Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-4376/12
Головуючий у 1-й інст. Болейко
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Заброцького М.І.,
Заполовського В.Й.,

за участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім» до ОСОБА_1, третя особа:
публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» про
стягнення компенсації завданих
збитків - суми виплаченого страхового
відшкодування

за апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім»

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 26 листопада 2013 року,-в с
т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року приватне
акціонерне товариство «Український
Страховий Дім» (далі - ПрАТ
«Український Страховий Дім»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
Просило стягнути з відповідачки
компенсацію завданих збитків - суми
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 7 722,07 грн. В обґрунтування
позову зазначало, що 04 червня 2010 року
між ПАТ «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, а 12 липня 2011 року між
банком і ПрАТ «Український Страховий
Дім» - договір добровільного
страхування кредитів, за яким позивач
виплатив банку страхове відшкодування
у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
зобов'язань по кредитному договору
внаслідок смерті. Дружина померлого,
ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги
після смерті чоловіка, у добровільному
порядку на вимогу позивача завдані
збитки не відшкодувала.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 03 січня 2013 року до участі у
справі в якості третьої особи залучено
публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» (а.с.94,
том 1).

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 26 листопада 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ПрАТ «Український
Страховий Дім» подало апеляційну
скаргу. Просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
в повному обсязі. Вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що твердження відповідачки
про відсутність спадкового майна не
підтверджується належними та
допустимими доказами; судом не було
вжито заходів для отримання відомостей
про наявність станом на день смерті
ОСОБА_2 майна, що належало йому на праві
власності.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено та доводиться
матеріалами справи, що 04 червня 2010 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України», правонаступником якого є
ПАТ«Державний ощадний банк України»,
та ОСОБА_2 був укладений договір №1772
про відкриття фізичній особі
карткового рахунку для платіжної
картки та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
за дебетовою схемою (а.с.17-21 т.1).

Між тими ж сторонами 19 жовтня 2010 року
була укладена додаткова угода до вище
вказаного договору (а.с.22-27 т.1).

Між АТ «Ощадбанк» та приватним
акціонерним товариством «Український
Страховий Дім» 12 липня 2011 року був
укладений договір добровільного
страхування кредитів КР-11 №0001
(Арсенал), за умовами якого ПАТ
«Державний ощадний банк України»
застрахувало свої майнові інтереси,
пов'язані з невиконанням або
неналежним виконанням позичальниками
своїх договірних зобов'язань за
кредитними угодами - договорами про
відкриття фізичній особі карткового
рахунку та здійснення його
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою в рамках
програми «Арсенал», в тому числі і за
договором №1772, де позичальник - ОСОБА_2
(а.с.6-15 т.1). Строк дії: з 12 липня 2011 року
по 11 липня 2013 року.

Відповідно до змісту пунктів 4.1,4.2
договору добровільного страхування
кредитів КР-11 №0001 сторони домовилися,
що страховим випадком є факт завдання
ПАТ «Державний ощадний банк України»
збитків внаслідок невиконання або
часткового невиконання позичальниками
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом у строки та на
умовах, що передбачені в конкретній
кредитній угоді, внаслідок
неплатоспроможності позичальника -
невиконання ним умов кредитної угоди
по своєчасній сплаті кредиту та/або
процентів за користування кредитом
понад 10 календарних днів з будь-яких
причин.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (свідоцтво
про смерть, а.с.33 т.1).

Як вбачається із страхового акту від 27
березня 2012 року №КР-11/0001/ГО-Жт4
невиконання ОСОБА_2 зобов'язань по
кредитному договору внаслідок смерті
визнано страховим випадком (а.с.40 т.1).

Платіжним дорученням від 30 березня 2012
року №659 позивач (страховик) здійснив
виплату страхового відшкодування
банку у сумі 7 722 грн. 07 коп., яка
складається із простроченого тіла
кредиту 7 495,20 грн. та процентів за
користування кредитом 226,87 грн.,
нарахованих за життя (а.с.41 т.1).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч.ч.1,4 ст.1231 ЦК України до
спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем.

Майнова та моральна шкода, яка була
завдана спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості
рухомого чи нерухомого майна, яке було
одержане ними у спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2
заведена другою Житомирською
державною нотаріальною конторою на
підставі вимоги (претензії) позивача
(а.с.114-176 т.1). Інших заяв про прийняття чи
відмову від прийняття спадщини
спадкова справа не містить.

ОСОБА_1 на час відкриття спадщини
перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та постійно
проживала із ним за однією адресою у
будинку її батька, а відтак в силу
ст.ст.1261,1268 ЦК України вона вважається
спадкоємицею першої черги за законом,
яка прийняла спадщину.

Однак, на час відкриття спадщини за
ОСОБА_2 земельні ділянки на території
Житомирської області не зареєстровані
(а.с.247 т.1), транспортних засобів не
значилося, нерухомого майна на праві
власності не зареєстровано (а.с.256-259 т.1).
Матеріали справи не підтверджують
наявності будь-якого майна за померлим.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, з'ясувавши відсутність
спадкової маси, а відтак одержаного у
спадщину ОСОБА_1 майна, обґрунтовано
відмовив приватному акціонерному
товариству «Український Страховий
Дім» у задоволенні вимог до
відповідачки про стягнення з неї
страхового відшкодування, оскільки
спадщина не може складатися лише з
обов'язків.

Однак, у мотивувальній частині свого
рішення суд першої інстанції
безпідставно послався на статтю 1191 ЦК
України, яка регулює право зворотної
вимоги до винної особи, та не врахував,
що у даному випадку відбулася заміна
осіб у наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання, тобто відбувся
перехід прав від одного кредитора до
іншого. Страхувальник (ПАТ «Державний
ощадний банк України») передав свої
права страховикові (Пр АТ «Український
Стаховий Дім») на підставі договору і
сприяв реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав.

При цьому для суброгації встановлено
особливий правовий режим, який
регулюється статтею 993 ЦК України та
статтею 27 Закону України «Про
страхування», а не загальними нормами
цивільного права, зокрема, статтею 1191
ЦК України.

У зв'язку із допущеною помилкою колегія
суддів змінює рішення суду першої
інстанції в частині його правового
обґрунтування та виключає із
мотивувальної частини посилання на
статтю 1191 ЦК України, а решту рішення
залишає без змін.

Доводи апеляційної скарги
відносно того, що судом першої
інстанції не вжито заходів для
отримання відомостей про належність
ОСОБА_2 на праві власності майна та
наявність такого на час відкриття
спадщини не відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи.

Так, із журналу судового засідання від
26 листопада 2013 року вбачається, що
судом першої інстанції задоволено
письмове клопотання позивача (а.с.17-18
т.2) та витребувано у ОСОБА_1 інформацію:
про перелік, опис, вартість предметів
домашнього вжитку, меблів, побутової
техніки, іншого майна, яке було наявне
станом на 17 грудня 2011 року за місцем її
проживання або в будь-якому іншому
місці, але перебувало в користуванні
ОСОБА_1, членів її сім'ї, а також докази
(відповідні договори купівлі-продажу,
інші цивільно-правові договори, акти
прийому-передачі, платіжні документи
тощо), які містять інформацію про
правові підстави, час набуття права
власності або користування цим майном;
чи здійснювалося будь-яке
облаштування, ремонт спільного із
ОСОБА_2 житла, розмір витрат на таке
облаштування, ремонт; про отримання
ОСОБА_1, членами її сім'ї у зв'язку із
смертю ОСОБА_2 будь-яких коштів, майна
(а.с.38 т.2). На виконання задоволеного
клопотання ОСОБА_1 пояснила, що жодного
майна у неї немає та вона проживає у
батька ОСОБА_3 У підтвердження пояснень
відповідачки та за її клопотанням
приєднано до матеріалів справи копію
свідоцтва про укладення шлюбу, згідно
якого ОСОБА_1 уклали шлюб 10 вересня 1977
року; копію свідоцтва від 10 квітня 1974
року №3-367 про право власності на жилий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, яке посвідчує, що ? ід. доля
жилого будинку АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3; копію договору дарування від 05
травня 1989 року згідно якого ОСОБА_3
подарував ОСОБА_3 33/100 частини
житлового будинку АДРЕСА_2; копію
відповіді УДАІ УМВС України в
Житомирській області від серпня 2013
року №6/2590 про те, що станом на 31 липня
2013 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрованих транспортних засобів
не значиться; копію листа Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області від 16 липня 2013
року № 2907/08.1/19-13, згідно якого за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 земельні ділянки на
території Житомирської області не
зареєстровані(а.с.29-36 т.2).

Частина 4 статті 60 ЦПК України
забороняє суду базувати свої висновки
на припущеннях, не підтверджених
доказами. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів,
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Суд не може робити
виключення для однієї сторони і
повинен займати неупереджену позицію,
яка б надавала для сторін рівні
можливості щодо відстоювання своїх
прав та інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції
клопотання позивача було задоволено,
надані докази досліджені з дотриманням
вимог встановленого порядку, що
виключає переоцінку доказів
апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 26 листопада 2013 року
змінити в частині правового
обґрунтування.

Виключити із мотивувальної
частини рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 26 листопада 2013 року
посилання на статтю 1191 ЦК України.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: