Справа № 591/3357/13-ц
Провадження № 2/591/26/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Зарічний районний
суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

представника позивачки - ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про визнання права
власності на грошові кошти та їх
стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_7.
Вона та її малолітній син - ОСОБА_2 є
єдиними його спадкоємцями першої черги
за законом, які прийняли спадщину
шляхом подання заяви про прийняття
спадщини. У червні 2010 року їй стало
відомо від її померлого чоловіка та
його близьких знайомих, що у грудні 2009
року її чоловік ОСОБА_7., маючи грошові
кошти у розмірі 139500 грн., мав намір
придбати у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 за
ціною 240000 грн. Враховуючи те, що у нього
не вистачало на придбання вказаного
майна грошових коштів у розмірі 100500
грн., а взяти у позику вказану грошову
суму у нього не було можливості, він
домовився з ОСОБА_3 про те, що останній
отримає кредит у розмірі 100500 грн. під
купівлю вказаної квартири та оформить
з ОСОБА_4 відповідний договір
купівлі-продажу, а також сплатить по
ньому 139500 грн., що належать ОСОБА_7. та
100500 грн. отриманих у кредит. В свою
чергу, ОСОБА_7 зобов'язувався
здійснювати погашення вказаного
кредиту, а ОСОБА_3 - передати право
власності на вказану квартиру ОСОБА_7
після повного погашення ним
заборгованості по вказаному кредиту.
На виконання вказаної домовленості
ОСОБА_3 отримав у ПАТ «Прокредит Банк»
кредит у розмірі 100500 грн., а ОСОБА_7.
виступив у ОСОБА_3 поручителем. В
подальшому вказані кредитні грошові
кошти та грошові кошти у розмірі 139500
грн., які належали ОСОБА_7. були передані
ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 15 грудня 2009 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який
як покупець набув право власності на
квартиру.

Позивачка зазначає, що грошові кошти у
розмірі 139500 грн., які ОСОБА_7. на
виконання відповідних домовленостей з
ОСОБА_3 передав ОСОБА_4, були спільною
сумісною власністю подружжя - її та
ОСОБА_7., а згідно ч. 1 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. Враховуючи те, що її померлий
чоловік ОСОБА_7. не набув права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
передані ОСОБА_4 як продавцю зазначеної
квартири грошові кошти у розмірі 139500
грн. за зазначеним договором є
безпідставно набутими ОСОБА_3 майном,
оскільки останній є власником
придбаної за вказаним договором
квартири. Незважаючи на її
неодноразові вимоги щодо повернення їй
та її синові безпідставно набутих
коштів у розмірі 139500 грн. як
спадкоємцям померлого - ОСОБА_3
відмовляє їй у цьому. Посилаючись на
зазначені обставини, просить суд
визнати за нею та ОСОБА_7. право
власності на грошові кошти у розмірі
139500 грн., які були передані ОСОБА_4 на
виконання умов договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15
грудня 2009 року, а також стягнути з
ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у
розмірі 139500 грн. та понесені судові
витрати.

Представник позивачки ОСОБА_5 в
судовому засідання позовні вимоги
підтримав та просить суд їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що був знайомий з
ОСОБА_7 з 2008 року та з яким підтримував
товариські відносини до 2010 року, коли
йому стало відомо, що ОСОБА_7. сказав
дружині, що сплачує його кредит.
Зазначив, що він отримав кредит у 2009
році та ОСОБА_7. виступав у нього
поручителем. Він же запропонував
купити вказану квартиру у ОСОБА_4, бо
той його знає як покупця автомобіля.
Кредит погашений ним був у грудні 2010
року. Він у квартирі зробив ремонт на
початку 2010 року, та у лютому проживав
ОСОБА_7., оскільки йому не було де жити і
він хотів зняти квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_6
заперечував проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те що
відповідач являється підприємцем та 15
грудня 2009 року між ним та ОСОБА_4
укладено договір купівлі-продажу
зазначеної квартири, відповідно до
якого встановлено такий порядок
розрахунків між ними зі сплати ціни
квартири, а саме на момент укладання
договору покупцем було сплачено
продавцю 240000 грн. Решту грошей у
розмірі 80000 грн. 00 коп. покупець
зобов'язується сплатити продавцю в
строк до 18.00 год. 15 грудня 2009 р. включно
за рахунок кредитних коштів у ПАТ
«ПроКредит Банк». Оскільки ПАТ
«ПроКредит Банк» для забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаними
договорами зажадав такий вид
забезпечення як порука, відповідач
звернувся до ОСОБА_7 з проханням
виступити в якості поручителя, уклавши
з ПАТ «ПроКредит Банк» договір поруки,
на що останній погодився. В грудні 2010
pоку зобов'язання були виконані в
повному обсязі, а відповідач набув
право власності на квартиру. Жодних
грошових коштів, окрім отриманих у ПАТ
«ПроКредит Банк» за кредитним
договором, для придбання квартири не
залучалось. Будь яких грошових коштів
від ОСОБА_7 для придбання квартири
позивачем не отримувалось і усних або
письмових договорів з цього приводу не
укладалось. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4
в судове засідання не з'явилися, про час
і місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

В попередніх судових засіданнях
позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги в повному обсязі, зазначивши, що
вони з чоловіком збирали грошові кошти
для придбання квартири та нею
знімалися грошові кошти з банківських
рахунків, які вона віддавала
чоловікові на покупку квартири. Їй
стало відомо від чоловіка, що грошей не
вистачає, та ОСОБА_3 запропонував тому
отримати кредит, оскільки він як
приватний підприємець має можливість
його отримати, при цьому чоловік взяв
на себе обов'язки поручителя. Чоловік
хвилювався, що не зможе віддати гроші
ОСОБА_4, оскільки той вимагав
розрахунку за квартиру та сказав, що
буде брати відсотки. Відбулася розмова
чоловіка з ОСОБА_4, під час якої вони
домовилися про відстрочку. До червня 2010
року ОСОБА_4 не виїжджав з квартири,
повідомляючи, що у нього незакінчений
ремонт і йому нікуди переїжджати. В
подальшому чоловік позивачки в'їхав у
квартиру та розпочав там ремонт,
частково придбав меблі. На похоронах
ОСОБА_3 казав, що перепише усе на дитину.

Третя особа ОСОБА_4, будучи допитаним в
якості свідка в попередньому судовому
засіданні, не погодився з позовними
вимогами та надав пояснення, що він
приблизно з 2007 року був знайомий з
ОСОБА_7, який працював слюсарем СТО. У 2008
році він повідомив, що має намір
продати автомобіль, останній виявив
бажання його придбати, та за
генеральним дорученням він продав тому
автомобіль. Оскільки в зв'язку з його
підприємницькою діяльністю йому
потрібні були кошти, то він сказав
ОСОБА_7, що продає квартиру по АДРЕСА_1,
на що той повідомив, що у нього є
знайомий ОСОБА_3, який підшукує житло. З
ОСОБА_3 після огляду квартири вони
домовилися про продаж за 320000 грн., але
той сказав, що у нього є 240000 грн. та
решту 80000 грн. він буде брати позику в
банку. 15 грудня 2009 року між ним та
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу та відповідач провів з
ним повний розрахунок по вказаному
договору. Зазначив, що оскільки ОСОБА_7.
виступав поручителем, він був
присутнім у банку. Про існування
будь-яких домовленостей між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 йому нічого не відомо. Приблизно
у лютому 2010 року він виїхав з вказаної
квартири.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь у справі, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_7. з 16 червня 2006 року (а.с. 10), від
якого мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7. помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 13).

Як вбачається з свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 грудня 2012
року, спадкоємцями після смерті ОСОБА_7
є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (а.с. 82, 84).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 15 грудня 2009 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, ОСОБА_4 передав у
власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 за
ціною 320000 грн. (а.с. 55).

Відповідно до договору про надання
траншу №1201.41138/FW1201.172 від 15 грудня 2009
року, укладеного між ПАТ «ПроКредит
Банк» та ОСОБА_3, останній отримав
кредит у розмірі 100500 грн. строком на 24
місяці зі сплатою 32% річних (а.с. 59-61).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором 15 грудня 2009 року
між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_7.
укладений договір поруки № 115033-ДП1 (а.с.
62-63).

З заяви від 15 грудня 2009 року, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_3
здійснив повний розрахунок за куплену
квартиру під АДРЕСА_1 (а.с. 64).

З довідки ПАТ «ПроКредит Банк» від 20
березня 2012 року вбачається, що станом
на вказану дату ОСОБА_3 не має кредитів
у вказаній установі, а також відсутня
заборгованість по кредитних продуктах
(а.с. 92).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання
пояснила, що у кінці літа 2008 або 2009 року
чоловік позивачки ОСОБА_7 мав проблеми
зі здоров'ям, у зв'язку з чим вона як
лікар з ним багато спілкувалась, і він
їй розповідав і про свою родину, і про
свої плани. Він говорив, що буде
купляти квартиру, та має частину
грошей. Він мав попросити друга ОСОБА_3
взяти гроші в банку, якому довіряє та що
сам він по своїй заробітній платі не
може взяти кредит. Називалась сума 240-260
тис. грн., та те, що у нього було до 140 тис.
грн. Казав, що буде поступово погашати
кредит.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що 12 червня 2010 року вона
познайомилася з ОСОБА_7 на дні
народження її брата, який був його
однокласником. ОСОБА_7 хвалився, що він
купив 3-кімнатну квартиру і що треба
багато працювати. Вона спілкувалася з
позивачкою, та коли помер ОСОБА_7,
ОСОБА_1 попросила прибути на поховання.
Під час похорон ОСОБА_3 підійшов і
сказав, щоб ні за що не переживала, і усе
оформить як потрібно, він мав на увазі
про квартиру. Обставини придбання
ОСОБА_7 квартири їй не відомі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання
пояснила, що вона є матір'ю позивачки. 16
червня 2006 року, коли її дочка та ОСОБА_7
одружилися, останній казав, що буде
купувати квартиру. В січні 2008 року
ОСОБА_7 казав, що у нього є друг ОСОБА_4 і
хоче у нього купити 3-х кімнатну
квартиру. Вони зняли гроші 13666 доларів
США з депозиту для купівлі. У січні 2008
року дочка віддала гроші своєму
чоловіку, а він говорив, що віддав
ОСОБА_4 і той погодився. Зять через
деякий час сказав, що грошей треба ще. 30
березня 2009 року ОСОБА_1 знімала депозит
4450 доларів США і вони їх разом рахували,
і ОСОБА_7 знову віддавав ОСОБА_4. Також в
подальшому в Укрсобанку було знято 20
або 26 тисяч грн., які віддавались
ОСОБА_4. Одного разу ввечері подзвонив
ОСОБА_7., щоб дочка приїхала до нього на
роботу, та в подальшому коли вони
повернулися. зять був засмучений,
оскільки ОСОБА_4 сказав, що буде брати
проценти за недостачу коштів за
квартиру. ОСОБА_4 взяв відсотки, але
відстрочку надав. В грудні 2009 року їй
подзвонив ОСОБА_7 і повідомив, що
ОСОБА_3 оформив кредит. ОСОБА_7. хотів
скоріше розрахуватися з кредитом. До
червня ОСОБА_7 ходив до ОСОБА_4, щоб
в'їхати у квартиру, та в червні або
липні дав згоду в'їхати. Вони були на
морі, та ОСОБА_7 в телефонній розмові
повідомив, що робить ремонт у згаданій
квартирі. З серпня 2010 року вони уже
були на тій квартирі. Він говорив, що
грошей немає, він сплачує кредит , а
тому попросив, щоб дочка з дитиною
пожили у неї, поки він ремонт робить.
Всі ці обставини відомі були у сім'ї, бо
все обсуждалося з ОСОБА_7 і ОСОБА_1.
Коштами у сім'ї розпоряджався ОСОБА_7.
Захворів ОСОБА_7 у лютому 2011 року. Про
домовленість між ОСОБА_7. і ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 їй стало відомо зі слів зятя.
Після поховання, вона була присутня при
тому, як підійшов ОСОБА_3 і сказав
дочці, що офіційно перепише квартиру на
сина ОСОБА_2. При ній гроші не
передавалися, та це відомо від ОСОБА_7,
що вони віддавалися. Депозити були
зняті 20 березня 2008 року, а наступний 30
березня 2009 року. Кредит гасився, так як
у ОСОБА_7 була робота. Він віддавав
ОСОБА_3 гроші, розписок не писав, бо
вони були друзі. Свідок також
зазначила, що має образу на ОСОБА_3, що
він не оформив квартиру, як обіцяв.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є
братом позивачки та його зять ОСОБА_7.
проживав у їхньому помешканні за
адресою: АДРЕСА_2. У 2008 році він
повідомив, що готовий придбати
квартиру у знайомого ОСОБА_4. У березні
2008 року сестра зняла депозит у банку
«Аваль» і дала чоловікові для виплати
суми. Зять намагався отримати кредит,
але внаслідок кризи не міг це зробити і
домовилися, що ОСОБА_3 візьме кредит,
після виплати якого квартира буде
юридично оформлена на ОСОБА_7. У березні
2009 року сестра зняла 4500 доларів США,
які також віддала чоловіку за квартиру.
Потім ще сестра знімала 25 000 грн.
депозит, який віддала чоловіку. Зі слів
сестри йому відомо, що були проблеми з
виплатою і ОСОБА_4 просив прискорити і
просив сплатити проценти 10 000 грн.
ОСОБА_7 домовився про розстрочку. Зі
слів його сестри йому відомо, що у
грудні ОСОБА_3 отримав кредит і залишок
суми був виплачений ОСОБА_4. До 2010 року
ОСОБА_7 проживав у них, чекав поки
ОСОБА_4 звільнить помешкання по
АДРЕСА_1, але до червня 2010 року ОСОБА_4 не
звільнив, і у серпні ОСОБА_7 в'їхав, щоб
відремонтувати квартиру та в
подальшому щоб жити з сім'єю. У 2010 році
ОСОБА_7 займався ремонтом, частково і в
одній кімнаті зробив ремонт, придбав
меблі. ОСОБА_3 звернувся до сестри з
проханням виплачувати комунальні
платежі у повному обсязі і що ОСОБА_7
сплачує більші суми, ніж потрібно по
кредитному договору. У лютому 2011 року
ОСОБА_7 захворів. Після поховання у
листопаді 2011 року ОСОБА_3 обіцяв
повернути гроші, враховуючи те, що у
ОСОБА_7 є син. Це відомо зі слів сестри
ОСОБА_1.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3
безпідставно набув 139500 грн., позивачка
обгрунтовує вказане наявністю
домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_7. щодо
отримання кредитних коштів
відповідачем та здійснення погашення
кредиту ОСОБА_7, проте вказані доводи не
підтверджуються належними та
допустимими доказами. У показаннях
допитаних в судовому засіданні свідків
маються суперечності, та кожен з них не
міг повідомити конкретний розмір
коштів, за які відбулося придбання
квартири, розмір недостатньої суми для
повного розрахунку за придбану
квартиру. Також в судовому засіданні не
було здобуто належних доказів, які
підтвердили б обставини передачі
грошових коштів ОСОБА_7 як ОСОБА_4, так і
ОСОБА_3, а показання в цій частині
допитаних в судовому засіданні
свідків, суд не може прийняти до уваги,
оскільки очевидцями вказаних подій
вони не були, та про це їм було відомо
або зі слів позивачки, або зі слів
ОСОБА_7

Суд також критично відноситься до
пояснень допитаних в судовому
засіданні свідків, враховуючи те, що
вони є родичами, або перебувають у
дружніх відносинах з позивачкою.

Також суд не може взяти до уваги доводи
позивачки з приводу оплати частини
суми за рахунок отриманих грошових
коштів, які перебували на рахунках
банківських установ (а.с. 16, 17, 129),
оскільки відсутні докази на
підтвердження того, що саме вказані
грошові суми були сплачені в рахунок
оплати договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_4 Позивачкою також не
доведено обставин того, що ОСОБА_7. мав
можливість з огляду на отримані ним
доходи здійснювати погашення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_3

Крім цього, зазначаючи про наявність
між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 домовленості про
переоформлення квартири за наслідками
погашення кредитної заборгованості в
банку, залишається неспростованим
позивачкою факт можливості ОСОБА_7, в
разі відсутності заінтересованості
ОСОБА_3 у придбанні вказаної квартири,
виступити покупцем при укладенні
договору купівлі-продажу квартири у
ОСОБА_4

Не надано позивачкою належних та
допустимих доказів і на підтвердження
очевидності намірів ОСОБА_3, як сторони
договору купівлі-продажу, передати в
подальшому квартиру ОСОБА_7

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивачкою не доведено обставин
заявленого нею позову, а тому у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 215, 218 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко