Справа № 680/179/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р.
смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

при секретарі судового засідання -
Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця відділу ДВС Новоушицького
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України боржника ОСОБА_1,

встановив:

В обґрунтування вимог подання
державний виконавець зазначив, що на
примусовому виконанні у відділі ДВС
знаходяться: виконавчий лист №2212/544/2012
від 15 травня 2012 року Новоушицького
районного суду про стягнення аліментів
з ОСОБА_1 на користь неповнолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утримання у
твердій грошовій сумі у розмірі 340 грн.,
щомісячно починаючи з 22 березня 2012 року
до його повноліття.

Станом на 01лютого 2014 року за
боржником утворилася заборгованість
по сплаті аліментів в сумі 7589 грн 70 коп.

Також зазначив, що ОСОБА_1 у
добровільному порядку аліменти не
сплачує, у відділ ДВС не з'являється,
про наявність майна та доходів не
повідомляє, а тому з метою підвищення
ефективності примусового виконання
виконавчих документів, спонукання
боржника до самостійного виконання
виникає необхідність встановити
тимчасові обмеження у праві виїзду за
кордон.

У судове засідання державний
виконавець не з'явився, однак у поданні
зазначив розгляд справи проводити без
його участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши подання та
проаналізувавши наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає, що в його
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вищезазначеного Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за кордон.

На думку суду, боржник, який має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винним в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Також, суду не надано доказів, які
б давали підстави вважати, що боржник
має намір виїхати за кордон тимчасово
або на постійне місце проживання, а
також те що не застосування таких
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Крім цього, подання державного
виконавця не погоджене з начальником
відділу державної виконавчої служби та
не містить посилань на будь-які докази,
які свідчать про ухилення боржника від
виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, а також
те, що саме державний виконавець
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних доказів необхідність
обмеження конституційного права
боржника, суд приходить до висновку, що
в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Хмельницької
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 5-ти денний строк
апеляційної скарги, з дня отримання її
копії.

Суддя: О. І. Яцина