Провадження № 2/234/94/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Краматорський
міський суд Донецької області в
складі:

- головуючого - судді Бакуменко А.В.

- при секретарі - Кісточка І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста
Краматорська Донецької області,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до
Краматорського міського суду
Донецької області з позовом про
визнання особи такою, що втратив
право користування житловим
приміщенням, обґрунтувавши свої
вимоги тим, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована відповідачка в справі.
Дана квартира належить виконкому
Краматорської міської ради. С 2009 року
відповідачка в квартирі не мешкає її
особистих речей в квартирі не має. В
звґязку з цим просять суд визнати
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням .
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав заявлені позовні вимоги,
надав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_2 суду пояснила, що
відповідачка ОСОБА_3 в квартирі не
мешкає тривалий час, її особистого
майна в квартирі не має, комунальні
послуги вона не сплачує, жодних прав
на дане житло вона не має.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала
проти задоволення заявлених вимог,
посилаючись на те, що з квартири вона
з'їхала в звґязку з тим, що вона
навчається, та їй більш зручно їздити
на навчання з пгт. Близнюки. Просила
відмовити в задоволені позову.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_3
в квартирі не мешкає, оскільки
виїхала разом з матірґю до смт
Близниці де і мешкає до теперішнього
часу.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила , що
ОСОБА_3 вимушена була зґхати з
квартири до своєї матері, оскільки її
дідусь ОСОБА_1 зловживав спиртними
напоями. На сьогоднішній час вона на
канікули приїжджає до дідуся та живе
у нього в квартирі.

Суд, вислухавши сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи набуває
висновку, що заявлені позивачами
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до Акту від 25.09.2013 року
ОСОБА_3 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з
2009 року.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло.

Відповідно до частини 4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних
причин житлове законодавство не
встановлює, в зв'язку з чим це питання
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
конкретних обставин справи.

Тобто, суд може визнати особу такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, за наявності двох умов:
по-перше, непроживання у спірному
житловому приміщенні на час звернення
до суду понад шість місяців, по-друге,
таке непроживання має бути без
поважних причин.

Судом встановлено, та не оспорюється,
той факт , що відповідачка виїхала
з квартири разом з матірґю у віці 14-ти
років, в 2009 році.

Задовольняючи позов, суд виходе з того,
що відповідачка ОСОБА_3 в спірному
житловому приміщенні не мешкає з 2009
року, оскільки разом з батьками
виїхала на інше місце мешкання.

З матеріалів справи вбачається, що
особистих речей ОСОБА_3 в спірній
квартирі не має.

Посилання відповідачки на те, що вона
не втратила інтересу до спірної
квартири , та після закінчення
навчання бажає переїхати до спірної
квартири та мешкати в ній, та посилання
на те, що вона буде сплачувати зі
своєї стипендії комунальні послуги,
не свідчить про те, що вона має право
користування спірним будинком, який
належить сторонній для неї особі.

Таким чином, зібрані по справі докази
свідчать про те, що відповідачка понад
двох років не проживає у спірній
квартирі без поважних причин, тому
втратила право користування означеним
жилим приміщенням.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 60,208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, ЖК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складено та підписано в
нарад чий кімнаті в одному примірнику.

Суддя А. В. Бакуменко