Провадження № 2/344/1206/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Львівського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних
з утриманням відповідача у ВНЗ МВС
України,-

В С Т А Н О В И В:

Львівський державний університет
внутрішніх справ звернувся до
Івано-Франківського міського суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів
за навчання в сумі 8977.33 грн. та судових
витрат.

Позивач просив позовні вимоги
задовольнити та розглянути справу без
участі позивача.

Відповідач подав до суду заяву про
розгляд справи без участі відповідача,
щодо заявленого позову поклався на
розсуд суду.

Без звукозапису…

Дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно Наказу
Прикарпатського юридичного інституту
Львівського державного університету
внутрішніх справ від 28.07.2008 року №249 о/с
відповідача було зараховано курсантом
факультету громадської безпеки та
соціальної роботи Прикарпатського
юридичного інституту Львівського
державного університету внутрішніх
справ, терміном навчання 4 роки з 10.08.2008
року (а.с.4). Замовником даного навчання
ОСОБА_2 було УМВС у Вінницькій області.

31.08.2008 року між УМВС у Вінницькій
області, як замовником,
Прикарпатським юридичним інститутом
Львівського державного університету
внутрішніх справ, як виконавцем, та
ОСОБА_2 було укладено Договір №10/170 про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС (а.с.5).

У відповідності до п.2.3.5 даного
договору ОСОБА_2 зобов'язувався після
закінчення навчання прибути до місця
призначення для виконання службових
обов'язків за посадою, на яку
призначений замовником, і відпрацювати
не менше трьох років. А пунктом 2.3.6, 3.2
цього ж договору у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
встановленого трирічного терміну
перебування на службі з підстав
передбачених угодою, особа зобов'язана
відшкодувати витрати пов'язані з її
утриманням у навчальному закладі.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 22.08.1996 року №992
«Про Порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням» керівники
вищих навчальних закладів після
зарахування осіб на навчання за
державним замовленням укладають з ними
угоду за формою згідно з додатком N 1,
яким затверджено типову угоду про
підготовку фахівців з вищою освітою
(п.4). Згідно з угодою випускник
зобов'язаний глибоко оволодіти всіма
видами професійної діяльності,
передбаченими відповідною
кваліфікаційною характеристикою, та
відпрацювати у замовника не менше
трьох років, а вищий навчальний заклад
забезпечити відповідні якість та
рівень підготовки фахівця з вищою
освітою (п.6). Випускники, які уклали
угоду з вищим навчальним закладом
після зарахування на навчання, повинні
відпрацювати за місцем призначення не
менше трьох років (п.8). У разі
неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням, звільнення із служби
за контрактом військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
у зв'язку з набранням законної сили
обвинувальним вироком суду або
рішенням суду про притягнення до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення, через
службову невідповідність, у зв'язку з
позбавленням військового звання в
дисциплінарному порядку, за порушення
дисципліни, систематичне невиконання
умов контракту військовослужбовцем,
особою рядового і начальницького
складу протягом трьох років випускник
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати
(п.14). Спори, що виникають у разі
порушень угоди, розглядаються в
судовому порядку (п.16).

На момент дії договірних відносин
навчальний заклад діяв та регулював
свої відносини згідно чинного
законодавства.

Як слідує з Наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 14.02.2008
року №62 «Про затвердження Положення
про вищі навчальні заклади МВС»,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 11.03.2008 р. за №193/14884 вищі
навчальні заклади Міністерства
внутрішніх справ України (далі - МВС) є
державними навчальними закладами, які
підпорядковані МВС, засновані і діють
згідно із законодавством України,
реалізовують відповідно до наданої
ліцензії (ліцензій)
освітньо-професійні програми
підготовки фахівців за певними
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечують навчання, виховання та
професійну підготовку осіб з
урахуванням нормативних вимог у галузі
вищої освіти з метою задоволення
освітніх потреб особи, суспільства і
держави, а також здійснюють наукову і
науково-технічну діяльність (п.1.1.).
Пунктом 9.1. цього ж Положення
фінансування ВНЗ здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету,
призначених для фінансування МВС, та
інших джерел фінансування, не
заборонених чинним законодавством.
Бюджетні асигнування та надходження
спеціального фонду не підлягають
вилученню та використовуються
виключно за призначенням відповідно до
вимог чинного законодавства (п.9.9.).

Отже, кошти на навчання виділялися з
державного бюджету та
перераховувалися вищому навчальному
закладу МВС України, який ними
розпоряджається на підготовку
фахівців для МВС. Такі бюджетні
асигнування не підлягають вилученню. А
тому, розпорядником таких коштів є і
університет як навчальний заклад, що
підпорядковується МВС України.

Наказом УМВС України у Вінницькій
області за №241 о/с від 20.11.2012 року ОСОБА_2
було звільнено з органів внутрішніх
справ за власним бажанням за п.64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с.6).

Отже закінчивши навчання в 2012 році,
відповідач за вимогами договірних
зобов'язань, повинен був пропрацювати
не менше трьох років в органах
внутрішніх справ, який був замовником
навчання, однак звільнився з роботи за
власним бажанням до закінчення
вищевказаного терміну.

Відповідно до приписів ст..526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Приписами ст..530 згаданого Кодексу,
зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно довідки розрахунку №26 від 14.02.2013
року витрати, пов'язані з утриманням у
Прикарпатському юридичному інституті
Львівського державного університету
внутрішніх справ лейтенанта міліції
ОСОБА_2 за період 2008 - 2011 років
становлять 8977.33 грн. (а.с.7).

Як вбачається з Договору відступлення
права вимоги (цесії) від 02.07.2013 року та
додаткового договору №1 від 01.08.2013 року,
укладених між Прикарпатським
юридичним інститутом Львівського
державного університету внутрішніх
справ, як цементом, та Львівським
державним університетом внутрішніх
справ, як цесіонарієм, цемент відступив
цесіонарію право вимоги від
випускників навчального закладу
належного і повного виконання
договірних обов'язків відповідно до
укладених договорів (а.с.9-10), отже право
позивача набуте по пред'явлення вимог
до фахівців навчального закладу за
договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

А тому суд приходить до висновку про
задоволення та обґрунтованість
позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 526, 530 ЦК України, постанови Кабінету
Міністрів України від 22.08.1996 року №992
«Про Порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням» керуючись
ст.ст.88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -
невідомий, на користь Львівського
державного університету внутрішніх
справ, мюЛьвів, вул.Городоцька, 26, , кошти в сумі 8977,33 (вісім
тисяч дев'ятсот сімдесят сім гривень 33
копійки) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -
невідомий, на користь Львівського
державного університету внутрішніх
справ, мюЛьвів, вул.Городоцька, 26, - 229 грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
Польська
М.В.