АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М.,
Височанської Н.К.

секретаря Лисак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 27 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У листопаді 2013 року ПАТ «Альфа-Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
згідно укладеного договору № 490072275 від
26.05.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 9914,89 доларів США, що
підтверджується випискою з особового
рахунку, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,5% на
рік, з кінцевим терміном повернення 26
травня 2013 року. Відповідно до умов
договору відповідач зобов'язувався
повертати кредит, виплачувати проценти
за користування кредитом, сплачувати
неустойки та інші передбачені платежі
в сумі, строки та на умовах, що
передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1, що випливають з основного
договору, 26.05.2008 року укладено з ОСОБА_2
договір поруки.

____________________________________________________________________

№ 22ц/794/318/2014 р.
Головуючий у І
інстанції Олексюк Т.І.

Категорія: 19/27
Суддя-доповідач Владичан
А.І.

Відповідно до умов договору поруки
ОСОБА_2 як поручитель поручається за
виконання ОСОБА_1 обов'язків, що виникли
на підставі основного договору, або
можуть виникнути на підставі нього у
майбутньому. Відповідно до умов
договору поруки відповідачі
відповідають перед позивачем за
порушення обов'язків за договором, як
солідарні боржники. Поручитель
відповідає перед банком у тому ж
обсязі, що і боржник.

В порушення норм закону та умов
кредитного договору ОСОБА_1
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, щомісячних
погашень не здійснював в результаті
чого станом на 17 вересня 2013 року має
прострочену заборгованість за
кредитом в розмірі 7261,92 доларів США, що
за курсом НБУ на 17.09.2013 року складає
58044,53 гривні, за відсотками в розмірі
3638,75 доларів США, що за курсом НБУ на
17.09.2013 року складає 29084,53 гривні. Розмір
неустойки становить 68 347,52 доларів США,
що складає 546 301,73 гривні, проте з огляду
на принцип розумності та
справедливості банк зменшив суму
нарахованої неустойки до 11% і просив
стягнути солідарно з відповідачів пеню
в сумі 60093,19 гривень.

ПАТ «Альфа-Банк» просив суд стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 147222,25 гривень та судовий збір.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 27 грудня 2013
року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк»
задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд
не звернув увагу на факт спливу
позовної давності, що свідчить про
порушення норм матеріального права, і
тому прийняте рішення не є
обґрунтованим та всебічним. Просив
скасувати рішення Кіцманського
районного суду і ухвалити нове,
відповідно до якого стягнути на
користь банку 82551,35 гривень

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню виходячи з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Альфа-Банк», суд першої інстанції
виходив з того, що між ЗАТ «Альфа-Банк»
та відповідачем ОСОБА_1 26.05.2008 року
укладений кредитний договір № 490072275,
згідно умов якого ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 9914,89 доларів США, що
підтверджується випискою з особового
рахунку, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,5% на
рік, з кінцевим терміном повернення 26
травня 2013 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_1, що випливають з
основного договору, 26.05.2008 року
укладено з ОСОБА_2 договір поруки. 19
серпня 2009 року ЗАТ «Альфа-Банк»
перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк».
Відповідач ОСОБА_1 належним чином умови
договору не виконував і станом на 17
вересня 2013 року заборгованість складає
147222,25 гривень. Розмір неустойки (пені), з
огляду на принцип розумності та
справедливості зменшений позивачем і
становить 60093,19 гривень.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду є правильними, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному дослідженні наявних у
справі доказів та на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, вірно
застосовано до правовідносин, що
склалися, норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства та в
установлений строк відповідно до умов
договору. При порушенні зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ст.553 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржника.

Посилання апелянта на те, що суд
першої інстанції при постановленні
рішення не звернув увагу на факт спливу
позовної давності, щодо основної
вимоги про стягнення заборгованості не
застосувавши загальну позовну
давність, а також не застосовано норми
ч.2 ст.258 ЦК України про застосування
спеціальної позовної давності до вимог
про стягнення неустойки, не
заслуговують на увагу, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
а позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги. Однак позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення ним
рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи,
колегією суддів встановлено, що
відповідач в судовому засіданні суду
першої інстанції участі не брав і заяву
про застосування строку позовної
давності не подавав, а тому у суд першої
інстанції не було правових підстав для
застосування такого строку.

Пунктом 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі» роз'яснено,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Рішення
суду ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування по доводам
апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 27 грудня 2013
року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: