Провадження № 22ц/784/243/14 Головуюча у
першій інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Шпонарській О.Ю.,

за участю заявниці
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу судді Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
жовтня 2013 року за матеріалами позовної
заяви

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
жовтня 2013 року позовну заяву ОСОБА_3
повернуто позивачу, на підставі вимог
п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить вищезазначену ухвалу суду
скасувати та направити матеріали
позовної заяви для продовження
розгляду до суду першої інстанції. На
думку апелянта ухвала суду
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення заявниці, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позовна заява підлягає поверненню,
оскільки подана без дотримання
порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК
України.

З даним висновком суду не можна
погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
частині першій статті 96 цього Кодексу,
може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Згідно з п. 4 ст. 96 ЦПК України судовий
наказ може бути видано у разі, якщо
заявлено вимогу про присудження
аліментів на дитину в розмірі тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, якщо ця
вимога не пов'язана із встановленням чи
оспорюванням батьківства
(материнства) та необхідністю
залучення інших зацікавлених осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що в
позовній заяві ставиться питання про
стягнення з ОСОБА_4 аліментів на
користь позивачки на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки
з усіх видів його заробітку, але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісяця,
починаючи з дня подачі позову і до
повноліття дитини (а.с. 1).

Оскільки позивачкою заявлено вимогу
про присудження аліментів на дитину в
частці від доходу відповідача, у
зв'язку з чим повинні бути враховані
обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК
України, аналіз яких свідчить про те, що
існує спір про право, що перешкоджає
видачі судового наказу.

Тому необґрунтованим є висновок суду
про повернення позовної заяви через
недотримання позивачкою порядку,
визначеного ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржена
ухвала є незаконною і підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2011 року
скасувати, а матеріали позовної заяви
повернути до того ж суду для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді