У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Агролан-3»
до ОСОБА_3, приватного агропромислового
підприємства «Верховина»,
співвласників майнових паїв
колективного сільськогосподарського
підприємства «Верховина», треті особи:
Мшанецька сільська рада Зборівського
району Тернопільської області,
Зборівське районне бюро технічної
інвентаризації, про усунення перешкод
у користуванні майном та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до співвласників
майнових паїв колективного
сільськогосподарського підприємства
«Верховина» про визнання незаконним
рішення співвласників майнових паїв,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Зборівського районного суду
Тернопільської області від 4 вересня 2013
року й ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 17
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року співвласники майнових
паїв колективного
сільськогосподарського підприємства
«Верховина» (далі - КСП «Верховина»)
звернулися до суду з позовом до
Зборівського районного бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_3, третя особа -
Мшанецька сільська рада Зборівського
району Тернопільської області, в якому
просили: зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкоди в користуванні нежитловою
будівлею автомобільних гаражів по
АДРЕСА_1 та нежитловою будівлею
складу комбайнів на тракторній бригаді
в с. Мшанець Зборівського району
Тернопільської області, шляхом їх
звільнення; зобов'язати Зборівське
районне бюро технічної інвентаризації
не видавати технічну документацію на
будівлі автомобільних гаражів та склад
комбайнів на тракторній бригаді в
с. Мшанець Зборівського району
Тернопільської області за приватним
агропромисловим підприємством
«Верховина» (далі - ПрАП «Верховина»).

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом до
співвласників майнових паїв КСП
«Верховина», в якому просила визнати
незаконним рішення співвласників
майнових паїв КСП «Верховина» від
21 жовтня 2012 року, посилаючись на
те, що загальні збори не мали права
розпоряджатись майном колишнього КСП.

У березні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Агролан-3»
(далі - ТОВ «Агролан-3») звернулося до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що згідно з рішенням співвласників
майнових паїв КСП «Верховина» с.
Мшанець від 21 жовтня 2012 року на його
користь вирішено продати розпайоване
майно, у тому числі нежитлову будівлю
автомобільних гаражів по АДРЕСА_1 та
склад комбайнів на тракторній бригаді.
На виконання вказаного рішення з ТОВ
«Агролан-3» було укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
останнє придбало зазначене майно. Крім
того, 16 листопада 2012 року
між співвласниками майнових паїв КСП
«Верховина», від імені яких діяла
майнова комісія в особі Годованого В.В.,
та ТОВ «Агролан-3» укладено договір
оренди нежитлових приміщень
автомобільних гаражів та складу на
тракторній бригаді в с. Мшанець
Зборівського району Тернопільської
області, однак відповідачі зайняли ці
приміщення та використовують їх без
належної правової підстави.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд усунути йому перешкоди в
користуванні майном: нежитловою
будівлею автомобільних гаражів по
АДРЕСА_1 та нежитловою
будівлею складу комбайнів на
тракторній бригаді в с. Мшанець
Зборівського району Тернопільської
області, шляхом звільнення їх
відповідачами.

Ухвалою Зборівського районного суду
Тернопільської області від 7 червня 2013
року позовну заяву співвласники
майнових паїв КСП «Верховина» залишено
без розгляду з підстав, передбачених п.
5 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Зборівського районного суду
Тернопільської області від 4 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 17 жовтня 2013 року, позов ТОВ
«Агролан-3» задоволено та зобов'язано
ОСОБА_3, ПрАП «Верховина» не чинити йому
перешкоди в користуванні нежитловою
будівлею автомобільних гаражів по
АДРЕСА_1 та будівлею складу комбайнів
на тракторній бригаді КСП «Верховина»
у с. Мшанець Зборівського району
Тернопільської області й звільнити їх.
У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічний позов,
відмовити в задоволенні позовних вимог
ТОВ «Агролан-3» до неї та закрити
провадження в частині позовних вимог
ТОВ «Агролан-3» до ПрАП «Верховина».

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ТОВ «Агролан-3» та відмовляючи в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відповідачі
користуються спірним майном без
відповідної правової підстави, а
рішення співвласників майнових паїв
КСП «Верховина» від 21 жовтня 2012 року
прийняте відповідно до вимог чинного
законодавства.

Проте погодитись із таким висновком
судів попередніх інстанцій не можна,
оскільки суди дійшли його з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають; суди не встановили
фактичні обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи, при
цьому порушили норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 1 жовтня 2012 року
відбулися загальні збори
співвласників майнових паїв КСП
«Верховина» с. Мшанець Зборівського
району Тернопільської області, на яких
затверджено залишок пайового фонду
реорганізованого КСП та вирішено
продати його ТОВ «Агролан-3» за
187 тис. грн, у тому числі автомобільні
гаражі в с. Мшанець Зборівського району
Тернопільської області вартістю 15 тис.
грн та приміщення складу тракторної
бригади вартістю 5 тис. грн. 16 листопада
2012 року відбулось засідання комісії по
розпаюванню майна ліквідованого КСП
«Верховина», на якому було вирішено до
оформлення ТОВ «Агролан-3»
правовстановлюючих документів на
придбане майно передати його вказаному
товариству в оренду і надати
Годованому В.В. повноваження для
підписання договору.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України особа
має право звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
первинний позов було подано
співвласниками майнових паїв КСП
«Верховина» до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні майном. Проте у
зв'язку з тим, що спірне майно
знаходиться на балансі ПрАП
«Верховина», за заявою пайовиків
останнє було залучено до участі в
справі в якості відповідача. У
подальшому в справу, до її розгляду по
суті, вступила третя особа із
самостійними вимогами -
ТОВ «Агролан-3», пред'явивши позов до
співвласників майнових паїв
КСП «Верховина», ОСОБА_3 та ПрАП
«Верховина», предметом якого є
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні майном. Тобто у позовній
заяві вимог до ПрАП «Верховина», які
могли б бути предметом судового
розгляду, не заявлялись.

Частиною 2 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.
Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають
цивільної процесуальної дієздатності),
в інтересах яких заявлено вимоги.

Разом із тим ТОВ «Агролан-3» не
скористалося своїм процесуальним
правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України,
та не змінило предмет і підставу позову
шляхом подання відповідної письмової
заяви до початку розгляду справи по
суті , тим самим, не пред'явивши вимог до
відповідача ПрАП «Верховина».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Проте суд першої інстанції у порушення
вимог ст. 11 ЦПК України за відсутність
відповідних позовних вимог ухвалив
рішення, яким зобов'язав ПрАП
«Верховина» не чинити ТОВ «Агролан-3»
перешкод у користуванні спірним
майном. Апеляційний суд звернув на таке
порушення процесуального права судом
першої інстанції, але не визнав це за
суттєве порушення.

Також, ухвалюючи рішення щодо ПрАП
«Верховина», яке є юридичною особою,
суд не врахував положення ст. ст. 12, 21
Господарського процесуального кодексу
України та не дав правової оцінки тому
факту, чи не підлягав цей позов
розгляду за правилами іншого
судочинства.

Крім того, спірні будівлі знаходяться
на балансі ПрАП «Верховина», а не у
власності чи розпорядженні ОСОБА_3,
тому остання, з юридичної точки зору, не
може бути відповідачем за такими
вимогами.

Посилання апеляційного суду на те, що
ОСОБА_3 є засновником підприємства та
жінкою директора цього підприємства й
заінтересована в його господарській
діяльності та як фізична особа може
впливати на способи й методи
діяльності підприємства взагалі
знаходиться поза межами правового
обґрунтування при застосуванні норм
закону для визначення належного
відповідача.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
від 14 лютого 1992 року «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
КСП є добровільним об'єднанням
громадян у самостійне підприємство для
спільного виробництва
сільськогосподарської продукції та
товарів і діє на засадах
підприємництва та самоврядування.

Майновий пай - це право колишнього
члена колективного
сільськогосподарського підприємства
одержати свою частку майна з пайового
фонду, що залишився після того, як КСП
перетворили на підприємство іншої
організаційно-правової форми
господарювання або ліквідували.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
колективні сільськогосподарське
підприємство» майно підприємства
належить його членам на праві спільно
часткової власності, а тому відповідно
до ст.ст. 8, 22, 23 цього Закону та ст. 358 ЦК
України право власності здійснюють
загальні збори членів підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є засновником
ПрАП «Верховина», яке було
зареєстровано в 2000 році. Разом з тим у
статутний фонд указаного підприємства
ОСОБА_3 свій майновий пай не вносила,
оскільки свідоцтво про право власності
на майновий пай КСП «Верховина» видано
їй 11 вересня 2004 року, тобто на
чотири роки пізніше ніж було створено
ПрАП «Верховина».

Таким чином, докази того, що ОСОБА_3
передала свій пай у статутний фонд
указаного підприємства, матеріали
справи не містять.

Ураховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій фактично
позбавили ОСОБА_3 права на майновий пай,
власником якого вона є.

Також судом установлено, що за умовами
договору оренди, укладеного 16
листопада 2012 року між співвласниками
майнових паїв КСП «Верховина» в особі
Годованого В.В. та ТОВ «Агролан-3»,
останньому передано в оренду спірне
майно.

Проте жодного акта прийому-передачі
спірних будівель підписано не було й
апеляційний суд дійшов передчасного
висновку, що спірні будівлі були
передані ТОВ «Агролан-3» в оренду.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315
ЦПК України суди на зазначені
положення закону уваги не звернули, не
визначилися з характером спірних
правовідносин, доводів сторін належним
чином не перевірили, як і не перевірили
правовий статус ОСОБА_3, яка
заперечувала проти позову ТОВ
«Агролан-3», підтримуючи при цьому
права ПрАП «Верховина», як засновник,
проте відповідних повноважень на це
від останнього не отримувала, та не
навели достатніх підстав для висновку
про порушення ОСОБА_3, ПрАП «Верховина»
та співвласниками майнових паїв КСП
«Верховина» прав ТОВ «Агролан-3».

Крім того, зазначивши відповідачами
співвласників майнових паїв КСП
«Верховина» та не вказавши їх прізвища,
суди не вирішили питання щодо
залучення вказаних фізичних осіб до
участі у справі як співвласників майна.

Посилання апеляційного суду на те, що
таких співвласників представляє
комісія по розпаюванню майна є
безпідставним, оскільки суду не надано
доказів, що така комісія є юридичною
особою, а їх представнику, Годованому
В.В., співвласники майна видавали
доручення на представлення їх
інстересів у суді.

Разом з тим не можуть залишатись в силі
й судові рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3,
оскільки правильність його вирішення
залежить від вирішення первісного
позову.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зборівського районного суду
Тернопільської області від 4 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 17 жовтня
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:

Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко