АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1616/2939/12
Номер провадження 22-ц/786/53/14
Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.
Доповідач Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю прокурора Снісаренко Ю.Л.

Адвоката ОСОБА_1

Позивача ОСОБА_2

Представника відповідача Дзюбло О.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами прокурора
Ленінського району м. Полтави

на рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 14 червня 2013 року
та на ухвалу Ленінського районного
суду м. Полтави від 06 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Полтавської територіальної громади в
особі Полтавської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради, Ленінської
районної у м. Полтаві ради, третя особа -
Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру, - про припинення
права спільної часткової власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Полтавської територіальної
громади в особі Полтавської міської
ради, третя особа - Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради,- про припинення права
спільної часткової власності.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 30.10.1995 року отримав від своєї матері
ОСОБА_9 згідно договору дарування
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.
Будинок за даною адресою складається з
двох квартир: АДРЕСА_2, право власності
на яку зареєстровано за територіальною
громадою міста в особі Полтавської
міської ради, та квартири АДРЕСА_1
належної на праві власності йому -
позивачу.

Подароване останньому житло має
прихожу площею 6,4 кв. м, кухню площею 9,8
кв. м, кімнату площею11,2 кв. м, кімнату
площею 13,0 кв. м, веранду площею 15,6 кв.м,
кладову площею 1,5 кв.м. Квартира АДРЕСА_2
за цією ж адресою складається з кухні
площею 5,1 кв. м, кімнати площею 21,6 кв. м,
веранди площею 8,7 кв. м, кладової площею
1,3 кв.м.

25 лютого 2007 року в зазначеному вище
будинку сталася пожежа, якою було
знищено покрівлю, перекриття
загальною площею 110 кв. м та домашнє
майно.

Пожежею пошкоджено обидві квартири.
Здійснити ремонт і відновлення свого
житла позивач не може, тому що будинок
фактично знищений повністю. Згідно
висновку експертного
будівельно-технічного дослідження
фізичний знос конструктивних
елементів будинку АДРЕСА_1 складає 98%,
що відповідає непридатному до
експлуатації технічному стану.

У 2009 році позивач звертався до
виконавчого комітету Полтавської
міської ради із заявою про викуп
квартири АДРЕСА_2, однак йому було
відмовлено та роз»яснено право на
звернення до суду з відповідним
позовом.

Посилаючись на вище викладене і на п.3
ст. 365 ЦК України, ОСОБА_2 просив суд
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_2 та винести ухвалу,
надавши йому можливість внести на
депозитний рахунок суду вартість
квартири АДРЕСА_2, відповідно до
експертної оцінки в сумі 12060 грн.00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 25 липня 2012 року позивачу
ОСОБА_2 дозволено внести на депозитний
рахунок Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Полтавській області грошові
кошти у сумі 12060 грн. 00 коп.

Згідно ухвали Ленінського районного
суду м. Полтави від 4 вересня 2012 року до
участі у даній справі залучено в якості
співвідповідача виконавчий комітет
Ленінської районної у м. Полтаві ради
та в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Управління земельних ресурсів
та земельного кадастру виконавчого
комітету Полтавської міської ради.

Відповідно до ухвали цього ж місцевого
суду від 11 червня 2013 року ОСОБА_2
дозволено внести на депозитний рахунок
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області грошові кошти у
сумі 21979 грн.00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Полтави від 14 червня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Полтавської
територіальної громади в особі
Полтавської міської ради, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, Ленінської районної у м.
Полтаві ради, третя особа - Управління
земельних ресурсів та земельного
кадастру, - про припинення права
спільної часткової власності
задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_2.

Грошові кошти у розмірі 34039 грн.,
внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Полтавській області перерахувати на
рахунок Полтавської територіальної
громади в особі Полтавської міської
ради в рахунок вартості квартири
АДРЕСА_2.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 подав до суду
заяву про роз»яснення вищевказаного
рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 6 листопада 2013 року заяву
ОСОБА_2 про роз»яснення судового
рішення від 14.06.2013 року по справі
№1616/2939/2012 за позовом ОСОБА_2 до
Полтавської територіальної громади в
особі Полтавської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради, Ленінської
районної у м. Полтаві ради, третя особа -
Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру, - про припинення
права спільної часткової власності
задоволено.

Постановлено роз»яснити рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 14.06.2013 року по справі № 1616/2939/2012 за
позовом ОСОБА_2 до Полтавської
територіальної громади в особі
Полтавської міської ради, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, Ленінської районної у м.
Полтаві ради, третя особа - Управління
земельних ресурсів та земельного
кадастру, - про припинення права
спільної часткової власності.

Роз»яснено, що грошові кошти у розмірі
12060 грн.00 коп. внесені ОСОБА_2 у рахунок
вартості квартири АДРЕСА_2.

Грошові кошти у розмірі 21979 грн.00 коп.
внесені ОСОБА_2 в рахунок вартості 164/469
частини земельної ділянки для ведення
садівництва за адресою: АДРЕСА_1 площею
328 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
164/469 частини земельної ділянки для
ведення садівництва за адресою:
АДРЕСА_1 площею 328 кв.м.

В апеляційному порядку рішення та
ухвалу місцевого суду оскаржив
прокурор Ленінського району м. Полтави.

Апелянт просить судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, приходить до висновку, що
апеляційна скарга на рішення суду
підлягає задоволенню у повному обсязі,
а на ухвалу місцевого суду - частковому
задоволенню.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи і порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Постановляючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_2 і визнаючи за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_2, суд
першої інстанції виходив з приписів
ст.ст. 355, 358 та 365 ч.1 п.3 ЦК України, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо спільне володіння та користування
майном є неможливим.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з даним висновком суду.

Відповідно до вимог ч.1 і ч.2 ст.355 ЦК
України, майно, що є у власності двох
або більще осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно). Майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ст.356 ЦК України, власність двох
чи більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Суб»єктами права спільної часткової
власності можуть бути фізичні особи,
юридичні особи, держава, територіальні
громади.

Учасники спільної часткової власності
мають право на частку у праві власності
на майно, а не на конкретно визначену
частку у майні.

Підставами виникнення права спільної
часткової власності, зокрема, можуть
бути придбання у власність майна двома
чи більше особами за цивільними
правочинами; договір про спільну
діяльність; домовленість подружжя,
виражена в укладеному шлюбному
договорі, про те, щоб вважати майно,
набуте за час шлюбу, спільною частковою
власністю; прийняття спадщини кількома
спадкоємцями; передача займаних
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках у порядку приватизації в
спільну часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім»ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житлових
приміщеннях у гуртожитках.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з договору дарування від 30
жовтня 1995 року, укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_2, позивач є власником
квартири АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.11-12). Дана
квартира належала дарителю на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 18.10.1995 року Відділом
приватизації житла м. Полтави та
зареєстрованого у Полтавському МБТІ
18.10.1995 року у реєстрову книгу за № 139-18285.

Квартира АДРЕСА_2 загальною площею 36,7
кв. м належала на праві власності
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 згідно свідоцтва
про право власності на житло, виданого
згідно з розпорядженням (наказом) від
29.04.1997 року.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Полтавської міської ради від
24.11.2004 року №290 «Про заселення окремих
квартир», вдові загиблого
співробітника міліції ОСОБА_6 на склад
сім»ї 4 особи було надано трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_9 при умові передачі
місцевим радам однокімнатної
приватизованої квартири АДРЕСА_2 зі
зняттям з квартирного обліку (т.1 а.с.13).
Рішенням виконкому Полтавської
міської ради від 23.02.2005 року №23
скасовано право власності сім»ї
ОСОБА_6 на зазначену квартиру, і це
житло було прийнято до комунальної
власності територіальної громади
міста (т.1 а.с.14).

З акта про пожежу від 25 лютого 2007 року
видно, що у житловому будинку АДРЕСА_2
сталася пожежа, якою знищено покрівлю,
перекриття на площі 110 кв. м і домашнє
майно (т.1 а.с.16). Висновком експертного
дослідження № 106, складеного 27 червня
2012 року, встановлено, що фізичний знос
конструктивних елементів квартири
АДРЕСА_2 у вищевказаному будинку
складає 98%, що відповідає непридатному
до експлуатації технічному стану (т.1
а.с.22-38).

Даний житловий будинок перебував на
балансі Госпрозрахункової
житлово-експлуатаційної дільниці №8,
і, відповідно до рішення виконавчого
комітету Полтавської міської ради " Про
зняття одноповерхових будинків та
квартир з балансів міських ГЖЕД" №201
від 23.08.2007 року, знятий з балансу ГЖЕД
№8 для самостійного технічного
обслуговування власниками із
зазначенням, що будинок знищений
пожежею (т.1 а.с. 15,18).

Згідно довідки ПП «Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» від 26.03.2010 року №7012,
за даними реєстрових книг
зареєстроване право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2- на
квартиру АДРЕСА_1 за територіальною
громадою м. Полтави - на квартиру
АДРЕСА_2. Зазначено, що згідно
інвентаризації, проведеної 24.07.2009 року,
будинок зруйнований ( т.1 а.с.19).

Судом апеляційної інстанції також
встановлено і це не заперечується
сторонами, що на день розгляду справи
судом право власності на знищене
пожежею нерухоме майно - квартири
АДРЕСА_2 і №?2 за вищевказаною адресою
за заявою власників не припинялося.

Отже, з наявних у справі доказів видно,
що державна реєстрація права спільної
часткової власності за ОСОБА_2 та за
територіальною громадою м. Полтави в
особі Полтавської міської ради на
квартиру АДРЕСА_2 і на квартиру АДРЕСА_1
не проводилася, і сторони не набували
права спільної власності на дане житло
відповідно до вимог ст.328 ЦК України.

Тому місцевий суд, вирішуючи спір і
визнаючи право власності за позивачем
на квартиру АДРЕСА_2, невірно
застосував до даних правовідносин
норми матеріального права - ст.365 ЦК
України, яка стосується лише
припинення права на частку у спільному
майні.

Крім того, судом не враховано й того
факту, що неможливість володіння і
користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1
обумовлена знищенням її під час пожежі,
а не внаслідок будь-яких дій чи
бездіяльності відповідача, як власника
квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою.

Отже, судом безпідставно позбавлено
територіальну громаду м. Полтави в
особі Полтавської міської ради права
власності на спірну квартиру.

Тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Полтавської територіальної
громади в особі Полтавської міської
ради, Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради, Ленінської
районної у м. Полтаві ради, третя особа -
Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру, - про припинення
права спільної часткової власності.

Відповідно до ст.312 ч.1 п.2 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

З матеріалів справи видно, що у жовтні
2013 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про
роз»яснення рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 14 червня
2013 року. Просив суд постановити ухвалу,
в якій роз»яснити вищевказане рішення
в частині внесення ним на депозитний
рахунок грошових коштів окремо за
квартиру АДРЕСА_2 і за земельну ділянку
та зазначити за ним право власності на
земельну ділянку відповідної площі (т.2
а.с.2).

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви ОСОБА_2 щодо роз»яснення рішення,
суд першої інстанції допустив
порушення норм процесуального права.

Так, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 у своїй позовній заяві не ставив
питання про визнання права власності
на земельну ділянку, а в ході розгляду
справи судом позовні вимоги не
доповнював і не уточнював (т.1 а.с.3-4).

Тому місцевим судом в ухвалі про
роз»яснення рішення незаконно визнано
за позивачем право власності на 164/469
частини земельної ділянки для ведення
садівництва за адресою: АДРЕСА_1 площею
328 кв.м.

За таких обставин, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування ухвали суду першої
інстанції в даній частині з
постановленням нової ухвали про
відмову ОСОБА_2 у задоволенні його
заяви про роз»яснення рішення щодо
визнання права власності на земельну
ділянку за адресою : АДРЕСА_1 площею 328
кв.м.

В іншій частині ухвала суду є
законною, обґрунтованою і скасуванню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, ч.2 п.2,309 ч.1
п.п.3,4, 312 ч.1 п.2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м. Полтави на
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 14 червня 2013 року
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 14 червня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Полтавської територіальної громади в
особі Полтавської міської ради,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Полтавської міської ради, Ленінської
районної у м. Полтаві ради, третя особа -
Управління земельних ресурсів та
земельного кадастру, - про припинення
права спільної часткової власності
відмовити.

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м. Полтави на ухвалу
Ленінського районного суду м. Полтави
від 06 листопада 2013 року частково
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 06 листопада 2013 року
скасувати в частині задоволення заяви
ОСОБА_2 про роз»яснення рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 14 червня 2013 року щодо визнання
права власності за ОСОБА_2 на 164/469
частини земельної ділянки для ведення
садівництва за адресою: АДРЕСА_1 площею
328 кв.м.

Постановити в даній частині нову
ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
роз»яснення рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 14 червня
2013 року щодо визнання права власності
за ОСОБА_2 на 164/469 частини земельної
ділянки для ведення садівництва за
адресою: АДРЕСА_1 площею 328 кв.м
відмовити.

В іншій частині ухвалу місцевого суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: