Справа №489/9298/13-ц 29.01.2014 29.01.2014 29.01.2014
Провадження №22-ц/784/150/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/784/150/14
Суддя суду першої інстанції -
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів - Локтіонової О.В., Данилової
О.О.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Ромашка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Ленінського районного відділу
Миколаївського міського управління
Управління Міністерства внутрішніх
справ України

в Миколаївській області

на рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 19 листопада 2013 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_3 до
Ленінського районного відділу
Миколаївського міського управління
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

29 жовтня 2013 року ОСОБА_3 пред'явив до
Ленінського РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області (далі -
Ленінський РВ) позов про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями органів досудового слідства.

Позивач зазначав, що 19 березня 2010 року
ОСОБА_6 вчинив щодо нього злочинні дії у
вигляді спричинення тілесних
ушкоджень.

З приводу зазначеного він неодноразово
звертався до відповідача з вимогою про
порушення кримінальної справи, однак
йому відмовляли у цьому.

Останній раз за його зверненням з цього
приводу слідчий Ленінського РВ ОСОБА_7
18 квітня та 22 серпня 2013 року вніс
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за ч.1 ст.125 КК України та
ч.1 ст.296 КК України та розпочав досудове
розслідування.

Однак, 15 та 29 серпня 2013 року слідчий
своїми постановами закрив кримінальні
провадження у зв'язку з відсутністю
події кримінального правопорушення.

Зазначені постанови були скасовані
органами прокуратури, а слідчого
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності.

Дотепер відповідачем не прийнято
законного рішення за заявою позивача
про спричинення тілесних ушкоджень.

Зазначені незаконні постанови про
закриття кримінальних проваджень
спричинили позивачу моральні
страждання, оскільки законного рішення
за його заявою так і не прийнято.

Посилаючись на протиправність
поведінки службових осіб відповідача
та на душевні страждання, яких він
зазнав у зв'язку з винесенням
незаконних на його думку постанов,
порушення цим звичайного способу
життя, позивач на підставі ст.56
Конституції України, ст.ст.1167, 1172 ЦК
України просив стягнути з відповідача
на його користь 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 19 листопада 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково. З
Ленінського РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області на користь
позивача стягнуто моральну шкоду в
сумі 1000 грн. та на користь держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах.

Загальні підстави для
відповідальності за завдану моральну
шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК
України, відповідно до частини першої
якої моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідальність за шкоду, завдану
фізичній особі, рішеннями, діями або
бездіяльністю працівника під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків, згідно з ст.1172 ЦК
України, покладається на юридичну
особу, з якою цей працівник перебуває у
трудових правовідносинах.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач неодноразово, починаючи з 19
березня 2010 р., звертався до Ленінського
Р.В. з заявами про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_6 з
приводу спричинення йому тілесних
ушкоджень та вчинення хуліганських
дій.

За результатами перевірки цих заяв
приймались постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи.

У зв'язку з цим 22 липня 2013 р. ОСОБА_3
звертався до суду з позовом про
відшкодування Ленінським РВ
спричиненої йому моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2013
року з Ленінського РВ на користь
позивача було стягнуто 1000 грн.
моральної шкоди, спричиненої
довготривалою бездіяльністю службових
осіб відповідача щодо розгляду заяви
позивача про вчинення злочину.

Позов у даній справі позивач подав 29
жовтня 2013 р., обґрунтовуючи спричинення
йому моральної шкоди незаконними на
його думку постановами слідчого
Ленінського РВ від 15 та 29 серпня 2013 року
про закриття кримінальних проваджень у
зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення.

Однак, наявні у матеріалах справи
докази, свідчать, що на даний час
зазначені постанови скасовані та
розслідування за заявою позивача
триває.

Скасування зазначених постанов було
зумовлено не неправомірністю дій
слідчого, а необхідністю проведення
додаткових слідчих дій та збору
додаткових матеріалів.

А отже, виходячи з положень
вищенаведених норм законодавства,
зазначене не може свідчити про
наявність у діях слідчого Ленінського
РВ ОСОБА_7 вини у спричиненні позивачу
шкоди.

Службова перевірка проведена відносно
нього знайшла ряд недоліків у його
роботі, за що він був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності,
однак виявлені порушення не дають
підстав вважати, що в діях слідчого
наявна винна поведінка щодо
спричинення позивачу моральної шкоди.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 не відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам матеріального права.

За такого, на думку колегії суддів
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Ленінського
районного відділу Миколаївського
міського управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 19 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його
позову до Ленінського районного
відділу Миколаївського міського
управління Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: