АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/59/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Красюк Г.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
22 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Магда Л. Ф. , Скіць М. І. при секретарі
Яремич В.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Шполянського районного суду
Черкаської області від 30 листопада 2012
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет
вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
20 березня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про звернення стягнення на
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що 12 вересня 2008 року між ЗАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір
договору ОСОБА_6 отримала кредит у
розмірі 23 336,36 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 12 вересня 2018 року.
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором «Приватбанк» і
відповідачі уклали договір іпотеки №
відповідачі надали в іпотеку нерухоме
майно - будинок загальною площею 76,80
кв.м. житловою площею 50,40 кв.м. в АДРЕСА_1,
в якому вони проживають. Майно належить
відповідачам на праві власності на
підставі свідоцтва про спадщину № 653
від 09 квітня 1991 року. Обумовлена,
сторонами договору іпотеки, ціна
предмету іпотеки складає 138 775,78 грн.
Згідно умов зазначеного договору,
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією та інші витрати,
але відповідачка в зв'язку з сімейним
станом і відсутністю роботи,
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконує, в зв'язку з
чим утворилась заборгованість станом
на 03 лютого 2012 року в сумі 47 253,70 доларів
США, що в національній валюті складає 377
Враховуючи вищевикладене, банк просив
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки, будинок, розташований у
АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета
іпотеки з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем та виселити
відповідачів із вказаного будинку.
Рішенням Шполянського районного суду
Черкаської області від 30 листопада 2012
року відмовлено в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 6 березня 2013 року рішення
Шполянського районного суду
Черкаської області від 30 листопада 2012
року скасовано.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення
на предмет іпотеки задоволено
частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 12 вересня 2008
року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
будинок загальною площею 76,80 м2 ,
житловою площею 50,40 м2 та земельну
ділянку, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у рахунок погашення
боргу за кредитним договором №
CSP0GA від 12 вересня 2008 року в сумі 47
253, 70 доларів США, що становить 377 542 грн.
88 коп., встановивши спосіб реалізації
предмета іпотеки - шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, визначивши
ціну предмета іпотеки на рівні не
нижчому за звичайні ціни на такий вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
належним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій. В частині позовних вимог про
виселення відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 06 березня 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 30 листопада 2012
року як незаконне, винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити їхні
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
що з'явились, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги по наступних підставах.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідачів іншого житла немає, одна з
відповідачів - ОСОБА_7 має похилий вік, а
інша - ОСОБА_6 не працевлаштована, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
які проживають біля неї у будинку по
АДРЕСА_1, сім'я перебуває у важкому
матеріальному становищі, а тому
задоволення позовних вимог позивача
суперечитиме моральним принципам
суспільства та держави.

З такими висновками суду погодитись не
можна з підстав неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судами встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що 12 вересня 2008
року ОСОБА_6 та ПАТ КБ «Приватбанк»
уклали кредитний договір № CSP0GA
(а.с. 15-20), згідно з яким ОСОБА_6 отримала
кредит в розмірі 23 336,36 дол. США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 12 вересня
2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 12
вересня 2008 року укладено договір
іпотеки.

Згідно п. 35.4 договору іпотеки (а.с. 31) у
відповідності до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку»
іпотека за цим договором поширюється
на земельну ділянку, загальною площею
0,1158 га., на якій розташований предмет
іпотеки і яка належить іпотекодавцю на
праві власності на підставі документу
зазначеного у договорі іпотеки.
Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Майно належить відповідачам на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину № 653 від 09 квітня 1991
року.

Відповідно до п. 35.5 договору іпотеки
ціна предмету іпотеки складає 138 775 грн.
78 коп.

Відповідно до умов кредитного договору
№ CSP0GA погашення заборгованості
повинно здійснюватися в наступному
порядку: щомісяця в період сплати
позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

В порушення зазначених норм закону та
умов договору ОСОБА_6 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, що призвело до збитків
позивача, які проявилися в тому, що
позивач змушений був залучити вільні
кошти з страхового резерву, створеного
в забезпечення простроченої
заборгованості позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.

Також судом встановлено, що рішенням
Шполянського районного суду від 18
грудня 2009 року у справі № 2-472/09 було
задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк»
та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 заборгованість за кредитним
договором. По даній справі були
виписані виконавчі листи. Однак, з
наданих в суді апеляційної інстанції
представником позивача відповідей
Головного управління юстиції у
Черкаській області відділу ДВС
Шполянського РУЮ № 631 від 11 лютого 2013
року вбачається, що за період з 09 лютого
2010 року на депозитний рахунок відділу
кошти від боржника не надходили,
заборгованість станом на 11 лютого 2013
року становить 173 598 грн., та № 632
від 11 лютого 2013 року вбачається, що за
період з 08 лютого 2010 року по 11 лютого 2013
року боржницею ОСОБА_6 перераховано
кошти в сумі 22,70 грн., заборгованість
станом на 11 лютого 2013 року становить 173
575,30 грн..

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з доводами апелянта,
приведеними в апеляційній скарзі про
те, що відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України
наслідками порушення боржником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право Банку
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Оскільки сторони уклали договір, вони
набули взаємних прав та обов'язків.

Ч. 1 ст. 575 ЦК України визначено, що
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

У ч. 1 ст. 589 ЦК України встановлено, що у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Відповідно до п. 24 договору іпотеки
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється у випадках, передбачених
п. п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору
відповідно до розділу V Закону України
«Про іпотеку» на підставі рішення суду,
або на підставі виконавчого напису
нотаріуса або згідно із застереженням
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в цьому
договорі.

Пунктом 29 договору іпотеки визначено,
що звернення стягнення на предмет
іпотеки за вибором іпотекодержателя
може бути здійснено у позасудовому
порядку шляхом продажу предмету
іпотеки будь-якій особі будь-яким
способом на підставі договору
купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», для чого
іпотекодавець надає іпотекодержателю
право укласти такий договір за ціною та
на умовах, визначених на власний розсуд
іпотекодержателя і здійснити всі
необхідні дії від імені іпотекодавця, в
т.ч. отримати витяг з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с. 30).

За змістом ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель вправі
задовольнити свою вимогу щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу іпотекодержателем
предмета іпотеки будь-якій особі
шляхом укладення договору
купівлі-продажу.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що позов
банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу
предмета іпотеки з укладенням від
імені відповідачів договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем підлягає до
задоволення.

Також, колегією суддів було
встановлено, що суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що згідно листа від
02 лютого 2012 року (а.с. 24) вбачається, що
ПАТ КБ «Приватбанк» попереджав ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про наявність боргів по
сплаті коштів за кредитним договором,
їм надавався тридцятиденний строк для
погашення боргів та вони були
попереджені про те, що у разі
невиконання вимоги банку протягом
вказаного строку, банком буде
розпочато звернення стягнення на
предмет іпотеки. В обґрунтування своїх
вимог позивач вказував, що про
направлення зазначених рекомендованих
листів відповідачам свідчить список
внутрішніх поштових відправлень ПАТ КБ
«Приватбанк» (а.с. 25-26), згідно з яким на
адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були здані на
поштове відділення «Укрпошти» м. Сміла
листи з повідомленнями та прийняті
працівниками поштового відділення 03
лютого 2012 року, про що свідчить підпис
відповідальною особою поштового
відділення про прийняття вказаних
листів та відміткою печатки поштової
організації. Також, відповідно до
довідки начальника Центру поштового
зв'язку № 6 УДП поштового зв'язку
«Укрпошта» № 15 від 04 березня 2013 року,
рекомендовані листи на ім'я ОСОБА_6 та
на ім'я ОСОБА_7 вручені 07 лютого 2012 року
особисто одержувачам.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд за
заявою іпотекодержатель вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Із змісту ч. 3 ст. 109 ЖК України та ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» випливає, що виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття кредитором
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпортекодержателя (кредитора) або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Як роз'яснено у п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержатель
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст.
109 ЖК України, статей 39-40 ЗУ «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому, суд за заявою
іпотекодержатель одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержатель або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Проаналізувавши всі обставини справи,
та враховуючи норми наведеного вище
законодавству, колегія судів вважає, що
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
підлягають до задоволення.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено без додержання норм
чинного законодавства, тому воно
підлягає до скасування з ухваленням
нового судового рішення.

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 30 листопада 2012
року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в
сумі 47 253 (сорок сім тисяч двісті
п'ятдесят три) доларів 70 (сімдесят)
центів США, що становить 377 542 (триста
сімдесят сім тисяч п'ятсот сорок дві)
гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок, за
кредитним договором № CSP0GA від 12
вересня 2008 року, звернути стягнення на
предмет іпотеки - будинок загальною
площею 76,80 кв.м., житлова площа 50,40 кв.м.
та земельну ділянку загальною площею
0,1158 га., що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом укладення від імені
ОСОБА_6, ОСОБА_7 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Виселити ОСОБА_6, ОСОБА_7, які
зареєстровані і проживають в будинку,
який є предметом іпотеки і
розташований за адресою АДРЕСА_1, зі
зняттям з реєстраційного обліку в
органі МВС України, до повноважень
якого входить питання громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб, компетенція якого
територіального поширюється на адресу
вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати в розмірі 2 607 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати в розмірі 2 607 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :