Номер провадження № 22-ц/785/1943/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м.
Одеси від 04 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Одеси, начальника Одеського гарнізону,
Житлової комісії Одеського гарнізону
про надання житлового приміщення,
встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він проходив
службу на офіцерських посадах у

Збройних силах СРСР, а з 1993 р. у Збройних
силах України, був учасником бойових
дій на території Афганістану та з 1993 р.
є інвалідом другої групи. Позивач
зазначав, що з 19 квітня 1995р. знаходиться
на квартирному обліку в Одеському
інституті Сухопутних військ як
військовослужбовець, який потребує
поліпшення житлових умов і відповідно
до вимог Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантій їх
соціального захисту». На

протязі двох років, з дня взяття на
квартирний облік, позивачеві повинно
було бути надано житло, однак ця вимога
закону відповідачами до
сьогоднішнього дня не виконана.

14 грудня 2011р. на засіданні житлової
комісії Одеського гарнізону було
розглянуто питання щодо погодження
рішення начальника Одеського
гарнізону щодо розподілу службових
приміщень та рішення начальника КЕВ
м.Одеси щодо розподілу приміщень для
постійного проживання, та прийнято
рішення про розподіл 190 квартир у буд.
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 вважав, що при ухваленні
вищевказаного рішення були порушені
його права, оскільки не були враховані
вимоги Закону України «Про статус
ветеранів війни та гарантій їх
соціального захисту» відносно
забезпечення його житлом у
встановлений законом термін.

Посилаючись на вказані вище обставини,
позивач просив суд винести рішення,
яким зобов'язати відповідачів
постановити рішення про надання ОСОБА_2
житлового приміщення АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 04 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються Житловим
кодексом України, п. 38 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
міністрів УРСР та Укрпрофспілки від 11
грудня 1984 року №470, Законом України "Про
статус ветеранів війни та гарантій їх
соціального захисту ".

Статтею 43 Житлового кодексу УРСР, п. 38
Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
міністрів УРСР та Укрпрофспілки від 11
грудня 1984 року №470, визначено, що
військовослужбовцям, які перебувають
на квартирному обліку, жилі приміщення
надаються згідно з чергою. Черговість
надання жилих приміщень визначається
за часом прийняття на облік (внесення
до списків осіб, які користуються
правом першочергового та
позачергового отримання жилих
приміщень).

Згідно п. 18 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантій їх
соціального захисту» визначено, що
інвалідам війни та прирівняним до них
особам (стаття 7) надаються такі пільги:
позачергове забезпечення житлом осіб,
які потребують поліпшення житлових
умов, у тому числі за рахунок житлової
площі, що передається міністерствами,
іншими центральними органами
виконавчої влади, підприємствами та
організаціями у розпорядження
місцевих рад та державних
адміністрації. Особи, зазначені в цій
статті, забезпечуються жилою площею
протягом двох років з дня взяття на
квартирний облік, а інваліди І групи з
числа учасників бойових дій на
території інших країн - протягом року.

Відповідно до вимог Закону України
«Про статус ветеранів війни та
гарантій їх соціального захисту»
позивачу на протязі двох років, з дня
взяття на квартирний облік, повинно
бути надано житло.

Згідно з пунктом 4.4. Інструкції про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями, затвердженої Наказом
Міністра оборони України від 30
листопада 2011 року № 737 - особи,
звільнені з військової служби, в
Одеському гарнізоні забезпечуються
жилими приміщеннями для постійного
проживання за рішенням
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Одеси, погодженим Житловою
комісією Одеського гарнізону.

Список розподілу жилої площі для
постійного проживання у гарнізоні
розробляється КЕВ м. Одеси та разом з
документами, що знаходяться в
обліковій справі, направляється на
затвердження начальнику Одеського
гарнізону.

Згідно з тим же пунктом 4.4. Інструкції,
списки розподілу житлової площі для
постійного проживання подаються
начальником Одеського гарнізону
спільно з головою житлової комісії
Одеського гарнізону та керівником КЕВ
м. Одеси на перевірку до Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України для подальшого їх
розгляду Комісією з контролю за
розподілом житла в гарнізонах Збройних
Сил України, рішення (пропозиції) якої
щодо забезпечення військовослужбовця
житлом є остаточними і обов'язковими
для розгляду начальником гарнізону,
керівником квартирно-експлуатаційного
органу та головою гарнізонної житлової
комісії.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 проходив службу на офіцерських
посадах в Збройних силах СРСР з 1974 р. по
2005 р., а саме з 1993 р. в Збройних силах
України, учасник бойових дій на
території Афганістану.

З 07 лютого 2006 р. позивач є інвалідом
другої групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 05
жовтня 2012р. та витягом з протоколу №10
від 24 червня 2009 р.

Відповідно до довідки голови житлової
комісії Військової академії від 09
лютого 2012 р., ОСОБА_2 перебуває на
квартирному обліку в житловій комісії
Військової академії (м. Одеса) зі
складом сім'ї 3 особи: в загальній черзі
з 19 квітня 1995 р. за №628, в черзі на
позачергове забезпечення житлом з 09
грудня 2005 р., як звільнений у запас за
станом здоров'я у зв'язку із
реформуванням Збройних Сил України за
№458. З 15 лютого 2006 р. має право на
позачергове забезпечення житловою
площею, як інвалід війни 2 групи.

14 грудня 2011 р. було проведено засідання
житлової комісії Одеського гарнізону,
на якому розглянуто питання щодо
погодження рішення начальника
Одеського гарнізону щодо розподілу
службових приміщень та рішення
начальника КЕВ м.Одеси щодо розподілу
приміщень для постійного проживання,
відповідно до довідки житлової комісії
Військової академії від 05 січня 2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням начальника
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси та рішенням начальника
Одеського гарнізону було прийнято
рішення про розподіл 190 квартир у
будинку по АДРЕСА_1, яке було погоджено
на засіданні житлової комісії
одеського гарнізону 14 грудня 2011 р.

При цьому у списках
військовослужбовців, яким була
розподілена житлова площа у АДРЕСА_1,
позивач відсутній.

Тобто, за рішенням житлової комісії
одеського гарнізону від 14 грудня 2011 р.,
квартира АДРЕСА_1, позивачу не
виділялася.

28 листопада 2012 р. на засіданні житлової
комісії Військової академії (м. Одеса)
було вирішено змінити тільки склад
сім'ї полковника запасу ОСОБА_2 у
списках черговості отримання житлової
площі з трьох осіб на п'ять осіб у
зв'язку із одруженням його сина і
народженням онука. З витягу протоколу
№13 від 28 листопада 2012 р. вбачається, що
невістка та онук ОСОБА_2 в м.Одесі
житлом не забезпечені, проживають з
сім'єю полковника запасу ОСОБА_2 у
гуртожитку академії по АДРЕСА_2.

Оскільки вказаними вище рішеннями щодо
розподілу житла не були враховані
вимоги Закону України «Про статус
ветеранів та гарантії їх соціального
захисту» відносно забезпечення
позивача житлом у встановлений законом
термін - 2 роки, ОСОБА_2 звернувся до
Малиновського районного суду м.Одеси з
адміністративним позовом до
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси, начальника Одеського
гарнізону, житлової комісії Одеського
гарнізону про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 05 лютого 2013 р. позовні
вимоги за адміністративним позовом
ОСОБА_2 були задоволені частково.
Визнано протиправними дії
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси щодо незабезпечення ОСОБА_2, як
інваліда 2-ї групи, житлом; визнано
протиправними дії житлової комісії
Одеського гарнізону, які виразилися в
погодженні розподілу житла
начальником
квартирно-експлуатаційного відділу в
м.Одесі; зобов'язано
квартирно-експлуатаційний відділ
м.Одеси постановити рішення про
забезпечення ОСОБА_2 житловим
приміщенням для постійного проживання;
зобов'язано житлову комісію Одеського
гарнізону погодити рішення
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси про забезпечення ОСОБА_2
житловим приміщенням.

Позовні вимоги ОСОБА_2, що стосувалися
конкретного житла по АДРЕСА_1, були
залишені без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 р. було скасовано постанову
Малиновського районного суду м.Одеси
від 05 лютого 2013 р. та ухвалено нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси щодо незабезпечення ОСОБА_2, як
інваліда 2-ї групи, житлом; визнано
протиправними дії житлової комісії
Одеського гарнізону, які виразилися в
погодженні розподілу житла
начальником
квартирно-експлуатаційного відділу в
м.Одесі; зобов'язано житлову комісію
Одеського гарнізону погодити рішення
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси про забезпечення ОСОБА_2
житловим приміщенням. Вимоги позивача,
що стосувалися конкретного житла по
АДРЕСА_1 залишені без задоволення. Крім
того, Одеським апеляційним
адміністративним судом було
відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_2
щодо зобов'язання
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Одеси постановити рішення про
забезпечення ОСОБА_2 житловим
приміщенням, у зв'язку з тим, що суд не
може зобов'язати
квартирно-експлуатаційний відділ
м.Одеси постановити рішення саме про
забезпечення ОСОБА_2 житловим
приміщенням для постійного проживання,
оскільки це не відноситься до
компетенції суду.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що оскільки позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання протиправними дій
КЕВ м.Одеси у незабезпеченні його, як
інваліда війни 2 групи, в установлені
законом строки житловою площею в
будинку АДРЕСА_1 визнанні
протиправними дій начальника
Одеського гарнізону та житлової
комісії Одеського гарнізону, які
виразились в погодженні розподілу
житла начальником КЕВ м.Одеси в будинку
АДРЕСА_1; зобов'язанні начальника
Одеського гарнізону та житлової
комісії Одеського гарнізону погодити
рішення КЕВ м.Одеси про надання ОСОБА_2
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1;
зобов'язанні КЕВ м.Одеси постановити
рішення про надання позивачу
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1, -
фактично стосуються виділу йому
конкретної житлової площі, а саме
квартири АДРЕСА_1, то дані вимоги
задоволенню не підлягали, оскільки до
компетенції суду не входять обов'язки
по розподілу житлової площі колишнім
військовослужбовцям.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
зобов'язання відповідачів забезпечити
його житлом, оскільки ним невірно
визначено спосіб захисту своїх прав,
так як виключне право по розподілу
житла належить комісії з контролю за
розподілом житла в Одеському
гарнізоні, рішення (пропозиції) якої
щодо забезпечення військовослужбовця
житлом є остаточними і обов'язковими
для розгляду начальником гарнізону,
керівником квартирно-експлуатаційного
органу та головою гарнізонної житлової
комісії.

З цих підстав, судова колегія дійшла до
висновку, що вимоги апеляційної скарги
є необґрунтованими.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 04 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва