У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на
дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області, за касаційною
скаргою відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області, подану представником Садовою
Т.М., на ухвалу Білозерського районного
суду Херсонської області від 15 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 26 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білозерського районного суду
Херсонської області від

15 серпня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 26 вересня 2013 року, скаргу
ОСОБА_4 задоволено. Визнано дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області Третьякова С.Ю. по
передачі нерухомого майна (комплексу
нежитлових будівель та споруд і
земельної ділянки, загальною площею
0,8543 га, які знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1) належного ОСОБА_4 на прилюдні
торги для реалізації, неправомірними.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування постановлених у
справі судових ухвал, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні скарги ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Постановляючи ухвалу, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_4

З таким висновком погодився й суд
апеляційної інстанції, переглядаючи
справу в апеляційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом прийнято ухвалу з
додержанням вимог закону.

Суд касаційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційної
скарги, вважає, що оскаржувані ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій,
відповідають вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені в
касаційній скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність
висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області, подану представником Садовою
Т.М., відхилити, ухвалу Білозерського
районного суду Херсонської області від
15 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 26 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.