Справа № 101/5986/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Алуштинський
міський суд Автономної Республіки
Крим у складі головуючого судді -
Гордєйчик Т.Ф.

при секретарі - Левченко К.В.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Алуштинський Відділ
Кримської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
Відділ державного земельного
агентства в місті Алушті про
встановлення безоплатного сервітуту
на земельній ділянці , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
діюча в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 , звернулися із
зазначеним позовом до відповідачки
ОСОБА_6 та відповідача Відділу
державного земельного агентства в
місті Алушті , у якому в остаточній
редакції своїх позовних вимог просили
встановити безоплатний постійний
сервітут шириною 1 метр на земельній
ділянці площею 0, 0311 га , що розташована
за адресою: АДРЕСА_3 і знаходиться у
власності відповідачки ОСОБА_6 , для
проведення по ньому водопроводу та
зливостоку на земельну ділянку
позивачів , яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, у відповідності до варіанту №
2 наданої судової експертизи № 49 від 05.
07. 2013 року.

Також просили встановити безоплатний
сервітут шириною 0, 8 метрів на
зазначеній ділянці відповідачки
вздовж всій стіни добудови до квартири
та квартири позивачів для її
обслуговування та ремонту.

Вимоги мотивовані тим, що вони
являються власниками земельної
ділянки площею 0, 0328 га , розташованою за
адресою: АДРЕСА_1. Вказана земельна
ділянка позивачів безпосередньо
граничить із земельною ділянкою, що
належить відповідачці ОСОБА_6, яка була
нею виділена у власність із складу
земельної ділянки площею 0, 01357 га,
розташованою по вулиці АДРЕСА_3 і яка
перебувала у сумісній власності
третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та
самої відповідачки ОСОБА_6

Ще до оформлення відповідачкою свого
права власності на вказану земельну
ділянку , через цю земельну ділянку
був прокладений водопровід зі сторони
вулиці Червонофлотської , яким
позивачі користувалися для побутових
потреб свого домоволодіння.

Але рішенням 28. 09. 2008 року
Алуштинського міського суду за позовом
ОСОБА_6 було постановлено знести цій
водопровід та люки водозабезпечення,
які відносяться до нього. Це рішення
було виконане Алуштинським ВДВС. Отже,
цей знесений водопровід перестав
існувати як предмет спору.

Між тим, в ході підготовки
документації для проведення нового
водопроводу з'ясувалося, що вказана в
рішенні суду від 28. 09. 2008 року
альтернативна схема проведення
водопроводу через земельну ділянку
ОСОБА_7 , який дав на це згоду, не може
бути здійснена з технічних причин.

Окрім того, у зв'язку із виділом
ОСОБА_6 своєї земельної ділянки у
власність вияснилося, що передбачений
маршрут нового водопроводу буде
проходити саме через земельну ділянку,
що належить ОСОБА_6

Отже, іншого місця проведення
водопроводу немає,так як навколишні
землі приватизовані іншими особами.

Відсутність води не дозволяє
позивачам повноцінно використовувати
свою земельну ділянку , вони не можуть
вести домашнє господарство та
забезпечувати житлові споруди.

Окрім того, з вини відповідачки
засипаний будівельним сміттям і
внаслідок цього не діє зливостік , по
якому дощова вода з земельної ділянки
позивачів повинна відводитися на
проїжджу частину вулиці
Червонофлотської у місті Алушті. З цих
причин може виникнути порушення
ґрунту під житловим будинком
позивачів та його сповзання у
котлован.

Отже, вважають, що їхнє право
власності на земельну ділянку та
користування житловим будинком
виявилося порушеним і єдиним засобом
його поновлення являється
встановлення вказаного сервітуту, при
цьому найбільш оптимальний варіант
його встановлення зазначений у
варіанті № 2 судової експертизи № 49 від
05. 07. 2013 року, яка була проведена у іншій
справі , але відносно цього же спору ,
який передбачає підземний спосіб
проведення водопроводу та охорону зону
шириною в 1 метр .

У судовому засіданні позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свій позов підтримали
у відповідності до наведеного.

Позивачка ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, до суду не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності. Позовні
вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с.
73).

Відповідачка ОСОБА_6 у судовому
засіданні позов не визнала і просила у
його задоволенні відмовити з тих
підстав, що позивачі ніколи не
зверталися до неї із пропозицією про
встановлення сервітуту та не
зазначали умови такого сервітуту, а
лише постійно судяться . На даний час
вона являється власником земельної
ділянки, на якій позивачі мають намір
встановити вказаний безоплатний
сервітут, не зазначаючи причин того,
чому вони мають право на безоплатне
користування її земельною ділянкою.
Окрім того, існують інші варіанти
проведення та встановлення
водопроводу, але вони не влаштовують
позивачів, оскілки потребують
фінансових витрат щодо утеплення цього
водопроводу, яким і на даний час вони
користуються . З приводу встановлення
ОСОБА_2 водопроводу на земельній
ділянці, яка на даний час належить їй
на праві власності , вже ухвалювалося
судове рішення за її позовом і було
постановлено знести водопровід ,
оскільки його встановлення з
технічної точки зору було неправильним
та і встановлений був позивачами
самовільно. Але позивачі знову
намагаються прокласти водопровід саме
по її земельній ділянці, тим самим
порушуючи її право власності на цю
земельну ділянку. Щодо твердження
позивачів про те, що вона засипала
сміттям їх зливостік , то це не
відповідає дійсності. Навпаки,
позивачі захопили частину земельної
ділянки під будівництво своїх споруд ,
а тому вона володіє фактично меншою
часткою землі, яка була їй виділена,
при цьому намагаються безоплатно
забрати у неї ще землю для своїх потреб
. Також їй не зрозуміло намагання
позивачів встановити постійний
безоплатний сервітут шириною 0, 8 метрів
на її земельній ділянці для
обслуговування та ремонту їхньої
квартири , оскільки ніякої потреби в
цьому немає. Ніяких перешкод у
проведенні ремонту їхньої квартири
вона не чинила та не збирається чинити.

Отже, вважає позовні вимоги позивачів
несправедливими і незаконними , а тому
просила у їх задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_8 у судовому
засіданні заявив, що він категорично
проти задоволення позовних
вимог,оскільки позивачі мають інші
способи проведення та встановлення
водопроводу так само як і проведення
ремонту свого домоволодіння без
встановлення постійного сервітуту.
Вважає, що звертаючись із такими
вимогами до суду , позивачі
переслідують інші цілі, а саме:
відвести себе землю , щоб проводити
будівельні роботи по возведенню
споруд.

Представник Відділу державного
земельного агентства в місті Алушті, а
також ОСОБА_7, ОСОБА_9 та представник
Алуштинського Відділу Кримської
регіональної філії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» до суду не
з'явилися, не повідомивши про причини
своєї неявки.

З приводу неявки зазначених осіб
суд зазначає, що неявка осіб , які
беруть участь у справі , належним чином
повідомлених про час та місце судового
розгляду справи, являється їх
волевиявленням, яка свідчить по
відмову від реалізації свого права на
безпосередню участь у судовому
розгляді справи та інших процесуальних
прав, а тому за таких підстав вважає за
можливе розглянути справу за їх
відсутністю за наданими матеріалами
справи.

Суд, заслухавши сторони , їх
представників, третю особу та
дослідивши надані матеріали, прийшов
до висновку, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Так, згідно до вимог статей 10 та 11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позивачем
вимог та зазначених і доведених ним
обставин. Крім того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини , на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі наданих суду доказів
встановлено, що згідно до Державного
акту на право власності на землю від 22.
01. 2001 року земельна ділянка площею 0, 0328
га надана у власність ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 04. 02. 1999 року
квартира АДРЕСА_1 належала позивачам в
рівних частках ( а.с. 58). 02. 02. 2006 року
позивач ОСОБА_3 свою частку даної
квартири подарував ОСОБА_2 ( а.с. 58
зворіт), що визнавалося у суді.

Згідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від 12. 08.
2013 року відповідачці ОСОБА_6 на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0, 0311 га за адресою : АДРЕСА_3 з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (
присадибна ділянка) ( а.с. 87).

Позивачі просять встановити
вищевказаний сервітут на земельній
ділянці , що належить ОСОБА_6,
посилаючись на вищевикладені
обставини та норми ст.ст. 78, 90, 98 та 99
Земельного Кодексу України і норми
ст.ст. 319 і 381 ЦК України , з чим суд не
може погодитися , виходячи з
наступного.

Так, сервітутні відносити
регулюються нормами статей 401- 406 ЦК
України і статей 98- 102 Земельного
Кодексу України.

Із положень ст. 401 ЦК України та ст. 98
Земельного Кодексу України
вбачається, що сервітут - це обмежене
платне або безплатне користування
чужим нерухомим майном з метою
задоволення потреб, які не можуть бути
задоволені іншим способом і який може
бути встановлений договором , законом ,
заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 статті 402 ЦК
України спір про встановлення
сервітуту вирішується судом у разі
недосягнення домовленості про його
встановлення.

Отже, якщо особа , яка потребує
встановлення сервітуту , не зверталась
до власника нерухомого майна з
пропозицією про укладення договору про
встановлення сервітуту, у неї відсутня
правова підстава для звернення до суду.

Відповідачка ОСОБА_6 стверджує, що
позивачі не зверталися до неї із
пропозицією встановлення вказаного
сервітуту і умови його встановлення із
нею не обговорювали . Всі спірні
питання позивачі вирішували саме
шляхом звернень до різноманітних
інстанцій та до суду.

Вказане твердження відповідачки
позивачами не спростовано.

Окрім того, суд звертає увагу на
те, що згідно до рішення Алуштинського
міського суду від 16 грудня 2010 року,
ухваленого у цивільній справі за № 2-
139/ 10 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про
встановлення земельного сервітуту та
за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном ,
у позовних вимогам сторонам було
відмовлено. Однією із підстав у
відмовленні позову позивачам за
первісним позовом щодо встановлення
земельного сервітуту явилося те, що «
позивачі не надали доказів того, що
вони зверталися до відповідачів з
проханням обговорити умови
встановлення сервітуту» ( а.с. 102).

На даний час власником земельної
ділянки, на якій просять позивачі
встановити сервітут, являється саме
відповідачка ОСОБА_6, а тому саме до неї
необхідно позивачам звертатися із
пропозицією про встановлення
сервітуту та обговорювати умови
встановлення такого сервітуту і лише
у разі недосягнення домовленості про
його встановлення позивачі мають
право звертатися із відповідним
позовом до суду, у якому треба
зазначити, чи не будуть за варіантом,
запропонованим позивачами
,порушуватися права власника земельної
ділянки, де встановлюється сервітут, чи
обґрунтовані заперечення відповідачки
проти встановлення земельного
сервітуту , або проти умов ,
запропонованих позивачами тощо.

Окрім того, при визначенні умов
сервітуту необхідно враховувати
витрати власника земельної ділянки
щодо сплати платежів за утримання
прибудинкової території та інше в
частині тієї площі, на якій встановлено
земельний сервітут.

Відсутність у позовній заяві
посилок на вказані обставини, а також
їх відсутність у поясненнях позивачів
вказує на те, що умови встановлення
сервітуту позивачі перед тим як
звернутися із таким позовом до суду, із
відповідачкою ОСОБА_6 не обговорювали.

Далі, посилаючись на
необхідність встановлення постійного
безоплатного сервітуту для ремонту та
обслуговування своєї квартири,
позивачі не надали жодних доказів, які
б свідчили про реальну необхідність
встановлення такого безстрокового
сервітуту та доказів , які б свідчили
про необхідність проведення чергового
ремонту квартири та її
обслуговування і що мали місце
перешкоди їм в цьому з боку
відповідачки ОСОБА_6

Щодо тверджень позивачів про те,
що встановлення земельного сервітуту
наведеним ними способом являється
єдиним та правильним і це передбачене
варіантом № 2 проведеної по іншій
цивільній справі № 101/ 222/ 13- ц судової
інженерно - технічної експертизи № 49
від 05. 07. 2013 року, то суд не може із цим
погодитися з тих підстав, що висновки
вказаної експертизи, на яку позивачі
посилаються як на доказ в
підтвердження своїх вимог,
передбачають також інші способи
прокладення водопроводу до квартири
АДРЕСА_1 . Такі способи запропоновані
експертом у висновку за варіантами № 3
та № 4 . Ці варіанти запропоновані як
такі, що відповідають будівельним
нормам та правилам .

Отже, висновками експертизи, на яку
посилаються позивачі, спростовується
їхнє твердження про можливість
прокладення водопроводу лише через
земельну ділянку ОСОБА_6

Окрім того, згідно до рішення
Алуштинського міського суду від 28. 09.
2011 року, ухваленого у цивільній справі
за № 2- 398/ 11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3
, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в особі її
представника ОСОБА_15 , ОСОБА_4 ,
виконавчого комітету Алуштинської
міської Ради, треті особи: КРП
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації», ОСОБА_7 про визнання
незаконним та скасування акту
державної приймальної комісії,
визнання незаконним та скасування
рішення, скасування права власності та
зобов'язання звільнити земельну
ділянку шляхом знесення прибудови ,
водопроводу ,люків водопостачання ,
виконання певних дій , відновлення
стану земельної ділянки , водопровід та
два люки , який було самовільно
прокладено позивачами через земельну
ділянку ОСОБА_6 , було прибрано.

Судового рішення , ухваленого з цього
приводу 28. 09. 2008 року, на яке
посилаються у своєму позові позивачі,
судові не надано.

Встановлено і визнавалося сторонами,
що на даний час водопровід прокладено
знову уздовж земельної ділянки ОСОБА_6
, що відповідає варіантам № 3 та № 4
вказаного висновку судової експертизи.

За твердженням відповідачки ОСОБА_6
у такому стані водопровід існує й
експлуатується позивачами і досі.

Це твердження відповідачки
позивачами не спростовано.

Щодо вимоги позивачів про
встановлення сервітуту для проведення
зливостоку, то це питання взагалі не
ставилося на вирішення експертизи, а
тому будь - якого варіанту щодо його
встановлення не надавалося.

Будь - яких доказів про
неможливість провести зливостік іншим
засобом, ніж просять позивачі, судові
не надано.

Суд також звертає увагу на те, що
згідно до наданої заяви третіх осіб -
сусідів позивачів, останні проти такої
організації відведення води з ділянки
позивачів (а.с. 76).

Таким чином, на підставі
викладеного, суд не знайшов будь - яких
переконливих доказів в підтвердження
заявлених позовних вимог, а тому
відмовляє у задоволені позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212- 215 , 218 ЦПК України,
ст.ст. 401- 406 ЦК України, ст.ст. 98- 102
Земельного Кодексу України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Алуштинський Відділ
Кримської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
Відділ державного земельного
агентства в місті Алушті про
встановлення безоплатного сервітуту
на земельній ділянці , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим через
Алуштинський міський суд шляхом подачі
в 10 - денний строк з дня його оголошення
апеляційної скарги, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні, в
той же строк з дня отримання
мотивованого рішення суду.

Суддя

Алуштинського міського суду

Т.Ф.Гордєйчик