Справа №490/1735/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/131/14 Суддя
суду 1-ї інстанції - Батченко О.В.
Доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача - Паршиної
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва
від 29 жовтня 2013 року

за позовом

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до товариства з
обмеженою відповідальністю
житлово-експлуатаційний комплекс
"Соляні" (далі - ТОВ ЖЕК "Соляні"), треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, - колективне
підприємство "Миколаївліфт", ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, про зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И Л А:

13 лютого 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
пред'явили зазначений позов, який
обґрунтували наступним.

Позивачам на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1, яка
розташована на другому поверсі
будинку, в якому житлово-комунальні
послуги надаються ТОВ ЖЕК "Соляні".

Позивачі вказували, що вказаний
будинок обладнаний ліфтом, яким вони не
користуються, а тому і не вважають
правильним сплачувати за його
утримання плату.

З відповідачем позивачки договору щодо
обслуговування ліфту не укладали, а
тому вважали, що він неправомірно
нараховує їм оплату за обслуговування
ліфту.

До того ж, на їх думку, відповідач
взагалі не має право стягувати оплату
за обслуговування ліфту, оскільки це
право КП
"Миколаївліфт", з яким мешканці будинку
уклали договір.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивачі просили зобов'язати
відповідача припинити нарахування їм
оплати за обслуговування ліфту та
надання такої послуги.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, позивачі подали на нього
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просили
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення - про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.162 ЖК України
плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться, крім квартирної
плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Стаття 32 зазначеного Закону
передбачає, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Порядок формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затверджений
Кабінетом Міністрів України від 01
червня 2011 року №869, встановлює, що при
визначенні витрат з обслуговування
ліфтів не беруться до уваги квартири,
розташовані на першому поверсі.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
№494 від 27 травня 2011 року «Про тарифи на
послуги з технічного обслуговування
ліфтів для КП «Миколаївліфт» від
сплати за послуги з технічного
обслуговування ліфтів звільнені
громадяни, що проживають на другому
поверсі в будинках, перша зупинка ліфта
в яких розташована між першим та другим
поверхами (а.с.115).

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку.

Ст.360 ЦК України передбачає, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з цією статтею підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори, інші
правочини та юридичні факти. Цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та
таке встановлено судом, позивачки є
співвласницями квартири АДРЕСА_1, яку
приватизували 14 січня 2002 року згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду» (а.с.7).

Квартири №№НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у
зазначеному будинку позивачкам не
належать.

Усі зазначені квартири розташовані на
другому поверсі вказаного будинку.

Даний будинок обслуговується ліфтом,
першою зупинкою якого є другий поверх.

Послуги у сфері технічного
обслуговування ліфту у даному будинку
надає КП «Миколаївліфт», яке уклало
договори про це з мешканцями квартир
№№НОМЕР_4-НОМЕР_5 та ТОВ ЖЕК «Соляні»
(а.с.107-113).

Квартири №№НОМЕР_1-НОМЕР_3 не уклали
прямих договорів з КП «Миколаївліфт», а
тому оплату за обслуговування ліфту їм
нараховує ТОВ ЖЕК «Соляні», яке є
замовником послуги з обслуговування
ліфту та визначений виконкомом
Миколаївської міської ради виконавцем
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій (а.с.10, 52).

Позивачкам нараховується тариф за
утримання ліфту на підставі рішень
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради «Про встановлення тарифів
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій»
(а.с.48, 53-63).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про відсутність підстав для
задоволення позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є правильним.

Позивачки є співвласницями
приватизованої квартири, а отже несуть
тягар як щодо її утримання, так і
утримання допоміжних приміщень
будинку та його технічного обладнання
(ліфту).

Їх квартира розташована на другому
поверсі, який є першою зупинкою ліфту, а
тому не звільняється від оплати за
утримання ліфту.

Доводи позивачок про те, що між ними та
відповідачем не укладено договору щодо
надання послуг за обслуговування
ліфту, а тому вони і не повинні їх
оплачувати, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки їх обов'язок
щодо сплати таких послуг прямо
передбачений вищенаведеним
законодавством.

Що ж стосується посилань позивачок на
те, що вони не користуються ліфтом та не
бажають у майбутньому ним
користуватися, а тому і не повинні
оплачувати вищезазначені послуги,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими, оскільки вони
протирічать вищезазначеному
законодавству, яке не звільняє від
оплати послуги за утримання ліфту
через не користування ним.

Що ж до вимог позивачок відносно
порушення прав також і власників
квартир №№НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, то
вони є безпідставними, оскільки
відповідно до матеріалів справи
позивачки не наділені правом
представляти інтереси власників цих
квартир.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду, оскільки воно є законним
та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Центрального районного
суду м.Миколаєва від 29 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: