АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, за участі третьої особи Органу
опіки та піклування Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про надання дозволу про
виїзд з України та в'їзд в Україну
неповнолітніх дітей без згоди та
супроводу батька, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року позов задоволено та дозволено
тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Франції та в'їзд в
Україну без згоди та супроводу батька
дітей ОСОБА_1 Вирішено питання про
судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, посилаючись на те,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Як на підставу скасування рішення суду,
в апеляційній скарзі зазначив, що
ухвалюючи рішення судом не взято до
уваги, що в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що
позивачка зверталась до батька дітей з
проханням надати дозвіл на виїзд дітей
закордон, а тому висновки суду, що
відповідач дій щодо надання дозволу не
вчиняв є безпідставними.

Крім цього, вказав на те, що
оскаржуваним рішенням були порушені
його права як відповідача у справі,
оскільки перебуваючи на стаціонарному
лікуванні не мав можливості з'явитися в
судове засідання призначене на 31.10.2013
та подати свої заперечення на уточнені
позовні вимоги, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
справи.

Посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам щодо його
законності та обґрунтованості, просив
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2

Представник позивачки - ОСОБА_5 в
судовому засіданні просила відхилити
апеляційну скаргу, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін як
таке, що є законним та обґрунтованим.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК
України про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с. 138). Причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа належним чином повідомлена
про час та місце розгляду справи в
судове засідання свого представника не
направила, причини неявки суду не
повідомила. Відповідно до вимог ч. 2 ст.
305 ЦПК України колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача та
представника третьої особи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 13.06.1992 між
сторонами було укладено шлюб, який
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 січня 2013 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу
діти залишилися проживати разом з
матір'ю.

Станом на 04.10.2013 ОСОБА_2 оформила та
частково оплатила тур на поїздку разом
з дітьми до Франції в період з 29.12.2013 до
12.01.2014.

В суді першої інстанції позивачка
неодноразово уточнювала позовні
вимоги та остаточно просила суд
дозволити тимчасовий виїзд
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4
до Франції та в'їзд в Україну без згоди
та супроводу батька дітей ОСОБА_1 на
період з 15 грудня 2013 року по 30 січня 2014
року, оскільки такого дозволу
відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з принципу рівності прав та
обов'язків обох батьків відносно своїх
дітей та пріоритету забезпечення
гарантованих державою прав та
інтересів дітей, їх всебічного
духовного та культурного розвитку в
незалежності від стосунків між
батьками.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду та вважає їх
правильними, оскільки такі висновки
суду є законними, обґрунтованими та
відповідають встановленим по справі
обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст.ст. 141, 151, 152,
155 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою КМ України № 57 від 27.01.1995.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо відсутності у
позивачки доказів на підтвердження
того, що вона зверталася до батька
дітей з проханням надати дозвіл на
виїзд дітей з України та в'їзд в
України, оскільки такі доводи
спростовуються наявними в матеріалах
справи письмовими доказами (а.с. 52, 82, 83).

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не міг з'явитися в судове
засідання призначене на 31.10.2013 з
поважних причин та надати свої
письмові заперечення на уточнені
позовні вимоги не заслуговують на
увагу судової колегії, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того, що відповідач або
його представник, які належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, не могли з'явитися в судове
засідання призначене на 31.10.2013 з
поважних причин.

Також не заслуговують на увагу судової
колегії доводи апеляційної скарги щодо
позбавлення судом першої інстанції
права відповідача подати свої
заперечення на уточнені позовні
вимоги, враховуючи наступне.

Згідно Договору про надання
адвокатських послуг від 16 травня 2013
року ОСОБА_6 надає адвокатські послуги
ОСОБА_1 у даній справі та має право
представляти його інтереси в судових
засіданнях, подавати свої доводи,
міркування та заперечення.

Як вбачається з журналу судового
засідання від 09.10.2013 (а.с.78) в судовому
засіданні 09.10.2013, в якому представником
позивача ОСОБА_5 подано заяву про зміну
предмету позову, був присутній
представник відповідача - ОСОБА_6

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалюючи
рішення суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим
сторонами згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/8621/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/672/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Пилаєва М.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.