АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2025/14
Головуючий у 1 інстанції -Малинников
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2014року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства »Альфа-Банк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Публічне
акціонерне товариство »Альфа-Банк»
звернулось з позовом до ОСОБА_1 і
просило винести рішення, яким звернути
стягнення шляхом реалізації на
прилюдних торгах, на предмет іпотеки -
нежиле приміщення НОМЕР_1 загальною
площею 68,2 кв.м. по АДРЕСА_2, а також
нежилі приміщення групи за номерами
з№1 по №6; №1 (у групі приміщень НОМЕР_2),
цокольного поверху у будинку АДРЕСА_1
/а.с.41/які належать відповідачці ОСОБА_1,
як боржнику та іпотекодавцю в одній
особі/а.с.2-4/.

Зазначав, що 27.09.2006 року між ЗАТ
(переіменований на ПАТ)»Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційним
банком» та ОСОБА_1 укладено договір про
іпотечний кредит на суму 330.000 дол.США
на термін до 26.09.2016 року під 12,5% річних
/а.с.27/.

На забезпечення виконання
кредитного договору ОСОБА_1 заставила
банку в іпотеку два нежитлових
приміщення по АДРЕСА_2, а також у
будинку АДРЕСА_1.

Згідно до договору від 17.12.2012
року ПАТ»Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційним банк»
переуступив право вимоги за указаним
кредитним договором позивачу
ПАТ»Альфа-Банк» /а.с.9-26/.

Оскільки позичальник за
кредитним договором ОСОБА_1 не виконує
зобов»язань з погашення кредиту, за нею
утворилась заборгованість, яка станом
на 31.05.2013 року становить у загальній
сумі 1.751.889 грн.19 коп., у зв»язку з чим
позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 12 листопада
2013 року позов задоволено частково
/а.с.111-117/.

Судовим рішенням в рахунок погашення
заборгованості у сумі 1.751.889 грн.19 коп.
звернуто стягнення на належні ОСОБА_1
нежиле приміщення НОМЕР_1-магазин у
літ»А» загальною площею 68,2 кв.м. по
АДРЕСА_2, а також нежилі приміщення
групи за номерами з №1 по №6; №1 (у групі
приміщень НОМЕР_2), цокольного поверху у
будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто також з ОСОБА_1 на користь
ПАТ»Альфа-Банк» судові витрати у сумі
3.441 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 12 листопада 2013 року та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у позові
/а.с.122-136/.

Скаржник послався на те, що
позивачем не підтверджено належним
чином про переуступку йому
ПАТ»Промінвестбанком» прав вимог до
відповідача; скаржниця вважає, що
відсутній факт правових відносин між
сторонами, а тому позивач не вправі
висувати будь-які вимоги до позивачки;
суд не дав оцінки тому факту, що позивач
допустив прострочку кредитора, яка
виразилась у тому, що відповідачка з
вини позивача не має можливості
погашати кредит, оскільки новий
кредитор змінив рахунки для обліку
кредиту та відсотків, а той рахунок,
який запропонував позивач є транзитним
рахунком; судом проігноровано факт
того, що позивач не висував до
відповідача досудових вимог; сума
заборгованості судом є недоведеною, а
відсотки та пеня нараховані судом
безпідставно.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Рішення належить змінити, доповнивши
його посиланням на спосіб реалізації
заставленої нерухомості, а в решті
рішення підлягає залишенню без змін з
таких підстав.

Як слідує із матеріалів справи, 27.09.2006
року між ЗАТ (в подальшому -
ПАТ»Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційним банком» та
ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний
кредит, за №10689-к на суму 330.000 дол.США
для придбання нерухомості на термін до
26.09.2016 року під 12,5% річних.

Відповідно до п.6.2. Кредитного договору
у випадку порушення строків погашення
кредитної заборгованості та/або
строків сплати відсотків за
користування кредитом, Позичальник
сплачує Кредитору пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
невчасно сплаченої суми за кожен день
прострочки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.1050 ЦК
України та п.5.3.2. Кредитної угоди у
випадку невиконання Позичальником
своїх зобов»язань з погашення кредиту
та відсотків сторонами передбачено, що
кредитор має право дострокового
стягнення з позичальника суми боргу, в
тому числі, шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки.

А, відповідно до п.п.5.3.4. та 6.6. Банк має
право відступити право вимоги за цим
договором іншому стягувачу,
повідомивши Позичальника про це
протягом 5 днів, а також має право на
звернення стягнення на предмет іпотеки
в разі порушення умов договору щодо
погашення кредиту та відсотків.

Таким чином, між ПАТ»Промінвестбанк»
та ОСОБА_1 виникли відносини договору
кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК
України полягають в тому, що банк
(кредитодавець) зобов"язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

На забезпечення виконання умов
цього кредитного договору позичальник
заставила банку в іпотеку належні їй на
праві власності нежиле приміщення
НОМЕР_1-магазин у літ»А» загальною
площею 68,2 кв.м. по АДРЕСА_2, а також
нежилі приміщення групи за номерами з
№1 по №6; №1 (у групі приміщень НОМЕР_2),
цокольного поверху у будинку АДРЕСА_1.

Згідно п.п.1.5 Договорів іпотеки, сторони
домовились, що ринкова вартість
предметів іпотеки: нежиле приміщення
НОМЕР_1-магазин у літ»А» загальною
площею 68,2 кв.м. по АДРЕСА_2 становить
861.100 грн., а вартість нежилих приміщень
групи за номерами з №1 по №6, № (групи
приміщень - НОМЕР_2) цокольного поверху
у будинку АДРЕСА_1, складає 548.400
грн./а.с.38-43/.

Отже, між ПАТ»Промінвестбанк» та
ОСОБА_1 виникли відносини договору
іпотеки, які, врегульовані ст.ст.572, 575 ЦК
України і в силу яких кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов»язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов»язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно до договорів від 17.12.2012
року ПАТ»Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційним банк»
переуступив право вимоги за указаним
кредитним договором позивачу
ПАТ»Альфа-Банк», а також передав права
вимоги за договорами забезпечення, про
що протягом п»яти днів, у
відповідності з вимогами договору, був
повідомлений боржник ОСОБА_1/а.с.9-19,21-23/.

Судом встановлено, що новим
кредитором ПАТ»Альфа-Банк» вимоги ст.514
ЦК України, щодо зміни умов кредитного
договору, які існували на момент
укладення, не порушувались.

Про новий рахунок, на який
необхідно сплачувати кредит та
відсотки боржниця ОСОБА_1
повідомлялась, однак будь-яких коштів
не сплачувала. В судовому засіданні, як
і в апеляції зазначала що цей новий
рахунок є транзитним, а тому вона
відмовляється погашати через нього
кредитний борг. Тим самим вважала, що з
вини самого кредитора був прострочений
термін виконання позичальницею своїх
обов»язків.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
відхилив указаний довід відповідачки,
оскільки вона зобов»язана була
сплачувати кошти на будь-який рахунок,
який указаний кредитором, а
підтвердженням виконання свого
зобов»язання будуть квитанції видані
кредитором про погашення кредиту.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 не
виконувала свої договірні
зобов"язання з погашення кредиту та
сплаті відсотків, станом на 31.05.2013 року
за нею утворилась заборгованість у
загальній сумі 1.751.889 грн.19 коп., з
урахуванням суми по тілу кредиту - 1.628.879
грн.80 коп., заборгованості за
відсотками, у сумі 114.936 грн. та пені у
сумі 8.072 грн.85 коп., у зв»язку з чим
позивач звернувся з позовом до суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів вважає, що розрахунок
заборгованості по кредиту судом першої
інстанції виконано правильно. Свого
розрахунку заборгованості скаржниця
не надала суду і правильність
розрахунку визначеного судом першої
інстанції не спростувала.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов"язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

А, відповідно до ст.611 ЦК України,
у разі порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

В силу ч.1ст.35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов»язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов»язань, вимога про
виконання порушеного зобов»язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.

Встановлено, що Кредитор листом від
16.04.2013 року повідомив Позичальника про
наявність простроченої заборгованості
і необхідність погашення цієї
заборгованості протягом 30 календарних
днів, а в разі невиконання цієї вимоги -
попереджав про дострокове стягнення
усієї суми кредитної заборгованості та
звернення стягнення на предмет іпотеки
/а.с.54/.

Однак, указане повідомлення залишене
Позичальницею без реагування.

При цьому, відповідно до п.37
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 30
березня 2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» невиконання
вимог частини першої статті 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов»язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає статті
124 Конституції України.

Ухвалюючи рішення, колегія суддів
також вважає за правомірне керуватись
вимогами п.42 Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року, згідно
якого резолютивна частина рішення суду
в разі задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
має відповідати вимогам як статті 39
Закону України «Про іпотеку», так і
положенням пункту 4 частини першої
статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов»язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб»єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Колегія суддів, дійшовши висновку про
зміну рішення суду першої інстанції,
вважає за правомірне погодитись з
позивачем щодо способу звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
реалізації його з прилюдних торгів, на
що суд першої інстанції не звернув
увагу.

При цьому, початковою ціною колегія
суддів вважає за необхідне визначити
ціну, яка зазначена в договорах
іпотеки.

Колегія суддів враховує співмірність
суми заборгованості за кредитом та
вартості іпотечного майна.

В решті рішення, як ухвалене у
відповідності з вимогами закону
належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307,308,314 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Змінити рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 12 листопада
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства »Альфа-Банк»
(ідентифікаційний код юридичної особи
23494714, місце знаходження: м.Київ,
вул.Десятинна,№4/6) до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, визначивши спосіб звернення
стягнення предмету іпотеки шляхом
реалізації з прилюдних торгів за
початковою ціною встановленою в
договорах іпотеки: 1). від 27 вересня 2006
року, укладеного між
ЗАТ»Промінвестбанк» та ОСОБА_1,
відносно нежилого приміщення
НОМЕР_1-магазин у літ»А» загальною
площею 68,2 кв.м. по АДРЕСА_2 -
861.100(вісімсот шістдесят одна тис. сто)
грн.; 2). від 27 вересня 2006 року,
укладеного між ЗАТ»Промінвестбанк»
та ОСОБА_1, відносно нежилого
приміщення групи за номерами з №1 по №6,
№ (групи приміщень - НОМЕР_2) цокольного
поверху у будинку АДРЕСА_1 -
548.400(п»ятсот сорок вісім. тис.
чотириста) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді