Справа 237/4218/13-ц
Номер провадження 2/237/92/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року

Мар'їнський районний суд Донецької
області в складі:

Головуючого судді:
Пономарьова О.П.

при секретарі :
Лахно Т.Г.

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши в залі суду м. Мар'їнка
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення без
надання іншого жилого приміщення та
позбавлення права користування
житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою,
відповідно до якої просить: - виселити
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з будинку АДРЕСА_1
без надання їй іншого жилого
приміщення; - позбавити ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 права на користування
домоволодінням АДРЕСА_1

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 19 липня 2013 року в
порядку ст.224 ЦПК України позовну заяву
ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. За
рішенням суду ОСОБА_3 виселено з
будинку АДРЕСА_1 без надання їй іншого
жилого приміщення та позбавлено права
на користування цим домоволодінням. 21
серпня 2013 року ухвалою Мар'їнського
районного суду Донецької області на
підставі заяви ОСОБА_3 заочне рішення
Мар'їнського районного суду від 19 липня
2013 року скасовано, а справу призначено
до розгляду в загальному порядку.

Після повторного автоматичного
перерозподілу, справу передано у
провадження судді Пономарьова О.П.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані
тим, що на підставі свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння,
виданого 18 листопада 1993 року
Мар'їнською районною державною
адміністрацією, позивачу ОСОБА_1 на
праві приватної власності належить
домоволодіння АДРЕСА_1 У вказаному
будинку позивач ОСОБА_1 фактично не
мешкала, оскільки проживала разом зі
своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1. За
її згодою у спірному будинку мешкав її
рідний брат ОСОБА_5 та його дружина
ОСОБА_3, тобто відповідач у справі, а
згодом і їх син ОСОБА_6. На даний час в
будинку зареєстрована лише відповідач.
У 2009 році відповідач звернулась до суду
із позовом про визнання права
власності на 1/2 частину домоволодіння.
Протягом 2009-2010 років тривав судовий
розгляд зазначеної справи, в
результаті чого ОСОБА_3 було відмовлено
в його задоволенні. У зв'язку з
викладеним стосунки між позивачем та
відповідачем погіршились. В даний час
відповідач ОСОБА_3 перешкоджає
позивачу в користуванні житловим
будинком, робить неможливим її
проживання в ньому шляхом звернення до
різноманітних установ з чисельними
скаргами, посилаючись на те, що
правовстановлюючі документи на
житловий будинок підроблені. Наведене
зумовило позивача звернутись до суду з
вказаною позовною заявою для захисту
своїх порушених прав та інтересів.

Позивач в судовому засіданні на
задоволенні своєї позовної заяви
наполягала. Суду доповіла, що оскільки
відповідач ОСОБА_3 систематичним
порушенням правил співжиття робить
неможливим для неї, як власника,
проживання з нею в одному будинку, при
цьому заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, тому ОСОБА_3 підлягає
виселенню без надання іншого житлового
приміщення.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в
судовому засіданні вимоги позовної
заяви ОСОБА_1 підтримала. Суду доповіла,
що відповідач ОСОБА_3 своїми діями
перешкоджає позивачу в користуванні
житловим приміщенням, що належить їй на
праві власності.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 заперечував,
посилаючись на те, що власник спірного
житлового будинку відсутній. Документ,
що підтверджує право власності
позивача не відповідає жодним
критеріям. Просив відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтримала доводи свого представника
та просила відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
доповів, що він є слідчим СВ
Мар'їнського РВ ГУМВС України в
Донецькій області. По акту приймання в
експлуатацію закінченого будівництвом
житлового будинку і господарських
будівель індивідуального забудовника
ОСОБА_1 від 04 жовтня 1993 року проводилась
технічна експертиза документів від 07
листопада 2012 року, внаслідок чого не
виявилось можливим встановити
первинний зміст змінених записів.

Свідок ОСОБА_8 суду доповіла, що позивач
у справі доводиться є рідною донькою.
ОСОБА_1 на праві власності належить
житловий будинок, а тому вона як
законний власник має право на
проживання в ньому. Фактично в даний
час в будинку мешкає відповідач ОСОБА_3
та здійснює перешкоди позивачу в
користуванні та проживанні в будинку. В
даний час позивач ОСОБА_1 власного
житла не має.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
доповіла, що вона була секретарем
міської ради. На початку дев'яностих
років минулого століття, точну дату
вона не пам'ятає, було прийняте рішення
виконкому міської ради про надання
земельної ділянки та дозволу
будівництва житлового будинку на ім'я
ОСОБА_5 На той час виконавчий комітет не
мав права визнавати право власності і
приймати в експлуатацію будинок.
Тільки починаючи з 1997 року, коли було
прийнято Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» ці
повноваження були у виконавчого
комітету. Надати в судовому засіданні
оцінку правовстановлюючих документів
не має можливості.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
доповів, що у період з 1985 року по 1995 рік
він працював заступником міського
голови Мар'їнської міської ради. По
справі земельного наділу пояснив, що
виділялась земельна ділянка на ім'я
ОСОБА_5, надалі документи через міську
раду не проходили. Більше нічого
добавити по цій справі не може.

Суд, вислухавши сторін у справі та
дослідивши матеріали справи вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виселення без надання іншого жилого
приміщення та позбавлення права
користування житлом підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1 В даний час в спірному будинку
мешкає дружина брата позивача ОСОБА_3,
тобто відповідач у справі, яка
перешкоджає позивачу у справі на
проживання в її будинку, що зумовило
спірні відносини між сторонами.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.116 ЖК Української РСР
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його
не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться
без надання іншого жилого
приміщення.

В ході судового розгляду
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
систематичним порушенням правил
співжиття робить неможливим для
позивача ОСОБА_1, як власника,
проживання з нею в одному будинку, при
цьому заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, тому ОСОБА_3 підлягає
виселенню без надання іншого житлового
приміщення.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність
їх задоволення.

На підставі 16 ЦК України, ст. 116 ЖК
Української РСР, керуючись ст.218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про виселення без надання іншого
жилого приміщення та позбавлення права
користування житлом задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з будинку
АДРЕСА_1 без надання їй іншого жилого
приміщення.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 права на
користування домоволодінням АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
О.П.
Пономарьов

Дата документу 06.02.2014