Справа № 667/6080/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого
- судді Стамбули Н.В.

при
секретарі Способ Н.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору
оренди, стягнення збитків, моральної
шкоди, перерахунку з оплати оренди, за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
виселення, стягнення заборгованості по
оплаті оренди, стягнення орендної
плати, суд -

в с т а н о в и в:

29.07.2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про зобов'язання усунення перешкод у
користуванні орендованим майном, а
саме - приміщенням загальною площею 435
кв.м., яке розташоване на другому
поверсі приміщення по АДРЕСА_1 шляхом
забезпечення безперешкодного доступу
та користування за призначенням
спірним майном. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 01.10.2002 року
між ним та відповідачем був укладений
договір оренди приміщення,
розташованого на другому поверсі за
адресою м. Херсон, АДРЕСА_1, строком на 20
років, тобто до 2022 року. Відповідно до
укладеного договору відповідач
передав в оренду позивачеві 423 кв.м.
приміщення за вказаною вище адресою
для торгівельної діяльності з продажу
меблів. На протязі дії договору оренди
сторонами було укладено ряд додаткових
угод, у тому числі і додаткові угоди від
01.10.2002 року щодо надання згоди на
реконструкцію другого поверху орендує-
мого приміщення та підключення
приміщення до електромереж. На протязі
дії договору оренди позивач умов
договору не порушував та вчасно вносив
у повному обсязі орендні платежі,
утримував передане в оренду майно в
належному стані, за власні кошти
здійснював поточний та капітальний
ремонти (реконструкцію),
використовував майно за його
призначенням.

З березня 2013 року та до часу
звернення до суду із позовом,
відповідач ОСОБА_2 без будь-яких
пояснень не спілкується з позивачем та
не виявляє ніяких дій щодо особистого
отримання орендних платежів, у зв'язку
з чим позивач ОСОБА_1 вимушений був
відповідно до вимог Цивільного Кодексу
України звернутися до нотаріуса та
покласти грошові кошти на депозит
нотаріуса.

08.07.2013 року вхідні двері до
орендуємого позивачем приміщення були
заварені металевими решітками та
закриті на замки, що вимусило позивача
звернутися із заявою до правоохоронних
органів в результаті чого було
зареєстровано та розпочато
кримінальне провадження за №
020003598. Також 08.07.2013 року в
приміщенні зникло електропостачання,
що фактично позбавило можливості не
тільки користування орендованим
майном, а також і можливості зберігання
майна, яке знаходилося у приміщенні
магазину.

Таким чином, з 08.07.2013 року ОСОБА_1
обмежений у своїх правах щодо
користування орендованим майном та
отримання відповідно прибутку від
підприємницької діяльності, як її
суб'єкт та вважає, що відповідачем
порушено п. 6.1 Договору оренди, яким
встановлено, що орендодавець
зобов'язаний забезпечити
безперешкодне використання орендарем
приміщення, що орендується на умовах
укладеного договору, що змусило його
звернутися до суду із позовом.

14.08.2013 року від позивача ОСОБА_1 до
суду надійшло клопотання про залучення
у якості співвідповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки відповідач
ОСОБА_2 продав належну йому частку
нерухомого майна будівлі по АДРЕСА_1, у
тому числі і ту, що перебуває в оренді
позивача, у рівних долях переліченим
вище особам.

21.08.2013 року до участі в справі були
притягнуті в якості співвідповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_2 за
довіреністю ОСОБА_7 звернувся до суду
із клопотанням про заміну сторони по
справі де також зазначив, що новими
власниками нерухомого майна, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1, є
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В задоволенні вказаного
клопотання було відмовлено, оскільки
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже були
притягнуті в якості співвідповідачів.

Не погоджуючись із позовом
ОСОБА_1, 03.09.2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із
зустрічною позовною заявою про
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення, стягнення
заборгованості по оплаті оренди,
стягнення орендної плати. В
обґрунтування позову зазначено, що
13.03.2013 року у ОСОБА_8 позивачами було
придбано приміщення, що орендується
ОСОБА_1 по договору оренди від 01.10.2002
року., про що неодноразово повідомлявся
відповідач ОСОБА_1

Відповідно до умов укладеного
договору, а саме п. 5.5., орендна плата
повинна сплачуватися не пізніше 15
числа кожного місяця за послідуючий
місяць, але відповідач умови договору
оренди в цій частині не виконує, має
заборгованість по оплаті оренди за
період, що перевищує 3 місяці, але
незважаючи на неодноразові
попередження, заборгованість не
сплатив.

Відповідно до п. 10.1 укладеного
договору оренди, даний договір не
підлягає розірванню в односторонньому
порядку, за винятком випадків, коли
одна із сторін систематично порушує
умови договору і свої зобов'язання.
Відповідно до ст.. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. У разі відмови
наймодавця від договору найму, договір
є розірваним з моменту одержання
наймачем повідомлення наймодавця про
відмову від договору. 08.08.2013 року ОСОБА_1
було вручено повідомлення від 07.08.2013
року про розірвання договору, тобто з
08.08.2013 року договір оренди майна №31 від
01.10.2013 року позивачі вважають
розірваним.

Також відповідачі вважають, що
відповідно до умов договору оренди
майна №31 від 01.10.2013 року, ОСОБА_1 повинен
був звільнити орендуєме приміщення до
12.08.2013 року, але цього не зробив. А подав
до суду позов, а тому вони звернулися до
суду із зустрічним позовом в якому
також просять стягнути заборгованість
по оплаті орендної плати відповідно до
наданого ними розрахунку.

Зустрічний позов був об'єднаний в
одне провадження із позовом ОСОБА_1
відповідно до ухвали суду від 03.09.2013
року.

В судовому засіданні 04.11.2013 року
позивачем за первісним позовом ОСОБА_1
було подано заяву про зміну предмету
позову в який зазначено, що
відповідачами у судовому засіданні був
поданий зустрічний позов, з якого
вбачається, що відповідач ОСОБА_3
подарував належну йому частину
спірного приміщення відповідачам
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому він,
користуючись правами, наданими
позивачу статтями 27,31 ЦПК України
вирішив змінити предмет позову та в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 01 жовтня 2002 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір № 31 оренди приміщення строком
на 20 років до 2022 року.

За умовами вищевказаного
договору оренди відповідач надав
позивачеві 423 кв.м. на другому поверсі
приміщення за адресою - АДРЕСА_1. З
моменту укладання зазначеного
договору додатковими угодами сторони
змінювали розмір орендної площі, як в
бік збільшення, так і зменшення.

Мета договору оренди була
визначена сторонами - для торгівельної
діяльності меблями.

На протязі дії вказаного договору
оренди сторонами було укладено ряд
додаткових угод, в тому числі і
додаткові угоди від 01.10.2002р., щодо
надання згоди на реконструкції другого
поверху орендуємого приміщення та
підключення приміщення до
електромереж.

Додатковою угодою сторони внесли
зміни до вищевказаного договору оренди
та змінили статус орендодавця з
приватного підприємця на фізичну
особу.

На протязі дії даного договору
оренди позивач не порушував умов
договору, а саме:

вчасно та в повному обсязі вносив
орендні платежі, підтримав передане
майно в належному стані, здійснював за
власні кошти поточний та капітальний
ремонт (реконструкцію), використовував
майно за його призначенням.

Відповідно до виписки з ЄДР
юридичних та фізичних осіб-підприємців
Позивач є фізичною особою-підприємцем
з 29.11.1994р., відповідно до Дозволу № 2739 на
розміщення об'єкта торгівлі та сфери
послуг здійснює роздрібну торгівлю за
адресою - АДРЕСА_1 (приміщення, що
орендується) строком до 01.10.2022 року.

Починаючи з березня 2013 року по
теперішній час ОСОБА_2 не виявляв
ніяких дій щодо особистого отримання
орендних платежів або отримання
останніх на вказаний розрахунковий
рахунок. У зв'язку з чим, ОСОБА_1
вимушений був відповідно до ЦК України
звернутися до органів нотаріату та
покласти грошові кошти на депозит
нотаріуса.

08.07.2013 року вхідні двері
приміщення, яке орендується за
вищевказаним договором позивачем, були
заварені металевою решіткою та закриті
на замки. У зв'язку із зазначеними
діями, ОСОБА_1 у відповідності до
діючого законодавства України
звернувся до правоохоронних органів з
заявою та відповідно до КК України
вказана заява була зареєстрована та
розпочато кримінальне провадження, що
підтверджується витягом з
кримінального провадження № 0003598.

Крім цього, 08.07.2013 року, в
приміщенні, що орендується ОСОБА_1,
зникло електропостачання, що в свою
чергу обмежило права позивача не
тільки користуватися майном, переданим
в оренду, за його призначенням, але і
належним чином зберігати майно, яке
знаходиться в приміщенні магазину, а
також зберігати саме приміщення
магазину.

Дані обставини підтверджуються
доповідною запискою продавця магазину
та актом складеним охоронною службою,
яка на договірній основі здійснює
спеціалізовану охорону приміщення
магазину та майна позивача, яке
знаходиться в орендованому приміщені.

09.07.2013 року вхід до орендованого
приміщення з центрального входу був
відповідачами закритий у зв'язку з чим
потрапити до приміщення магазину
можливо було лише з дверей запасного
(пожежного) виходу. З центрального
входу також було демонтовано рекламні
стенди та позначення позивача, в
порушення умов договору п.7.2.

Крім цього, 23.07.2013р.відповідач
ОСОБА_4 намагався спільно з робітниками
здійснити демонтаж віконних блоків у
спірному приміщені. Після прибуття
правоохоронців за викликом орендатора
останній надав заяву про те, що буде
здійснюватися заміна вікон 09.08.2013р.

18.09.2013р. о 17-20 годин за усним
повідомленням, що вони є представники
власників ОСОБА_4, ОСОБА_5 прибули
батько ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5 з
невідомим чоловіком та заявили, що це
новий орендар та їм необхідно вирішити
свої питання. Фактично, зазначені особи
знаходилися у приміщені магазину
приблизно до 21-30 годин. У зв'язку з
присутністю у приміщенні сторонніх
осіб, позивач був позбавлений
можливості закрити магазин з товаром,
здати його під охорону. Крім цього,
позивач з метою не порушення
законодавства про працю змушений був
відпустити продавця, а сам особисто,
разом з дружиною здійснював охорону
приміщення магазину та майна.

26.09.2013р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з
робітниками здійснили демонтаж 5-ти
віконних рам у приміщенні 2-го поверху
по АДРЕСА_1

Таким чином, починаючи з 26.09.2013р.
приміщення магазину, яке перебуває в
оренді позивача ПП ОСОБА_1, знаходиться
без вікон.

З метою захисту майна, в тому числі
і забезпечення збереження майна
відповідачів, ПП ОСОБА_1 за власні кошти
здійснив монтаж та тимчасово закрив
віконні отвори в приміщені магазину. За
весь час, тобто з 26.09.2013 року по 04.11.2013
року представники власників не
приходили у приміщення магазину.
Ніяких дій з боку власників щодо
монтажу пластикових, або інших дій,
направлених на відновлення
нормального стану приміщення, за
вказаний час здійснено не було.

Фактично відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зробили неможливим
використання приміщення за його
призначенням.

Статтею 762 ЦК України встановлено
підстави для звільнення орендаря від
сплати орендних платежів, а саме :
частиною 4 передбачено право наймача
вимагати зменшення плати, якщо через
обставини, за які він не відповідає,
можливість користування майном
істотно зменшилася та частиною 6
передбачено, що наймач звільняється
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути використане ним
через обставини, за які він не
відповідає.

На підставі викладеного ОСОБА_1
просить суд звільнити його від сплати
орендних платежів починаючи з 26.09.2013
року по день подачі позову до суду, а за
період з 08.07.2013 року по 30.09.2013 року
здійснити перерахунок та зменшити
орендні платежі вдвічі та повернути
позивачеві переплату у розмірі - 4482,68
грн. відповідно до наданого ним
розрахунку

Зі змісту позовної заяви та
доданих до нею документів, а також з
зустрічного позову вбачається, що
відповідачами в належній формі та
завчасно не було повідомлено позивача
про зміну власників орендованого
приміщення.

З листа від 07.08.2013р. ОСОБА_1 стало
відомо, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 13.03.2013року
власником спірного майна стали
відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

За період часу з 13 березня 2013року
та по 03.09.2013 року з боку нових власників
або з боку попереднього власника
спірного нерухомого майна ОСОБА_2
жодного документа щодо порядку
здійснення розрахунків за
вищевказаним договором на адресу
ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, позивач вважає, що у
відповідності до ст.ст.610,613 ЦК України з
боку відповідачів у період часу з
13.03.2013 року по теперішній час наявне
прострочення кредиторів.

З огляду на наведене, вбачається,
що позивачем вжиті усі передбачені
законом та договором дії направлені на
належне виконання зобов'язання за
спірним договором оренди в частині
сплати орендних платежів.

Відповідно до листів
відповідачів вбачається, що ними у
добровільному порядку були прийняті
зобов'язання в частині здійснення
капітального ремонту, який складається
з заміни капітальних елементів будинку
- віконних рам з дерев'яних на
пластикові.

Враховуючи, що до
04.11.2013р.відповідачами не здійснено
капітального ремонту позивач просить
суд розірвати договір оренди у зв'язку
із порушенням відповідачами умов
договору оренди п.6.1.Договору - не
здійснення капітального ремонту,
відключення від мереж
електропостачання та здійснення
неможливим використання орендованого
приміщення за його призначенням.

Позивач вважає, що за період часу з
08.07.2013 р. відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
нанесли йому моральну шкоду яка
полягає у тому, що він почав займатися
підприємницькою діяльністю з 1994
року, а з жовтня 2002року з моменту
укладання договору оренди спірного
нежитлового приміщення, ним було
відкрито меблевий магазин. Таким чином,
за період часу з 2002р. по 2013р. за майже 11
років підприємницької діяльності у
позивача склалася добра ділова
репутація. У зв'язку з неправомірними
діями з боку відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 престиж та ділова репутація
позивача ОСОБА_1 знижені. Так, велике
коло клієнтів не змогли скористатися
можливістю здійснити заплановані
покупки, оскільки вивіски та рекламні
щити було відповідачами демонтовано,
вхід до магазину був заварений
відповідачами, що призвело до підриву
довіри до позивача та до його
діяльності.

Крім цього, з метою недопущення
мародерства або інших негативних
наслідків того, що фактично
відповідачами був відкритий доступ з
26.09.2013 року до приміщення через
відкриті віконні отвори, позивачем
необхідно було здійснювати самостійно
з дружиною охорону приміщення у нічний
час, при цьому їх троє неповнолітніх
дітей були частково позбавлені
батьківського піклування, що, в свою
чергу, призвело і до погіршення
самопочуття позивача, і до приниження
його людської гідності, так як він був
позбавлений можливості забезпечити
відповідне спілкування з родиною.

Оскільки негативні дії
відповідачів були тривалими та не
припинялися вважає, що моральна шкода
еквівалентна сумі 10 000(десять тисяч)
гривень.

Також позивач ОСОБА_1 вважає, що
відповідачами йому спричинено
матеріальну шкоду, а саме:

У відповідності до вимог ст. 537 ЦК
України позивач був змушений
звернутися до органів нотаріату з
метою здійснення орендних платежів на
адресу відповідачів, у зв'язку з чим
ним понесені витрати на нотаріальні
послуги у розмірі 2400 грн., що
підтверджується копіями платіжних
документів.

Позивач був змушений придбати
матеріали для герметизації віконних
отворів в приміщенні

на суму 2027,29 грн., а витрати на роботи,
пов'язані з встановлення тимчасових
віконних отворів склали 800 грн.

Крім цього, позивачем було
придбано акумуляторну батарею
вартістю 1326,00 гривень з метою
здійснення охорони приміщення у нічний
час.

Таким чином, загальні витрати
позивача складають 6553,29 грн.

При укладанні спірного договору
оренди у 2002 році позивач визначив свою
бізнес програму, яка повязана, в тому
числі, і з виготовленням меблів для
необмеженеого кола споживачів, та з їх
реалізацією через свій
спеціалізований магазин.
Підтвердженням цього є договір оренди
строком на 20 років, здійснена за
власний рахунок позивача
реконструкція орендованого
нежитлового приміщення, придбання
спеціального устаткування, що
підтверджується рахунками та
платіжними дорученнями.

Таким чином, починаючи з 2002 року
позивач цілеспрямовано діяв на
виконання свого плану та станом на 2013
року ще не отримав прибуток на якій він
розраховував.

Позивач вважає, що оскільки з вини
відповідачів договір оренди підлягає
достроковому розірванню у судовому
порядку, то йому, як приватному
підприємцю, нанесені збитки у вигляді
прибутку, який він розраховував
отримати у наступні 9 років, але з вини
відповідачів не зможе отримати.

Річний прибуток від зайняття
підприємницькою діяльністю по
реалізації меблів у магазині по
АДРЕСА_1 у попередній рік складав: 192 963 -
57 600(орендна плата) = 135 363 гривень.

Таким чином, неотриманий
прибуток, на який він розраховував до
2022 року складає за розрахунками
позивача 1 218 267 (один мільйон дві
вісімнадцять тисяч двісті шістдесят
сім) гривен.

На підставі викладеного просить
розірвати договір оренди нежитлового
приміщення, розташованого на 2-му
поверсі по АДРЕСА_1 від 1 жовтня 2002 року,
укладений між ним та ОСОБА_2 за № 31;
стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на його користь збитки, які складаються
із понесених витрат у сумі 6 553,29
гривень, не отриманого прибутку у сумі
1 218 267 гривень та моральну шкоду у сумі
10 000 гривень; стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь
грошові кошти у сумі 4482,68 грн. -
перерахунок за період здійснення
перешкод щодо оренди приміщення з
08.07.2013р. по 30.09.2013р., сплачені ним;
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
його користь судові витрати у сумі 3770,40
грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_12 вважала, що
позовні вимоги ОСОБА_1 викладені у
заяві про зміну предмету позову від
04.11.2013 року, є обґрунтованими, позов
просила задовольнити у повному обсязі
із вказаних у позові підстав та на
підставі наданих доказів. В
задоволенні зустрічного позову
просила відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю позовних вимог,
надала суду письмові заперечення проти
позову та зазначила, що викладена у
зустрічному позові інформація не
відповідає фактичним обставинам
справи та не підтверджується належними
доказами. Так, твердження відповідачів
про неналежне виконання ОСОБА_1 умов
договору оренди нежитлового
приміщення, розташованого на 2-му
поверсі будівлі АДРЕСА_1 від 01.10.2002 року
відносно оплати орендних платежів за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
ОСОБА_2 спростовується копіями
розписок про отримання грошових
коштів, банківськими виписками
відповідно до яких орендна плата за
січень 2012 року у сумі 3842,50 грн.
перерахована на розрахунковий рахунок
платіжним дорученням №563 від 11.01.2012
року; орендна плата за лютий 2012 року у
сумі 3842,50 грн. перерахована на
розрахунковий рахунок платіжним
дорученням №582 від 22.02.2012 року; орендна
плата за березень - грудень 2012 року у
сумі 33807 грн. сплачена ОСОБА_2, що
підтверджується розписками; за рахунок
орендної плати за ОСОБА_2 сплачено
податок на прибуток за 2012 рік у сумі 5190
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями. Копії платіжних доручень,
розписок додані до матеріалів справи
та з оригіналами особисто
ознайомлювався представник
відповідачів. Таким чином, орендна
плата за 2012 рік на адресу відповідача
ОСОБА_2 сплачена у сумі 46682,00 грн., що
фактично перебільшує заявлені
відповідачами у зустрічній позовній
заяві вимоги. Крім того, виконання ПП
ОСОБА_1 зобов'язань щодо сплати
орендних платежів підтверджені
розписками, що не суперечить та
відповідає вимогам ст. 545 ЦК України
відповідно до яких прийнявши виконання
зобов'язання, кредитор повинен на
вимогу боржника видати йому розписку
про одержання виконання частково або в
повному обсязі. Частиною 1 статті 516 ЦК
України встановлено порядок заміни
кредитора у зобов'язанні, а саме -
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не передбачено договором або
законом; частиною 2 статті 516 ЦК України
передбачено, що якщо боржник не був
письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків і у
цьому разі виконання боржником свого
зобов'язання первісному кредиторові є
належним виконанням. Статтею 517 ЦК
України передбачено, що первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення, а також, що боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні. З огляду
на наведені вище норми права,
представник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_1
здійснював оплату орендних платежів з
урахуванням норм статті 537 ЦК України -
шляхом внесення на депозит органів
нотаріату, що підтверджується доданими
до матеріалів справи документами, а
тому позовні вимоги, викладені у
зустрічному позові, є
необґрунтованими.

Представник відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_14 вважав, що
первісний позов не підлягає
задоволенню у зв'язку з
необґрунтованістю позовних вимог, в
задоволенні позову просив відмовити та
надав до суду письмові заперечення.
Зустрічний позов просив задовольнити у
повному обсязі із вказаних у ньому
підстав. У судовому засіданні пояснив,
що вважає, що під час розгляду справи
позивачем не було надано доказів на
підтвердження вимог, викладених у
позові. Крім того зазначив, що позивач
за первісним позовом вказав, що 08.07.2013
року в приміщенні, що орендується, без
будь-яких пояснень були заварені
металевою решіткою вхідні двері та
закриті на замки, але вважає, що
відповідно до договору оренди, в
обов'язки орендодавця входило
забезпечення безперешкодного
використання орендарем приміщення, що
орендується, а договором оренди не
встановлювалося точне місце проходу до
орендуємих приміщень і на даний час
ОСОБА_1 має до них прохід, який не є
пожежним або запасним виходом. Що
стосується демонтажу рекламних
стендів, то вони були демонтовані для
проведення ремонтних робіт. З приводу
зникнення електропостачання, яке
сталося також 08.07.2012 року, зазначив, що
відповідно до договору оренди та норм
чинного законодавства, відповідачі не
зобов'язані постачати електроенергію
позивачу і в цьому випадку він має
право укласти відповідний договір на
постачання електроенергії з
енергопостачальною компанією. Також
зазначив, що ОСОБА_1 особисто не
виконував належним чином умов договору
укладеного договору оренди, але при
цьому намагається покласти вину на
орендодавця, а тому позовні вимоги,
викладені у зустрічній позовній заяві
є обґрунтованими. Крім того, ОСОБА_1 у
позові зазначав, що орендодавцем були
демонтовані віконні блоки, але це було
зроблено з метою проведення
капітального ремонту, що відповідає
вимогам ст.. 776 ЦК України відповідно до
якої наймодавець за власний рахунок
повинен здійснювати капітальний
ремонт, тобто в даному випадку
орендодавець намагався поліпшити
якісні характеристики орендуємих
приміщень і не порушував права
позивача, оскільки це повинно було
сприяти підприємницькій діяльності
ОСОБА_1 Що стосується позовних вимог
щодо відшкодування збитків, то вважає,
що вони також є необґрунтованими,
оскільки ним не наведено жодної норми
права, яка передбачає настання
матеріальної відповідальності. Крім
того, ОСОБА_1 не обґрунтував і
законність своїх вимог щодо стягнення
упущеної вигоди (неотриманих
прибутків) і не надав суду переконливих
та допустимих доказів з цього приводу.

Відповідач ОСОБА_3 до суду
неодноразово не з'являвся, про причини
неявки суду не сповіщав та не надавав
суду заяв щодо розгляду справи у його
відсутність, незважаючи на те, що про
день та час розгляду справи
повідомлявся своєчасно у
встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів позовної заяви, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню у повному обсязі, а
зустрічний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 01 жовтня
2002 року між фізичною особою-
підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір №31 оренди
нежитлового приміщення, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 строком
на 20 років, тобто до 2022 року. За умовами
вищевказаного договору оренди
відповідач надав позивачеві 423 кв.м. на
другому поверсі приміщення за адресою -
АДРЕСА_1. Мета договору оренди була
визначена сторонами - для торгівельної
діяльності меблями.

На протязі дії вказаного договору
оренди сторонами було укладено ряд
додаткових угод, в тому числі і
додаткові угоди від 01.10.2002р., щодо
надання згоди на реконструкції другого
поверху орендуємого приміщення та
підключення приміщення до
електромереж, а також щодо збільшення
або зменшення орендуємої площі.

У судовому засіданні
представником відповідача ОСОБА_2 до
зустрічної позовної заяви було надано
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу від 13.03.2013 року з якого
вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 з належних йому
приміщень нежитлової будівлі, яка
розташована в м. Херсоні,89 в тому числі
і приміщення, яке орендував ОСОБА_1

Відповідно до договору дарування
від 15.08.2013 року зареєстрованого в
реєстрі за №1217 та посвідченого
нотаріально, ОСОБА_3 подарував належну
йому частину нежитлової будівлі за
адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_5

Додатковою угодою сторони внесли
зміни до вищевказаного договору оренди
та змінили статус орендодавця з
приватного підприємця на фізичну
особу.

Судом встановлено, що на протязі
дії договору оренди ОСОБА_1 не
порушував умов договору, щодо оплати
оренди приміщення та вчасно і в
повному обсязі вносив орендні платежі.

Так, твердження відповідачів про
неналежне виконання ОСОБА_1 умов
договору оренди нежитлового
приміщення, розташованого на 2-му
поверсі будівлі АДРЕСА_1 від 01.10.2002 року
відносно оплати орендних платежів за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
ОСОБА_2 спростовується копіями
розписок про отримання грошових
коштів, банківськими виписками
відповідно до яких орендна плата за
січень 2012 року у сумі 3842,50 грн.
перерахована на розрахунковий рахунок
платіжним дорученням №563 від 11.01.2012
року; орендна плата за лютий 2012 року у
сумі 3842,50 грн. перерахована на
розрахунковий рахунок платіжним
дорученням №582 від 22.02.2012 року; орендна
плата за березень - грудень 2012 року у
сумі 33807 грн. сплачена ОСОБА_2, що
підтверджується розписками; за рахунок
орендної плати за ОСОБА_2 сплачено
податок на прибуток за 2012 рік у сумі 5190
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями. Копії платіжних доручень,
розписок додані до матеріалів справи
та з оригіналами особисто
ознайомлювався представник
відповідачів. Таким чином, орендна
плата за 2012 рік на адресу відповідача
ОСОБА_2 сплачена у сумі 46682,00 грн., що
фактично перебільшує заявлені
відповідачами у зустрічній позовній
заяві вимоги.

Крім того, виконання ПП ОСОБА_1
зобов'язань щодо сплати орендних
платежів підтверджені розписками, що
не суперечить та відповідає вимогам ст.
545 ЦК України відповідно до яких
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

Частиною 1 статті 516 ЦК України
встановлено порядок заміни кредитора у
зобов'язанні, а саме - заміна кредитора
у зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не передбачено
договором або законом; частиною 2
статті 516 ЦК України передбачено, що
якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків і у цьому разі виконання
боржником свого зобов'язання
первісному кредиторові є належним
виконанням.

Статтею 517 ЦК України передбачено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення, а також, що
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні. З
огляду на наведені вище норми права,
представник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_1
здійснював оплату орендних платежів з
урахуванням норм статті 537 ЦК України -
шляхом внесення на депозит органів
нотаріату, що підтверджується доданими
до матеріалів справи документами, а
тому позовні вимоги, викладені у
зустрічному позові, є необґрунтованими
та такими. Що не підлягають
задоволенню.

Доводи позивача щодо того, що він
підтримував передане майно в належному
стані, здійснював за власні кошти
поточний та капітальний ремонт
(реконструкцію), використовував майно
за його призначенням відповідачі не
спростовують.

Відповідно до виписки з ЄДР
юридичних та фізичних осіб-підприємців
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з
29.11.1994р., відповідно до Дозволу № 2739 на
розміщення об'єкта торгівлі та сфери
послуг здійснює роздрібну торгівлю за
адресою - АДРЕСА_1 (приміщення, що
орендується) строком до 01.10.2022 року.

Починаючи з березня 2013 року по
теперішній час ОСОБА_2 не виявляв
ніяких дій щодо особистого отримання
орендних платежів або отримання
останніх на вказаний розрахунковий
рахунок. У зв'язку з чим, ОСОБА_1
вимушений був відповідно до ЦК України
звернутися до органів нотаріату та
покласти грошові кошти на депозит
нотаріуса.

08.07.2013 року вхідні двері
приміщення, яке орендується за
вищевказаним договором позивачем, були
заварені металевою решіткою та закриті
на замки.

Судом не можуть бути прийняті до
уваги доводі представника
відповідачів, що це було зроблено з
метою забезпечення безперешкодного
використання орендарем приміщення, що
орендується, оскільки у зв'язку із
зазначеними діями, ОСОБА_1 у
відповідності до діючого
законодавства України звернувся до
правоохоронних органів з заявою та
відповідно до КК України вказана заява
була зареєстрована та розпочато
кримінальне провадження, що
підтверджується витягом з
кримінального провадження № 0003598.

Крім цього, 08.07.2013 року, в
приміщенні, що орендується ОСОБА_1,
зникло електропостачання, що в свою
чергу обмежило права позивача не
тільки користуватися майном, переданим
в оренду, за його призначенням, але і
належним чином зберігати майно, яке
знаходиться в приміщенні магазину, а
також зберігати саме приміщення
магазину.

Дані обставини підтверджуються
доповідною запискою продавця магазину,
свідченнями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16 та
актом складеним охоронною службою, яка
на договірній основі здійснює
спеціалізовану охорону приміщення
магазину та майна позивача, яке
знаходиться в орендованому приміщені.

09.07.2013 року вхід до орендованого
приміщення з центрального входу був
відповідачами закритий, що не
заперечує представник, у зв'язку з чим
потрапити до приміщення магазину
можливо було лише з дверей запасного
(пожежного) виходу. З центрального
входу також було демонтовано рекламні
стенди та позначення позивача, в
порушення умов договору п.7.2.

Крім цього, 23.07.2013р.відповідач
ОСОБА_4 намагався спільно з робітниками
здійснити демонтаж віконних блоків у
спірному приміщені. Після прибуття
правоохоронців за викликом орендатора
останній надав заяву про те, що буде
здійснюватися заміна вікон 09.08.2013р.

18.09.2013р. о 17-20 годин за усним
повідомленням, що вони є представники
власників ОСОБА_4, ОСОБА_5 прибули
батько ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5 з
невідомим чоловіком та заявили, що це
новий орендар та їм необхідно вирішити
свої питання. Фактично, зазначені особи
знаходилися у приміщені магазину
приблизно до 21-30 годин. У зв'язку з
присутністю у приміщенні сторонніх
осіб, позивач був позбавлений
можливості закрити магазин з товаром,
здати його під охорону. Крім цього,
позивач з метою не порушення
законодавства про працю змушений був
відпустити продавця, а сам особисто,
разом з дружиною здійснював охорону
приміщення магазину та майна.

26.09.2013р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з
робітниками здійснили демонтаж 5-ти
віконних рам у приміщенні 2-го поверху
по АДРЕСА_1

Таким чином, починаючи з 26.09.2013р.
приміщення магазину, яке перебуває в
оренді позивача ПП ОСОБА_1, знаходиться
без вікон.

З метою захисту майна, в тому числі
і забезпечення збереження майна
відповідачів, ПП ОСОБА_1 за власні кошти
здійснив монтаж та тимчасово закрив
віконні отвори в приміщені магазину. За
весь час, тобто з 26.09.2013 року по 04.11.2013
року представники власників не
приходили у приміщення магазину.
Ніяких дій з боку власників щодо
монтажу пластикових, або інших дій,
направлених на відновлення
нормального стану приміщення, за
вказаний час здійснено не було.

Фактично відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зробили неможливим
використання приміщення за його
призначенням.

Статтею 762 ЦК України встановлено
підстави для звільнення орендаря від
сплати орендних платежів, а саме :
частиною 4 передбачено право наймача
вимагати зменшення плати, якщо через
обставини, за які він не відповідає,
можливість користування майном
істотно зменшилася та частиною 6
передбачено, що наймач звільняється
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути використане ним
через обставини, за які він не
відповідає.

На підставі викладеного суд
доходить до висновку, що ОСОБА_1
правомірно просить суд звільнити його
від сплати орендних платежів
починаючи з 26.09.2013 року по день подачі
позову до суду, а за період з 08.07.2013 року
по 30.09.2013 року здійснити перерахунок та
зменшити орендні платежі вдвічі та
повернути позивачеві переплату у
розмірі - 4482,68 грн. відповідно до
наданого ним розрахунку і ці позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Зі змісту позовної заяви та
доданих до нею документів, а також з
зустрічного позову вбачається, що
відповідачами в належній формі та
завчасно не було повідомлено позивача
про зміну власників орендованого
приміщення.

З листа від 07.08.2013р. ОСОБА_1 стало
відомо, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 13.03.2013року
власником спірного майна стали
відповідачі - ОСОБА_3 ергійович, ОСОБА_5,
ОСОБА_4.

За період часу з 13 березня 2013року
та по 03.09.2013 року з боку нових власників
або з боку попереднього власника
спірного нерухомого майна ОСОБА_2
жодного документа щодо порядку
здійснення розрахунків за
вищевказаним договором на адресу
ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, у відповідності до
ст.ст.610,613 ЦК України з боку
відповідачів у період часу з 13.03.2013
року по теперішній час наявне
прострочення кредиторів, оскільки
статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання), а
статтею 613 ЦК України передбачено, що
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником,

або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного

законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв

ділового обороту, до вчинення яких
боржник не міг виконати свого

обов'язку.

З огляду на наведене,
вбачається, що позивачем ОСОБА_1 були
вжиті усі передбачені законом та
договором дії направлені на належне
виконання зобов'язання за договором
оренди в частині сплати орендних
платежів.

Відповідно до листів
відповідачів вбачається, що ними у
добровільному порядку були прийняті
зобов'язання в частині здійснення
капітального ремонту, який складається
з заміни капітальних елементів будинку
- віконних рам з дерев'яних на
пластикові.

Дані обставини підтверджуються,
як листом від 05.08.2013 року, актом від
26.09.2013 року, постановою слідчого, а
також приписами ст.. 776 ЦК України.

Враховуючи, що до
04.11.2013р.відповідачами не здійснено
капітального ремонту, то позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання
договору оренди у зв'язку із
порушенням відповідачами умов
договору оренди, а саме п.6.1.Договору -
не здійснення капітального ремонту,
відключення від мереж
електропостачання та здійснення
неможливим використання орендованого
приміщення за його призначенням також
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Суд доходить до висновку, що
позовні вимоги щодо стягнення
моральної шкоді також підлягають
задоволенню у повному обсязі у сумі 10000
грн., оскільки ОСОБА_1 зазнав моральних
страждань, які полягали у тому, що було
підірвано його ділову репутацію,
оскільки він почав займатися
підприємницькою діяльністю з 1994 року,
а з жовтня 2002року з моменту укладання
договору оренди спірного нежитлового
приміщення, ним було відкрито меблевий
магазин. Таким чином, за період часу з
2002р. по 2013р. за майже 11 років
підприємницької діяльності у позивача
склалася добра ділова репутація, але у
зв'язку з неправомірними діями з боку
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 престиж
та ділова репутація позивача ОСОБА_1
знижені, оскільки велике коло клієнтів
не змогли скористатися можливістю
здійснити заплановані покупки,
оскільки вивіски та рекламні щити було
відповідачами демонтовано, вхід до
магазину був заварений відповідачами,
що призвело до підриву довіри до
позивача та до його діяльності та
завдало йому моральної шкоди. Крім
того, з метою недопущення мародерства
або інших негативних наслідків того, що
фактично відповідачами був відкритий
доступ з 26.09.2013 року до приміщення через
відкриті віконні отвори, позивачем
необхідно було здійснювати самостійно
з дружиною охорону приміщення у нічний
час, при цьому їх троє неповнолітніх
дітей були частково позбавлені
батьківського піклування, що, в свою
чергу, призвело і до погіршення
самопочуття позивача, і до приниження
його людської гідності, так як він був
позбавлений можливості забезпечити
відповідне спілкування з родиною.

Крім того суд вважає, що
неправомірними діями відповідачів
позивачу завдано матеріальних збитків,
оскільки у відповідності до вимог ст. 537
ЦК України позивач був змушений
звернутися до органів нотаріату з
метою здійснення орендних платежів на
адресу відповідачів, у зв'язку з чим
ним понесені витрати на нотаріальні
послуги у розмірі 2400 грн., що
підтверджується копіями платіжних
документів.

Позивач був змушений придбати
матеріали для герметизації віконних
отворів в приміщенні

на суму 2027,29 грн., а витрати на роботи,
пов'язані з встановлення тимчасових
віконних отворів склали 800 грн.

Крім цього, позивачем було
придбано акумуляторну батарею
вартістю 1326,00 гривень з метою
здійснення охорони приміщення у нічний
час.

Таким чином, загальні витрати
позивача складають 6553,29 грн.

Статтею 51 ЦК України визначено
порядок застосування до
підприємницької діяльності фізичної
особи-приватного підприємця
нормативно-правових актів, що
регулюють підприємницьку діяльність
юридичних осіб, тобто норми ГК України.

Нормами ст. 42 ГК України,
встановлено, що підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Свобода та принципи
підприємницької діяльності визначені
у ст.ст.43,44 ГК України.

Таким чином, основою підприємницкої
діяльності є - самостійне формування
підприємцем програми діяльності,
вибору постачальників і споживачів
продукції, що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону, комерційного розрахунку та
інші.

Загальні гарантії прав підприємців
визначені у ст.47 ГК України серед яких:

« 4. Збитки, завдані підприємцю
внаслідок порушення громадянами чи
юридичними особами, органами державної
влади чи органами місцевого
самоврядування його майнових прав,
відшкодовуються підприємцю відповідно
до цього Кодексу та інших законів.»

При укладанні спірного договору
оренди у 2002 році позивач визначив свою
бізнес програму, яка повязана, в тому
числі, і з виготовленням меблів для
необмеженеого кола споживачів, та з їх
реалізацією через свій
спеціалізований магазин.
Підтвердженням цього є договір оренди
строком на 20 років, здійснена за
власний рахунок позивача
реконструкція орендованого
нежитлового приміщення, придбання
спеціального устаткування, що
підтверджується рахунками та
платіжними дорученнями.

Таким чином, починаючи з 2002 року
позивач цілеспрямовано діяв на
виконання свого плану та станом на 2013
року ще не отримав прибуток на якій він
розраховував.

Позивач вважає, що оскільки з вини
відповідачів договір оренди підлягає
достроковому розірванню у судовому
порядку, то йому, як приватному
підприємцю, нанесені збитки у вигляді
прибутку, який він розраховував
отримати у наступні 9 років, але з вини
відповідачів не зможе отримати.

Річний прибуток від зайняття
підприємницькою діяльністю по
реалізації меблів у магазині по
АДРЕСА_1 у попередній рік складав: 192 963 -
57 600(орендна плата) = 135 363 гривень.

Таким чином, неотриманий
прибуток, на який він розраховував до
2022 року складає за розрахунками
позивача 1 218 267 (один мільйон дві
вісімнадцять тисяч двісті шістдесят
сім) гривен.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачі, всупереч вказаної
норми Закону, не надали суду
переконливих доказів в обґрунтування
своїх позовних вимог, викладених у
зустрічній позовній заяві та не
спростували доводів позивача в
обґрунтування його позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10,11, 60, 212, 213, 218 ЦПК України, ст.. 16,
51, 509, 537, 610, 613, 770, 776 ЦК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору
оренди, стягнення збитків, моральної
шкоди, перерахунку з оплати оренди
задовольнити у повному обсязі.

Розірвати договір оренди
нежитлового приміщення, розташованого
на 2-му поверсі по АДРЕСА_1 від 1 жовтня
2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
за № 31.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 збитки, які
складаються із понесених витрат у сумі
6 553,29 гривень, не отриманого прибутку у
сумі 1 218 267 гривень та моральну шкоду у
сумі 10 000 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошові кошти
у сумі 4482,68 грн. - перерахунок за період
здійснення перешкод щодо оренди
приміщення з 08.07.2013р. по 30.09.2013р.,
сплачені ним.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 3770,40 грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення, стягнення
заборгованості по оплаті оренди,
стягнення орендної плати - відмовити у
зв'язку з необґрунтованістю позовних
вимог.

На рішення суду протягом 10 днів може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона

Суддя:
Н.В.Стамбула