Справа № 1008/5484/12 Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/358/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 16 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: відділ Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому, з урахування уточнень, просила
стягнути з відповідача на її користь
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів.

Посилалася на те, що рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
від 05 березня 2007 року стягнуто із
ОСОБА_4 на її користь аліменти на
утримання синів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої зобов»язання
по сплаті аліментів відповідач
належним чином не виконує. Просила
задовольнити її позов та стягнути на
її користь неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 57 513,09 грн.

В подальшому уточняла свої вимоги та
просила стягнути із відповідача
заборгованість зі сплати аліментів за
період з березня 2007 року до грудня 2008
року у розмірі 58233,34 грн. та
неустойку(пеню) у сумі 374149,70 грн.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 квітня 2012 року скасовано
рішення Деснянського районного суду
м.Києва та рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду м.Києва і справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 08 серпня 2012 року справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості зі сплати аліментів та
пені за прострочення сплати аліментів
передано на розгляд Васильківського
міськрайонного суду Київської області
за місцем його реєстрації (васильків,
АДРЕСА_1).

У ході розгляду справи Васильківським
міськрайонним судом позивачка
уточнила свої позовні вимоги та
посилаючись на довідку-розрахунок
заборгованості №2512/14 від 23.09.2013 року,
виданої відділом державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м.Києві за якою
заборгованість відповідача ОСОБА_3 по
виконавчому листу №2-1608 від 19.03.2007 року
становить 25976,73 грн. Крім того,
вказувала, що в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 11
квітня 2012 року наголошено на
незаперечність довідки про розмір
заробітної плати за період з січня по
червень 2008 року, виходячи з яких
відповідач мав сплатити суму
аліментів.

З урахуванням уточнених вимог, просила
стягнути з відповідача неустойку (пеню)
за прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітніх дітей тільки
за період з січня по червень 2008 троку та
з жовтня 2012 року по вересень 2013 року у
розмірі 381954,81 грн. (т.2 а.с.113-114).

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 16 жовтня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 1 січня по 30
червня 2008 року в сумі 1746,58 грн., за
період з жовтня 2012 року по серпень 2013
року в сумі 5429,62 грн., а всього 7176,20 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати. .

В апеляційній скарзі позивачка просила
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності його вимогам
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Апеляційну скаргу прийнято до
провадження апеляційною інстанцією.

Позивачка свою апеляційну скаргу
підтримала у повному обсязі.
Відповідач в засідання не з»явився,
повідомлений про час та місце слухання
справи за останнім відомим місцем
реєстрації в порядку, визначеному ЦПК
України.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції й
обговоривши доводи апелянта, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
таких підстав.

У відповідності до положень ч.З ст.10 та
ч.І ст.60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 20 СК України, позовна
давність до вимог про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів не
застосовується.

Згідно з положеннями ст. 180, 181 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК
України, при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з положень п. 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006
року, передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач є боржником за виконавчим
листом № 2-1668 від 19.03.2007 року, виданим
Деснянським районним судом м. Києва про
стягнення аліментів на дітей, за яким з
останнього підлягають щомісячному
стягненню аліменти на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3
частини зі всіх видів заробітку, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму,
починаючи з 6.02.2007 року та до досягнення
дітьми повноліття.

З довідки-розрахунку заборгованості
відділу державної виконавчої служби
Оболонського управління юстиції
м.Києва від 23 вересня 2013 року
заборгованість відповідача зі сплати
аліментів на 01.10.2012 року складає 8153,00
грн., заборгованість станом на 01.09.2013
року становить 25976,73 грн. (т.2 а.с.119)

У ході розгляду справи, апеляційним
судом Київської області витребувано
матеріали виконавчого провадження про
стягнення аліментів з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого
листа №2-1608 від 19.02.2007 року, які були
надіслані на адресу апеляційної
інстанції ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м.Києві.

Як встановлено з матеріалів
виконавчого провадження борг ОСОБА_3
за виконавчим листом №2-1608 від 19.02.2007
року станом на 001.06.2010 року-01.10.2012 року
становить 8153 грн. (
викон.провадження , а.с.55-51 зв.).

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачки, суд виходив з того, що
заборгованість по сплаті аліментів
сталася саме з вини відповідача, який в
періоди виникнення заборгованості мав
постійне місце праці та був
матеріально забезпеченою особою.
Доказів, щоб підтверджували виникнення
заборгованості з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками,
відповідачем не надано. У зв»язки з чим
дійшов наступного висновку :

визначаючи розмір неустойки
(пені), суд, перевіривши обчислення
розміру неустойки (пені) надане
позивачкою, з огляду на те, що згідно з
положеннями СК України аліменти
призначаються та повинні сплачуватися
щомісячно, а неустойка нараховується
на щомісячну заборгованість від суми
несплачених аліментів лише за кожен
день за весь час прострочення по день
добровільного погашення боргу або на
момент стягнення, враховуючи
відсутність відомостей про наявність
заборгованості відповідача зі сплати
аліментів починаючи з вересня 2013 року
до моменту прийняття рішення,
приходить до висновку про необхідність
стягнення із відповідача неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
за період з 1 січня по ЗО червня 2008 року
в сумі 1746,58 грн., а за період з жовтня 2012
року по серпень 2013 року в сумі 5429,62 грн.,
а всього 7176,20 грн., що відповідає
нарахуванню за кожен день прострочення
конкретного місяця.

При цьому, суд відхилив розрахунок пені
проведеної позивачкою у зв»язку з тим,
що останньою була врахована загальна
кількість прострочених днів, а не за
кожен день їх прострочення конкретного
місяця.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів погодитися у повній мірі не
може, оскільки він не ґрунтується на
обставинах та матеріалах справи та
вимогах закону.

Як вже зазначалося, позивачка просила
стягнути з відповідача неустойку (пеню)
за прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітніх за період з
січня по червень 2008 троку та з жовтня 2012
року по вересень 2013 року. На
підтвердження своїх вимог, надала
розрахунок заборгованості, обчислений
державним виконавцем ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції м.Києва на виконанні якого
знаходиться виконавчий лист № №2-1608 та
надала розрахунок заборгованості по
сплаті аліментів ( т.2 а.с. 115, 116-119).

Відповідно до положень ч.4ст.195 СК
України розмір заборгованості
обчислюється державним виконавцем.

З матеріалів справи встановлено, що
будь-які дані щодо заборгованості
відповідача по сплаті аліментів за
період з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року, що
підтверджуються відповідним
розрахунком державного виконавця,
матеріали справи не містять, доказів
цьому позивачка не надала, а тому
підстави для стягнення та нарахування
пені за зазначений період у суду біли
відсутні. Як вказано в розрахунку
судового виконавця, відповідач має
місце заборгованість станом на 01.10.2012
року в розмірі 8153 грн. (а.с.105, 115)

У зв»язку з чим, колегія суддів вважає,
що у задоволенні позовних вимог
позивачки про стягнення неустойки
(пені) за період з 01.01.2008 року по 30.06.2008
року слід відмовити.

Щодо розміру пені, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача за період з 01 жовтня 2012 року по
30 вересня 2013 року, то колегія не може
погодитися з її розміром, визначеним
судом першої інстанції.

Згідно з роз»ясненнями Верховного
Суду України відповідно до ч.1 ст.196 СК
України при виненкненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов»язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Вирішуючи спори, суди мають
враховувати, що пеня нараховується на
всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводиться
стягнення..

Суд на вказані вище обставини уваги не
звернув, провів розрахунок неустойки,
що підлягає стягненню на користь
позивачки без встановлення дійсних
обставин справи та вимог закону, а тому
рішення суду не може бути залишеним без
змін та підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

З огляду на викладене вище та виходячи,
що пеня нараховується на всю суму
несплачених аліментів (заборгованості)
за кожен день прострочення її сплати, а
її нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводиться
стягнення, беручи до уваги кількость
прострочених днів в період жовтень 2012
року- вересень 2013 року, заборгованість
відповідача повинна розраховуватися
наступним чином : заборгованість
станом на 01.09.2012 року складала 8153 грн,
пеня станом на 01.10.2012 року становить 8153
х1% х334 дні ; за період жовтень 2012 року:
сума боргу по аліментам ( визначеного
судовим виконавцем) 1511,3 х 1% х 334 дні; за
листопад 2012 року - 1516,00 х1% х 304 дн; за
грудень 2012 року - 1516 х 1% х 273 дн. і т.д.

У зв»язку з зазначеним, колегія
погоджується з розрахунком пені за
період з 01.10.2012 року по 30 вересня 2013
року, наданим позивачкою, відповідно до
якого розмір неустойки становить 59 249,99
грн. ( т.2 а.с.118).

Разом з тим, виходячи з розміру
заборгованості по аліментам, який
виник у відповідача, а також те, що
відповідачем вживалися заходи щодо
погашення заборгованості по сплаті
аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей, колегія вважає за
можливе у відповідності до положень ч.2
ст.196 СК України зменшити суму
неустойки (пені), що підлягає стягненню
з відповідача до 30000 грн. В іншій
частині вимог слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст..ст.307,309
ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2013 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
пеню за прострочення сплати аліментів
в сумі 30000 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: