Справа № 122/629/14-ц
Провадження по справі 4-с/122/22/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року, Залізничний районний
суд м. Сімферополя, у складі:

головуючого судді - Шильнова М.О.

при секретарі -
Іоновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі скаргу
Сімферопольської міської ради на дії
старшого державного виконавця
Залізничного Відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Костюк М.В., -

В С Т А Н О В И В:

Сімферопольська міська рада
звернулась до суду зі скаргою на на дії
старшого державного виконавця
Залізничного Відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Костюк М.В., заінтересована особа
ОСОБА_2.

Скарга мотивована тим, що в
провадженні Залізничного ВДВС СМУЮ
знаходились виконавчі листи, видані на
підставі рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 27
лютого 2011 року про зобов'язання
відповідача - ОСОБА_2 повернути
Сімферопольській міській раді
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0244 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, нормативна грошова оцінка,
якої становить 74883,60 грн.; про
зобов'язання відповідача - ОСОБА_2,
привести у придатний для використання
стан самовільно зайняту земельну
ділянку, площею 0,0244 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення
самовільно збудованого капітального
залізобетонного паркану. Постановами
старшого державного виконавця
Залізничного відділу ДВС
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим Костюк М.В. від 26 грудня
2013 року виконавчі документи було
повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» - внаслідок не здійснення
авансування витрат виконавчого
провадження стягувачем.
Сімферопольська міська рада вважає
зазначені постанови старшого
державного виконавця безпідставними,
оскільки відповідно до діючого
законодавства витрати органів
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Крім того, ст.42 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачає право, а не обов'язок
стягувача авансувати витрати
виконавчого провадження. На підставі
наведеного, заявник просив визнати дії
старшого державного виконавця
неправомірними, а винесені ним
постанови від 26 грудня 2013 року
незаконними.

Представник заявника у судове
засідання не з'явився, надав на адресу
суду заяву про розгляд скарги у його
відсутність, доводи викладені у скарзі
підтримав та наполягав на її
задоволенні.

Державний виконавець Залізничного
ВДВС Сімферопольського МУЮ АР Крим
Костюк М.В. у судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до
судового засідання не з'явився, надав
на адресу суду заяву, у якій просив у
задоволенні скарги відмовити.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
скарги, вважає, що скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у Залізничному ВДВС СМУЮ
знаходились виконавчі листи, видані на
підставі рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 27
лютого 2011 року про зобов'язання
відповідача - ОСОБА_2 повернути
Сімферопольській міській раді
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0244 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, нормативна грошова оцінка,
якої становить 74883,60 грн. та про
зобов'язання відповідача - ОСОБА_2,
привести у придатний для використання
стан самовільно зайняту земельну
ділянку, площею 0,0244 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення
самовільно збудованого капітального
залізобетонного паркану.

Постановою державного виконавця ВП №
36401641 від 26 грудня 2013 року виконавчий
документ про зобов'язання відповідача -
ОСОБА_2, привести у придатний для
використання стан самовільно зайняту
земельну ділянку, площею 0,0244 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом знесення самовільно
збудованого капітального
залізобетонного паркану, було
повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження» - внаслідок не здійснення
авансування витрат виконавчого
провадження стягувачем (а.с. 7).

Постановою державного виконавця ВП №
36401591 від 26 грудня 2013 року виконавчий
документ про зобов'язання відповідача
- ОСОБА_2 повернути Сімферопольській
міській раді самовільно зайняту
земельну ділянку, площею 0,0244 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
нормативна грошова оцінка, якої
становить 74883,60 грн., було повернуто
стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження» -
внаслідок не здійснення авансування
витрат виконавчого провадження
стягувачем (а.с. 8).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до зазначеної норми, кошти
виконавчого провадження складаються в
тому числі з авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Статтею 42 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
право, а не обов'язок стягувача за
погодженням з державним виконавцем
внести на відповідний рахунок органу
державної виконавчої служби певну
грошову суму для здійснення необхідних
витрат або покриття їх частини, якщо
інше не передбачено цим Законом.

З урахуванням встановлених фактичних
обставин справи, на думку суду,
процесуальне рішення державного
виконавця є таким, що порушує права та
інтереси стягувача.

Так, авансування витрат на організацію
та проведення виконавчих дій щодо
виконання конкретного судового
рішення не передбачено Законом в
якості обов'язку стягувача.

Також суд зазначає, що нез'явлення
державного виконавця в судове
засідання, незважаючи на його належне
сповіщення про час та місце розгляду
справи, ненадання письмових заперечень
проти скарги, фактично свідчить про
погодження із її доводами.

Керуючись ст.ст.41, 42, 47 Закону України
«Про виконавче провадження» ст.ст.10, 11,
88, 209, 212-215, 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Сімферопольської міської ради
на дії старшого державного виконавця
Залізничного Відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Костюк М.В. - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Залізничного
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим Костюк М.В., які
виражені у винесенні постанови про
повернення виконавчого листа №
2-0107/804/2011 про зобов'язання відповідача
- ОСОБА_2 повернути Сімферопольській
міській раді самовільно зайняту
земельну ділянку, площею 0,0244 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
нормативна грошова оцінка, якої
становить 74883,60 грн., на підставі п.4 ч.1
ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Залізничного Відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим Костюк М.В. від 26 грудня
2013 року про повернення стягувачу
виконавчого документа № 2-0107/804/2011 про
зобов'язання відповідача - ОСОБА_2
повернути Сімферопольській міській
раді самовільно зайняту земельну
ділянку, площею 0,0244 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, нормативна грошова
оцінка, якої становить 74883,60 грн., на
підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Залізничного
Відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим Костюк М.В., які
виражені у винесенні постанови про
повернення виконавчого листа №
2-0107/804/2011 про зобов'язання відповідача -
ОСОБА_2, привести у придатний для
використання стан самовільно зайняту
земельну ділянку, площею 0,0244 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом знесення самовільно
збудованого капітального
залізобетонного паркану, на підставі
п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Залізничного Відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим Костюк М.В. від 26 грудня
2013 року про повернення стягувачу
виконавчого документа № 2-0107/804/2011 про
зобов'язання відповідача - ОСОБА_2,
привести у придатний для використання
стан самовільно зайняту земельну
ділянку, площею 0,0244 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення
самовільно збудованого капітального
залізобетонного паркану, на підставі
п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Автономної Республіки
Крим, через Залізничний районний суд м.
Сімферополя АР Крим протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: