АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 22ц-796/ 197 /14
Головуючий в 1 інстанції: Кохановська
Доповідач : Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Желепи О.В.

Суддів: Кабанченко О.А., Рубан С.М.

При секретарі: Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 червня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Садівницьке товариство ім.. 40-річчя
Жовтня, про захист честі, гідності,
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації та стягнення
моральної шкоди, -

заслухавши доповідь судді
Желепи О.В., пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду з
позовом про захист честі, гідності,
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації та стягнення
моральної шкоди, в якому просила
зобов'язати відповідача ОСОБА_3
спростувати інформацію, викладену в
резолютивній частині рішення
загальних зборів СТ 40-річчя Жовтня від
15.10.2006 року; зобов'язати відповідача
спростувати інформацію, викладену в п.
2.3. протоколу зборів членів та
уповноважених представників членів СТ
ім.. 40-річчя Жовтня від 17.04.2010 року;
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її
користь моральну шкоду в розмірі 10 000
грн; судові витрати по справі покласти
на відповідача.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 01 червня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення
яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задовольнити.

В скарзі посилалась на те, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим , ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Так, апелянт
вважає, що суд неправильно трактував
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
зобов'язання відповідача спростувати
інформацію, що була повідомлена ОСОБА_3
правоохоронним органам. Крім того,
судом безпідставно встановлена
наявність в архіві СТ ім. 40-річчя Жовтня
протоколу загальних зборів від 15.10.2006
року в редакції ОСОБА_3 і відсутність в
архіві такого протоколу в редакції
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі міститься
посилання на те, що судом першої
інстанції неправильно витлумачено
норми законодавства, а саме ч. 1 ст. 277 ЦК
України, в якій, на думку апелянта,
вказано не на обов'язок позивача надати
докази недостовірності інформацію, а
на його право на спростування такої
інформації. Разом з тим ОСОБА_2
зазначає, що ч. 4 ст. 277 ЦК України
передбачає, що доказування стосовно
недостовірності інформації повинна
здійснювати особа, яка цю інформацію
поширила.

Висновок суду про те, що інформація
поширена відповідачем на зборах 17
квітня 2010 року є достовірною
спростовується матеріалами справи.

Крім того в апеляційній скарзі
позивач вказує на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права. Так, свідки в судовому засіданні
були допитані з порушенням ст.ст. 165, 180
ЦПК України.

В апеляційному суді позивач
доводи скарги підтримала частково,
подала заяву про часткову відмову від
позову.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 21 січня 2014 року прийнята часткова
відмова від позовних вимог,
розглянутих судом першої інстанції .
Провадження в справі в цій частині
вимог закрито.

На стадії апеляційного розгляду
позивачка підтримала апеляційну
скарги, лише в частині незаконності
рішення, щодо розгляду її вимог про
спростування недостовірної
інформації, поширеної та викладеної в
п. 2.3 протоколу загальних зборів членів
та уповноважених СТ «40-річчя Жовтня» 17
квітня 2010 року, а саме: що в акті
ревізійної комісії від 29 червня 2007 року
зафіксовані факти фіктивних трудових
угод та актів виконаних робіт, та, що в
результаті незаконної діяльності
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було сплачено пені та
штрафів за несвоєчасне подання звітів
та несвоєчасне перерахування платежів
в сумі 20 000 грн. Також позивачка
підтримала свої вимоги про стягнення
моральної шкоди в сумі 10 000 грн., та
відшкодування понесених нею судових
витрат.

Відповідач до апеляційного суду,
жодного разу не зґявилась. Про судове
засідання на 21 січня 2014 року
повідомлена, що підтверджується
зворотним поштовим повідомленням.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог підтриманих в апеляційному суді,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена
про особу, вважаться недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Спростування недостовірної
інформації здійснюється особою, яка
поширила інформацію у такий же спосіб у
який вона була поширена.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції було
встановлено, що 17 квітня 2010 року
відбулися збори членів та
уповноважених представників членів СТ
ім. 40-річчя Жовтня, на яких виступила
відповідачка ОСОБА_3 та повідомила
присутнім на зборах , а в подальшому
сама особисто, як секретар виклала в
п.2.3. протоколу цих зборів, що
садоводами висловлено одностайний
осуд дій ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Порушення в
бухгалтерській та фінансовій сфері
були зафіксовані в акті ревізійної
комісії від 29 червня2007 року, який був
озвучений на зборах. В ньому
зафіксовано факти від фіктивних
трудових угод та актів виконаних робіт
до неправомірного завищення вступних
внесків на 50-150 грн., недотримання
ліміту готівки в касі…. Кваліфіковані
юрист Майорова з кваліфікованим
бухгалтером ОСОБА_5 півтора року
працювали за готівку, без реєстрації в
податковій та Фондах соціального
страхування, не подаючи обовґязкової
звітності та не сплачуючи податки та
обовґязкові платежі. В результаті було
сплачено близько 20 000 грн. пені та
штрафів за несвоєчасне подання звітів
та несвоєчасне перерахування основних
платежів.

Факт поширення вищевказаної
інформації відповідачем
підтверджується протоколом зборів від
17 квітня 2010 року.

Не зважаючи на те, що в п.2.3.
протоколу не зазначено прізвище
виступаючої особи, в суді першої
інстанції відповідачка ОСОБА_3 визнала,
що інформація зазначена в п.2.3.
протоколу була повідомлена на зборах
нею і протокол зборів складала вона як
їх секретар. Виступаючи на зборах, як
член СТ, ОСОБА_3 висвітлювала
інформацію на власний розсуд як
фізична особа, а тому доводи суду про
те, що вона діяла від імені юридичної
особи не відповідають фактичним
обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позову
, в частині спростування інформації , а
саме: що в акті ревізійної комісії від 29
червня 2007 року зафіксовані факти
фіктивних трудових угод та актів
виконаних робіт,та що в результаті
незаконної діяльності ОСОБА_2 та ОСОБА_5
було сплачено пені та штрафів за
несвоєчасне подання звітів та
несвоєчасне перерахування платежів в
сумі 20 000 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що матеріалами справи
підтверджена достовірність вказаної
інформації.

Колегія суддів з таким
висновком суду не погоджується так як
він спростовується наявними в справі
письмовими доказами, яким суд не дав
належної правової оцінки.

Відповідно до розділу 3 акту
перевірки фінансово-господарської
діяльності СТ ім.40-річч Жовтня, за
період з січня2005 до 17 червня2007 року
(а.с.2-7 том 2) « в порушення діючого
законодавства України трудові угоди на
виконання разових робіт в більшості
випадків укладались без повного
юридичного оформлення (печаткою
товариства не скріплювались, не завжди
вказувались паспортні дані виконавця,
вільні місця в бланку не
перекреслювались) В багатьох випадках
трудові угоди від імені голови
укладались завідуючим господарством
ОСОБА_6

Акти виконаних робіт складались
формально без вказівки обсягу
виконаних робіт і їх якості, а просто
зазначались роботи, зазначені в
трудовій угоді, виконані в обсягах
зазначених в договорах.

В актах зазначені конкретні трудові
угоди, щодо укладання яких комісія
виявила вищезазначені порушення.

Проте акт ревізії не містить
обставин, які б свідчили про виявлення
фактів фіктивних трудових угод та
актів виконаних робіт .

Суд першої інстанції не надав належної
оцінки змісту акту ревізії, який в цій
частині не відповідає обставинам
викладеним відповідачкою на зборах СТ
та зафіксованих в протоколі.

Вказана інформація є
негативною, а тому відповідно до ст. 277
ЦК України визнається судом
недостовірною, та має бути спростована
відповідачем на найближчих зборах
членів СТ.

Також негативною та
недостовірною є інформація поширена
відповідачем на цих же зборах, про те,
що внаслідок діяльності позивача СТ
було сплачено пені та штрафів в сумі
близько 20 000 грн. за несвоєчасне подання
звітів та несвоєчасне перерахування
платежів.

Висновок суду про те, що відповідач
довів достовірність цієї інформації
спростовується актом ревізії від 29.06.2007
року, в розділі 4, якого зазначено, що у
вигляді пені СТ була сплачена сума 331
грн. 01 коп., а не близько 20 000 грн., як
повідомила відповідачка на зборах.(а.с.5
т. 2)

Разом з тим в частині спростування
цієї інформації позов може бути
задоволено лише, щодо позивача,
відносно ОСОБА_5 така інформація не
може бут спростована, так як остання до
суду з позовом за захистом своїх прав
не зверталась і не уповноважувала
позивачку діяти в її інтересах.

Посилання в рішенні суду на те, що
достовірність вищенаведеної
інформації підтверджена показами
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 також є
безпідставним, тому, що в показах цих
свідків відсутні дані про укладення
позивачем фіктивних угод та актів
виконаних робіт, а також не
підтверджено факт сплати штрафів в
сумі близько 20 000 грн.

Письмові докази про сплату штрафів та
пені в такому розмірі відповідачем
суду не надані.

Таким чином, апеляційним судом
встановлено, що відповідачем поширена
відносно позивача вищевказана
недостовірна інформація, яка
відповідно до вимог с. 277 ЦК України
повинна бути спростована, тим же
шляхом, яким вона була поширена на
зборах членів СТ.

Внаслідок поширення такої
інформації позивачу були завдані
моральні страждання, так як в членів
СТ, склалась думка, що саме внаслідок її
винних дій було витрачено близько 20 000
грн. коштів, які внесені садоводами на
оплату штрафів, а не в інтересах
садоводів. Відповідачем також була
поширена недостовірна інформація, щодо
укладання позивачем фіктивних угод та
актів виконаних робіт, що вплинуло на
ділову репутацію позивача, яка за фахом
є юристом. Поширення вказаної
інформації було сприйнято садоводами,
як вчинення позивачем протиправних
дій, які остання не вчиняла і
винуватість у вчиненні яких може бути
встановлена лише в судовому порядку.

Статтею 280 ЦК України передбачено, що
якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано моральної шкоди, ця шкода
підлягає відшкодуванню.

У відшкодування моральної шкоди,
завданої приниженням честі , гідності
та ділової репутації позивач просила
стягнути 10 000 грн., проте з урахуванням
часткової відмови позивача від своїх
вимог, а також враховуючи обставини
справи, період часу , який знадобився
позивачу для відновлення своїх
немайнових прав, колегія суддів вважає,
що з відповідача на корись позивача на
відшкодування моральної шкоди, на
підставі ст.275, 280 та з урахування вимог
ст. 23 ЦК України, засад розумності та
справедливості має бути стягнуто 2000
грн.

При цьому апеляційним судом
встановлено, що строк звернення до суду
з вимогами, які були уточнені позивачем
не пропущено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених вимог (1/5
частина вимог задоволена) з
відповідача також має бути стягнуто
частково понесені позивачем судові
витрати, які підтверджуються
квитанціями в сумі 300 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 01 червня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про спростування недостовірної
інформації та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною та
зобовґязати ОСОБА_3 на найближчих
зборах членів та уповноважених
представників членів садового
товариства ім. 40-річчя жовтня
спростувати поширену нею інформацію,
щодо ОСОБА_2, на зборах членів садового
товариства 17 квітня 2010 року, та
викладену в пункті 2.3 протоколу цих
зборів, а саме: що в акті перевірки
фінансової діяльності товариства від 29
червня 2007 року зафіксовано факти
укладання фіктивних трудових угод та
актів виконаних робіт, також, що
внаслідок діяльності ОСОБА_2 було
сплачено близько 20 000 грн. пені та
штрафів за несвоєчасне подання звітів
та несвоєчасне перерахування платежів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди
2 000 грн., та 300 грн. судових витрат, а
всього 2300 (дві тисячі триста грн..)

В решті вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Судді: