призведе до неможливості
повернення майна теперішньому
власнику або принаймні до необхідності
вирішення цього питання шляхом
пред'явлення інших позовів до нових
власників.

Також не заслуговує на увагу посилання
апелянта на зловживання позивачем
можливістю не допустити реальний
продаж заставного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Реалізовуючи надане йому законом
право, ОСОБА_3 і звернувся до суду з
даним позовом.

Що стосується положень ч. 4 ст. 153 ЦПК
України, згідно з якою суд, допускаючи
забезпечення позову, може вимагати від
позивача забезпечити його вимогу
заставою, достатньою для того, щоб
запобігти зловживанню забезпеченням
позову, то по-перше, вчинення вказаної
процесуальної дії є правом, а не
обов'язком суду, а по-друге, за змістом
наведеної правової норми забезпечення
вимоги позивача заставою допускається
у спорах майнового характеру, оскільки
розмір застави не повинен бути більшим
за розмір ціни позову. В даному ж
випадку ОСОБА_3 пред'явлено позов
немайнового характеру - про визнання
незаконним і скасування рішення банку.
При цьому заява про забезпечення
позову оплачена ним судовим збором у
розмірі, встановленому Законом України
«Про судовий збір».

Безпідставними є і доводи апеляційної
скарги про те, що оскаржувана ухвала
перешкоджає господарській діяльності
банку. Між сторонами існують
цивільно-правові відносини, з приводу
яких виник спір, що вирішується в
судовому порядку. Ухвала суду про
забезпечення позову стосується лише
цих правовідносин і ніяким чином не
впливає на можливість здійснення
відповідачем своєї господарської
діяльності в жодній із сфер, що
охоплюються її установчими
документами (фінансовій, економічній,
виробничій тощо).

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК
України, якщо у задоволенні позову буде
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили.

Отже при постановленні у даній справі
судового рішення не на користь
позивача і набранні таким рішенням
законної сили заходи забезпечення
позову припинять свою дію, що дасть
можливість банку безперешкодно
реалізувати предмет іпотеки в обраний
ним спосіб.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеними
обставинами справи і не містять
встановлених законом підстав для
скасування оскаржуваної ухвали, яка
постановлена з додержанням вимог
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ПАТ
«ОТП Банк» відхилити, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 10 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: