Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/3592/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М.,
Заполовського В.Й.,

при секретарі судового засідання:
Гуковій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК»

на рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 27 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 Просив стягнути з
відповідачки заборгованість за
кредитним договором від 11 жовтня 2007
року у сумі 25 427,42 грн. В обґрунтування
позову зазначав, що ОСОБА_1 належним
чином не виконувала зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
утворилася заборгованість.

Рішенням Овруцького районного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідачки
заборгованість у сумі 3 000 грн. У
задоволенні решти вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
подав апеляційну скаргу. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що Заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, Тарифами складає договір на
надання банківських послуг, що
підписаний відповідачкою; суд порушив
вимоги ст.ст.5,10,11,60,213 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції суперечливо
послався на те, що у матеріалах справи
начебто відсутні Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам,
але у позові є посилання на пункти, що
відсутні в Умовах. Окрім того, на думку
суду, із розрахунку заборгованості,
наданої банком, неможливо встановити
порядок розрахунку суми, а відтак,
оскільки позивачка визнала 3 000 грн., то
їх і слід стягнути.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається (із змісту ч.1 ст.525 ЦК
України).

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що 11 жовтня 2007 року
між «ПРИВАТБАНКОМ» та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання
банківських послуг, за умовами якого
банк надав відповідачці платіжну
картку з кредитним лімітом 3 500 грн., а
ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит
та сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 2% на місяць на
залишок заборгованості і щомісячну
комісію у розмірі 3,5% (а.с.12).

Договір про надання банківських послуг
складає: заява, Пам'ятка клієнта, Умови
та правила надання банківських послуг,
а також Тарифи.

Сторони не заперечили факту надання
банком грошових коштів (кредиту)
відповідачці у повному обсязі.

Однак, відповідачка свої зобов'язання
виконувала неналежно.

Відповідно до змісту п.1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Пункт 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг передбачає, що при
порушенні клієнтом строків платежів
за будь-якими із грошових зобов'язань
більше ніж на 120 днів, він зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми позову(а.с.9,зворот).

Заборгованість відповідачки перед
позивачем станом на 03 липня 2013 року
підтверджується розрахунком (а.с.4-7).

Суду не надано доказів того, що умови
договору оскаржувалися сторонами у
встановленому законом порядку.

Розрахунок заборгованості відповідає
умовам договору, який уклали сторони
та умови якого зобов'язалися
виконувати.

Стягуючи з відповідачки
заборгованість по тілу кредиту у
розмірі 2 500 грн., суд першої інстанції
не звернув уваги на вимоги ч.1 ст.534 ЦК
України та умови договору, та помилково
при недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі відніс
сплату відповідачкою 1 000 грн. на тіло
кредиту, хоча черговість погашення
вимог за грошовим зобов'язанням
передбачає у першу чергу відшкодування
витрат кредитора, пов'язаних з
одержанням виконання, у другу чергу
сплату процентів і неустойки та лише у
третю чергу (останню) сплачується
основна сума боргу, тобто тіло.

Таким чином, розмір заборгованості
відповідачки позивачем доведено.
ОСОБА_1 не спростовано розрахунок,
наданий позивачем, належними та
допустимими доказами.

Таким чином, станом на 03 липня 2013 року
загальна сума заборгованості
становить 25 427 грн. 42 коп., яка
складається із: заборгованості за
кредитом (тілу) -3 291 грн. 66 коп.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом - 12 486 грн. 24 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 7 962 грн. 50 коп.,
штрафу - 1 687 грн. 02 коп.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

При розгляді справи суд першої
інстанції не звернув увагу також на
роз'яснення, які надані судам у пункті 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до яких положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником;майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Відповідачкою 27 листопада 2013 року було
подано заяву про зменшення розміру
штрафу (а.с.29).

Хоча розмір штрафу не перевищує розмір
збитків, але колегія суддів приймає до
уваги інші обставини, що мають істотне
значення, а саме: те, що відповідач є
матір'ю доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та зменшує розмір штрафу
з 1 687 грн. 02 коп. до 1 гривні.

Відповідно до змісту ч.1 ст.309 ЦПК
України неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення, яким
стягує з відповідачки на користь банку
заборгованість по тілу кредиту - 3 291
грн. 66 коп., заборгованість по процентах
за користування кредитом - 12 486 грн. 24
коп., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 7 962 грн. 50 коп.,
штраф - 1 грн. У стягненні штрафу у сумі -
1 686 грн. 02 коп. відмовляється з підстав,
викладених вище.

Відповідно до ст.88 ЦПК України колегія
суддів також змінює розподіл судового
збору. Оскільки позов банку задоволено
частково, судові витрати присуджуються
йому з відповідачки пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог у
сумі 356 грн. 12 коп. (254,27 + 127,14= 381,41 грн.; 23
741,40 х 381,41 : 25 427,42 = 356,12 грн.).

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Овруцького районного
суду Житомирської області від 27
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
заборгованість у загальній сумі 23 741
грн. 40 коп., яка складається із:
заборгованості по тілу кредиту - 3 291
грн. 66 коп., заборгованості по процентах
за користування кредитом - 12 486 грн. 24
коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом - 7 962 грн. 50 коп.,
штрафу - 1 грн.; та 356 грн. 12 коп. судового
збору.

У задоволенні решти вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: