У х в а л а

10 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з указаним позовом, посилаючись на
те, що у 2005 році у квартирі АДРЕСА_1
зареєструвався його батько ОСОБА_3,
який проживав у ній до вересня 2010 року.
Посилаючись на те, що з вересня 2010 року
він забрав свої речі і перейшов
проживати до невідомої жінки, просив
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
на користування жилим приміщення.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 30 листопада 2012 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 2 квітня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від
імені ОСОБА_4, задоволено. Рішення
апеляційного суду Львівської області
від 2 квітня 2013 року скасовано, залишено
в силі рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 30 листопада 2012 року.

У січні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а ст. 71 ЖК
України, що потягло, на думку заявника,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 грудня 2011 року
та від 15 травня 2013 року, ухвали
Верховного Суду України від 10
листопада 2010 року та від 19 травня 2010
року.

Із доданих до заяви судових рішень
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та Верховного Суду України
випливає різне визначення предмета
регулювання правових норм, різні
підстави та зміст позовних вимог й
різні фактичні обставини у порівнянні
з судовим рішенням, яке оскаржується.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстрації за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко