АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц-796/1358/2014
Головуючий у І інстанції Куренков Є.С.
Доповідач - Корчевний
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевській О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 21
листопада 2013 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання припиненою поруку, про
визнання таким, що втратив чинність
договір поруки та договір іпотеки, про
виключення запису з єдиного реєстру
про державну реєстрацію заборони
відчуження нерухомого майна, колегія
суду -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання припиненою поруку, про
визнання таким, що втратив чинність
договір поруки та договір іпотеки, про
виключення запису з єдиного реєстру
про державну реєстрацію заборони
відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що 05 жовтня 2007 року між
ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним
банком «УкрСиббанк». було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 було надано у тимчасове
користування, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в сумі 188 539 (сто вісімдесят вісім тисяч
п»ятсот тридцять дев»ять) доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов»язання за кредитним договором
між відповідачем та позивачем було
укладено договір поруки № 147776 та
договір іпотеки №66259, предметом якого є
трьохкімнатна квартира №24, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідач не попередивши позивача
фактично підняв відсоткову ставку по
кредитному договору з 13,90 % до 15,90 % та
почав нараховувати штрафні санкції у
розмірі 31,80%, саме цей розмір штрафних
санкцій був зазначений у додатковій
угоді, про яку позивач не знала.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року в
позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання припиненою поруку, про
визнання таким, що втратив чинність
договір поруки та договір іпотеки, про
виключення запису з єдиного реєстру
про державну реєстрацію заборони
відчуження нерухомого майна -
відмовлено.

Скасовано ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 29 травня 2013
року про заборону приватному нотаріусу
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчиняти виконавчий напис
нотаріуса на договорі іпотеки №66259 від
05 жовтня 2007 року.

Скасовано ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 29 травня 2013
року про заборону Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції м. Києва
проводити виконавчі дії щодо
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, яка
знаходиться в іпотеці за договором
іпотеким №66259 від 05 жовтня 2007 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу та просить рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 21
листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 05 жовтня 2007 року між
ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним
банком «УкрСиббанк». було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 було надано у тимчасове
користування, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в сумі 188 539 (сто вісімдесят вісім тисяч
п»ятсот тридцять дев»ять) доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов»язання за кредитним договором
між відповідачем та позивачем було
укладено договір поруки № 147776 та
договір іпотеки №66259, предметом якого є
трьохкімнатна квартира №24, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що відповідач не попередивши її
фактично підняв відсоткову ставку по
кредитному договору з 13,90 % до 15,90 % та
почав нараховувати штрафні санкції у
розмірі 31,80%, саме цей розмір штрафних
санкцій був зазначений у додатковій
угоді, про яку апелянт не знала, та
просила визнати договір поруки таким,
що втратив чинність, проте колегія суду
зазначає, що відповідно до п.28
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року при
вирішенні спорів щодо правомірності
підвищення процентної ставки згідно зі
статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям
Закону України від 12 грудня 2008 року №
661-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією
України принципу незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів (частина
перша статті 58), всі рішення банку в
будь-якій формі (постанова, рішення,
інформаційний лист) щодо підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку є неправомірними лише з 10 січня
2009 року (Рішення Конституційного Суду
України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у
справі про зворотну дію в часі законів
та інших нормативно-правових актів).

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суду зазначає про те, що Додаткова
угода про підвищення процентної ставки
датована 05 жовтня 2007 року, а тому вона є
законною та вмотивованою з боку Банка.

Відповідно до ст. 559 ЦК України
передбачено, що 1) порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов»язання, а також у разі зміни
зобов»язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності, 2) порука
припиняється, якщо після настання
строкувиконання зобов'язання кредитор
відмовився прийняти належне виконання,
запропоноване боржником або
поручителем, 3) порука припиняється у
разі переведення боргу на іншу особу,
якщо поручитель не поручився за нового
боржника, 4) порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язанняне
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до статей 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а якщо у зобов'язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей термін.

Крім того, згідно п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання не
пред»явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно ч.1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову
відповідальність поручителя.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків в рішенні суду не
спростовують та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Колегія суду приходить до висновку,
щоДарницького районного суду міста
Києва від 21 листопада 2013 року є
законним, обґрунтованим та скасуванню
не підлягає, а апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: