Єдиний унікальний номер 205/8478/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.

при секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про
звернення стягнення на майно,
виселення зі зняттям з реєстрації, -

В
С Т А Н О В И В:

Позивач 08 жовтня 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому згідно уточнень
вказав, що відповідно до укладеного
кредитного договору № 2008-005-МК від 15
вересня 2008 року позивач надав ОСОБА_1
кредит у розмірі 100 000 грн., зі сплатою
24,00 відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 15 вересня 2008 року
між позивачем та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки, згідно умов якого
відповідач надав в іпотеку належне
йому нерухоме майно, а саме,
домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 52,20 м.кв., житловою площею 28,70
м.кв., яке розташовано по АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 330 кв.м. Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. У відповідності до ст.
6 Закону України «Про іпотеку», іпотека
за цим договором поширюється на
земельну ділянку площею 330 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. У свою
чергу, відповідач порушив умови
укладеного договору в частині
своєчасного погашення платежів та
відсотків, передбачених умовами
кредитного договору, у зв'язку з чим,
станом на 26.09.2013 р. за договором виникла
заборгованість у розмірі 254201,07 грн., з
яких: 71970,21 грн.- заборгованість за
кредитом, 120001,79 - заборгованість за
процентами, 62229,07 - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 2008-005-МК від 15 вересня 2008 року у
розмірі 254201,07 грн. звернути стягнення
на домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 52,20 м.кв., житловою площею 28,70 м.кв
та земельну ділянку, яка розташована по
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки, з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки; виселити
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані та
проживають в домоволодінні АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку за
вказаною адресою; стягнути з
відповідачів судові витрати.

Ухвалою від 18 листопада 2013 року до
участі у справі в співвідповідача
залучена ОСОБА_2.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити. В обґрунтування
позовних вимог посилався на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та
заперечувала проти їх задоволення.

Співвідповідач ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився, про день і час
проведення слухання справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки не повідомив, письмових
заяв не надходило.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню по наступних підставах.

Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року
між «Приватбанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 2008-005-МК,
відповідно до якого позивач надав
ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000 грн., зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 24,00% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом,
договір вступає в законну сили з
моменту підписання договору сторонами
та діє до повного виконання обов'язків
сторонами (а.с.18-28).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилом, встановленим ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

При цьому, якщо кожна із сторін у
зобов`язанні має одночасно і права, і
обов`язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов`язана вчинити на
користь другої сторони, в одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

У відповідності ст. 526 ЦК України,
зобов`язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору, 15 вересня 2008 року
між ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки № 2008-005-МК, згідно умов
якого відповідач надав в іпотеку
позивача домоволодіння, загальною
площею 52,20 кв.м., житловою площею 28,70
кв.м., яке розташовано по АДРЕСА_1, та
розташоване на земельній ділянці
площею 330 кв.м (а.с.33-38).

Встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 29.12.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, за
реєстровим № 6828 (а.с.39-40,84)

Встановлено, що Банк свої
зобов'язання по договору виконав
належним чином. У свою чергу,
відповідач порушив умови укладеного
договору, в частині своєчасного
погашення платежів передбачених
умовами кредитного договору, у зв'язку
з чим станом на 26.09.2013 р. за договором
виникла заборгованість у розмірі 254201,07
грн., з яких: 71970,21 грн.- заборгованість
за кредитом, 120001,79 - заборгованість за
процентами, 62229,07 - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань (а.с.10-12).

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору, що не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Встановлено, що Банк направляв ОСОБА_1
письмову вимогу про повернення суми
кредиту в повному обсязі, а також
процентів, комісії та штрафних санкцій,
нарахованих на день повернення
кредиту, в тридцяти денний строк з дня
отримання цієї вимоги та зі спливом
цього строку Банк має намір продати
предмет іпотеки (а.с.13), вказана вимога
була ним отримана, що було підтверджено
в судовому засіданні відповідачем.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача в частині звернення стягнення
на іпотечне майно, а саме, на спірне
домоволодіння є законні та
обґрунтовані.

Оскільки суд прийшов до висновку
про задоволення позову частково,
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» в рішенні суду зазначається
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням процедури продажу,
встановленою ч. 1 ст. 38 вищезазначеного
Закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед іншими особами
згідно з пріоритетом та розміром їх
зареєстрованих прав чи вимог та перед
іпотекодавцем в останню чергу за
відшкодування різниці між ціною
продажу предмета іпотеки та звичайною
ціною на нього.

При реалізації предмету іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів, початкова
ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється відповідно до ч. 2 ст. 43
Закону України «Про іпотеку» - рішенням
суду або за згодою між іпотекодавцем та
іпотекодержателем, а якщо вони не
досягли згоди, - на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, при цьому початкова ціна
продажу майна не може бути нижчою за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки №2008-005-МК від 15
вересня 2008 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк "Приватбанк" та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим № 3211, а саме, на
домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 52,20 м.кв., житловою площею 28,70
м.кв, яке розташовано по АДРЕСА_1, та
розташоване на земельній ділянці
площею 330 кв.м., законними,
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленої ч.1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі - покупцеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе встановити спосіб
реалізації предмета іпотеки, а саме,
домоволодіння АДРЕСА_1, загальною
площею 52,20 м.кв., житловою площею 28,70
м.кв., шляхом здійснення процедури
продажу предмету іпотеки з укладанням
від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою -покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки
та визначити початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Натомість позовні вимоги в частині
звернення стягнення на земельну
ділянку площею 330 кв.м., розташовану за
адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 не
підлягають задоволенню за
нижченаведеним.

Відповідно до п. 7 договору іпотеки, в
забезпечення виконання зобов`язань за
кредитним договором № 2008-005-МК від 15
вересня 2008 року Іпотекодавець надав в
іпотеку Банку належне йому на праві
власності нерухоме майно, а саме,
домоволодіння загальною площею 52,20
м.кв., житловою площею 28,70 м.кв,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
площею 330 кв.м.

Положеннями ст.6 Закону України
"Про іпотеку"встановлено, якщо будівля
(споруда), що передається в іпотеку,
розташована на земельній ділянці, яка
належить іпотекодавцю на праві
власності, така будівля (споруда)
підлягає передачі в іпотеку разом із
земельною ділянкою, на якій вона
розташована.

А тому, оскільки згідно
вищезазначеного договору іпотеки, в
забезпечення виконання зобов`язань за
кредитним договором № 2008-005-МК від 15
вересня 2008 року Іпотекодавець надав в
іпотеку Банку належне йому на праві
власності домоволодіння, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на
земельній ділянці площею 330 кв.м., а не
земельну ділянку, то суд вважає за
необхідне в цій частині позову
відмовити.

Позовні вимоги в частині звернення
стягнення на іпотечне майно, зокрема, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, не
підлягають задоволенню, оскільки не
ґрунтуються на законі, не є способом
захисту порушеного права.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців.

Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1, його дружина -
ОСОБА_2 та їх син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.60, 80).

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього ж Закону
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зазначено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39- 40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи
23.04.2013 року КБ «ПриватБанк» направив на
адресу відповідача вимогу, про
звільнення жилого приміщення яке було
надано в іпотеку, за адресою: АДРЕСА_1,
яка була отримана відповідачем, але
залишена без задоволення (а.с.13).

До того ж саме звернення Банку до
суду з даним позовом вже є письмовою
вимогою.

Враховуюче вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд вважає, що позовні вимоги в частині
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з домоволодіння АДРЕСА_1,
без надання іншого житлового
приміщення є законними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку, оскільки відповідно до ч.1ст.7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
громадян пов'язана з правом на житло,
зняття з реєстрації здійснюється на
підставі рішення суду про виселення, що
набрало законної сили, а тому вимоги в
цій частині є передчасними.

З огляду на вищевикладене,
аналізуючи здобуті по справі докази в
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів в рівних частках слід
стягнути на користь позивача судові
витрати, понесені позивачем по оплаті
судового збору у розмірі 2542,01 грн.

На підставі вищевикладеного і
керуючись Постановою Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", Законом
України «Про іпотеку», ст.ст.526, 549, 610, 611,
1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про
звернення стягнення на майно,
виселення зі зняттям з реєстрації -
задовольнити частково.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №2008-005-МК від 15 вересня 2008
року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 в розмірі
254201,07 грн. (двісті п'ятдесят чотири
тисячі двісті одна гривня 07 коп.), з
яких: 71970,21 грн.- заборгованість за
кредитом, 120001,79 - заборгованість за
процентами, 62229,07 - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань, звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки №2008-005-МК від 15
вересня 2008 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк "Приватбанк" та
ОСОБА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим № 3211, а саме, на
домоволодіння АДРЕСА_1 загальною
площею 52,20 м.кв., житловою площею 28,70
м.кв., яке розташовано по АДРЕСА_1, та
розташоване на земельній ділянці
площею 330 кв.м.

Реалізувати предмет іпотеки
шляхом здійснення процедури продажу
предмету іпотеки з укладанням від
імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки.

Визначити початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з домоволодіння АДРЕСА_1,
без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
рівних частках на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" судові витрати в
розмірі 2542,01 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник