У х в а л а

10 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши заяву Фірми «Т.М.М.» -
товариство з обмеженою
відповідальністю про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Фірми
«Т.М.М.» - товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення пені за
договором,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що
08 лютого 2005 року між ОСОБА_4 та Фірмою
«Т.М.М.» - ТОВ укладено Інвестиційний
договір № КУ/23П-02-05 будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1,
предметом якого було внесення
позивачем інвестиції у розмірі 60 600
грн., після чого відповідач мав
передати у власність позивача
машиномісце 23П у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Позивач вчасно та у
повному обсязі виконав свої
зобов'язання. Відповідач машиномісце
позивачу не передав, жодних
повідомлень про його готовність
позивачу не надходило, а тому
відповідач вважається таким, що
прострочив зобов'язання. 22 грудня 2010
року ОСОБА_4 звернулася до фірми «Т.М.М.»
- ТОВ з проханням надати згоду на
передачу прав та обов'язків за
Договором про пайову участь у КУ/23П-02-05
від 08 лютого 2005 року ОСОБА_3 Фірма
«Т.М.М.» - ТОВ листом № 319 від 23 грудня 2010
року повідомила ОСОБА_4, що не заперечує
проти передачі ОСОБА_3 прав та
обов'язків за Договором про пайову
участь № КУ/23П-02-05 від 8 лютого 2005 року.
На підставі вищезазначеного 27 грудня
2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено Договір відступлення права
вимоги за Договором про пайову участь
№ КУ/23П-02-05 від 8 лютого 2005 року. У
зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути з відповідача пеню за період 14
лютого 2012 року по 13 лютого 2013 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 5 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 25
вересня 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на
користь ОСОБА_3 пеню у розмірі 9 121 грн. 46
коп. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 жовтня 2013 року
Фірмі «Т.М.М.» - ТОВ відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
даній справі.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява Фірми «Т.М.М.» - ТОВ
про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового незастосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема п. 4
ст. 3 Закону України «Про запобігання
впливу світової фінансової кризи на
розвиток будівельної галузі та
житлового будівництва» та ст. 517
ЦК України.

На підтвердження своїх доводів заявник
долучив до заяви ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 квітня 2013 року,
постанову Вищого господарського суду
України від 30 березня 2011
року та постанову Верховного Суду
України від 06 листопада 2013
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Із доданої ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 квітня 2013 року, постанови
Вищого господарського суду України від
30 березня 2011 року та ухвали судді, про
перегляд якої подано заяву, вбачається,
що судами встановлені різні фактичні
обставини, а наведені заявником доводи
не містять ознак, які відповідно до
вимог вищевказаної норми є підставами
для перегляду судового рішення, тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Крім того, посилання заявника на
постанову Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року не може
здійснюватися на підтвердження
підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, оскільки зазначена постанова
прийнята у порядку, передбаченому ст.
ст. 360-2 - 360-4 ЦПК України, тому не
відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які відповідно до вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, у допуску
справи до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою
відповідальністю про стягнення пені за
договором до провадження Верховного
Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І.
Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко