Справа
Провадження №2/359/176/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

4 лютого 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого
Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання
Петровій Я.А.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

за участю відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

за участю прокурора
Кулішенко О.Ю.,

за участю представника органу опіки та
піклування Стоміної К.С.,

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4
про виселення,

встановив:

В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом та обґрунтовує
його тим, що він є власником квартири
АДРЕСА_1. З дозволу позивача в цю
квартиру вселився рідний брат ОСОБА_7,
його дружина ОСОБА_2 та його діти
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 Рішенням
Борис-пільського міськрайонного суду
від 3 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 розірваний. Відповідачі
продовжують проживати в квартирі та не
оплачують комунальні по-слуги. ОСОБА_6
разом зі своєю сім'єю має намір
проживати в ній. Відповідачі
відмовляються добровільно виселитись.
Тому позивач просить суд на підставі
ст.391 ЦК України виселити їх з квар-тири.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримує позов та
просить суд задо-вольнити його.

Прокурор підтримує позов та просить
суд задовольнити його.

ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не визнають позов та
заперечують проти його задоволен-ня. В
обґрунтування своїх заперечень вони
посилаються на те, що у них відсутнє
інше місце про-живання. Тому
відповідачі просять суд відмовити у
задоволенні позову.

ОСОБА_4 визнає позов та не заперечує
проти його задоволення.

Представник органу опіки та піклування
Бориспільської РДА Стоміна К.І.
покладається на роз-суд суду.

ОСОБА_7 не з'явився у судове засідання.
Він завчасно у встановленому порядку
по-відомлений про час та місце розгляду
цивільної справи.

Вислухавши пояснення учасників
цивільного процесу та дослідивши
письмові докази, суд дій-шов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивач та його батько
ОСОБА_11 були співвласниками квартири
АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується
копією свідоцтва про право власності
на житло №33 від 16 березня 1999 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) користу-ються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було ін-шої угоди про порядок
користування цим приміщенням. До
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) належать його дружина, діти
та батьки.

Згідно з ч.2 цієї ж статті за згодою
власника будинку (квартири) член його
сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

Встановлено, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_11
та рідним братом ОСОБА_6 26 січня 2007 року
за їх згодою він вселився в квартиру
АДРЕСА_1. За згодою власників квартири 1
липня 2008 року вселилась дочка
відповідача ОСОБА_4, а 13 жовтня 2009 року -
його дружина ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_8
та ОСОБА_9

Ці обставини підтверджуються копією
прибудинкової книги (а.с.15-16), копією
свідоцтва про шлюб (а.с.44) та копіями
свідоцтв про народження дітей (а.с.45-46).

У такий спосіб відповідачі набули
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11
помер. З копії свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с.9) вбачається,
що його син ОСОБА_6 набув право
власності на спад-кову ? частку в
квартирі.

У такий спосіб позивач став власником
всієї квартири АДРЕСА_1 (? + ?).

Як роз'яснив Верховний Суд України в
узагальненні практики застосування
судами житлового законодавства, не є
підставою для припинення права
користування жилим будинком
(квартирою) факт переходу права
власності на це майно, оскільки це
право урегульовано житловим
законодав-ством, згідно з яким ніхто не
може бути позбавлений права
користування займаним приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених ЖК України.

З огляду на це суд вважає, що після
переходу до позивача права власності
на квартиру не при-пинилось право
відповідачів на користування нею.

Крім того, рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 3 жовтня 2012
року (а.с.10) шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
розірваний. Згідно з ч.3 ст.156 ЖК України
при-пинення сімейних правовідносин
також не потягло за собою припинення
права відповідачів на користування
квартирою АДРЕСА_1. Тому суд критично
оцінює посилання позивача на цю
обставину.

Відповідно до ст.157 ЖК України особи,
які набули право користування житлом
як члени сім'ї власника жилого
будинку(квартири), можуть бути виселені
у випадках, передбачених частиною
пер-шою статті цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст.116 ЖК України якщо особи,
які проживають в жилому приміщенні,
систематич-но руйнують чи псують його,
або використовують не за призначенням,
або систематичним пору-шенням правил
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жи-лого приміщення.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України позивач
зобов'язаний довести ті обставини, на
які він по-силається як на підставу
своїх вимог, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В матеріалах цивільної справи відсутні
докази на підтвердження того, що
відповідачі руйнують чи псують
квартиру, використовують її не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі. Крім того, ОСОБА_6 та
його представник ОСОБА_1 не надали суду
жодного доказу, з яких вбачається, що до
відповідачів застосовувались заходи
впливу, і вони виявились
безрезультатними.

З огляду на ці обставини суд вважає, що
відсутні підстави для виселення
відповідачів з кварти-ри АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що ст.391 ЦК
України регулює правовідносини, які
виникають між власником майна та
особами, які не мають жодного права на
нього. Відповідачі мають право
корис-туватись квартирою. Тому правила
цієї статті не поширюються на спірні
правовідносини. Крім того, несплата
відповідачами комунальних послуг не є
підставою для виселення їх з квартири.
Після спла-ти позивачем комунальних
послуг відповідач має право стягувати
з кожного відповідача їх частку в цих
витратах. Тому суд критично оцінює
посилання ОСОБА_6 на ці обставини.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209,
ст.ст.215-218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову позову ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_13 про виселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Бориспільський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його оголошен-ня.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду

Є.О. Борець