Суддя: Кошева О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області у складі:

головуючого - судді Кошевої О.А.,

при секретарі - Нікуленковій Л.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 (не
з'явилася)

представника позивача - ОСОБА_2
(не з'явився)

представника відповідача -
Корнєєва Є.І. (не з'явився)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горлівці цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради про визнання
права власності на самовільно зведену
будівлю -,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, в якому просить визнати за
нею право власності на самовільно
зведену будівлю, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається з:
самочинно збудованого гаражу «А-1»,
площею 16,1 кв.м., як за спадкоємцем
першої черги після померлого ОСОБА_4. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила,
що вона відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом за №2-472
від 17.02.2004 року є власником
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, до якої
був самовільно зведений гараж «А-1» на
який не була відповідачем відведена
земельна ділянка з цільовим
призначенням будівництва гаражу.
Позивач зазначає також, що його позов
має бути задоволено, адже відповідно до
звіту ПП Експертно-технічного центру
«КАНОН» об'єкт самочинної будівлі
відповідає своєму призначенню та
вимогам норм по організації
зовнішнього пожежогасіння, пожежної
безпеки, його подальша експлуатація є
можливою.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але надіслав на
адресу суду заяву, в якій просив справу
розглядати без його участі, позов
підтримав та просив його задовольнити
у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але надіслав на
адресу суду заяву, в якій просив
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі у зв'язку з тим, що
позивачу не була відведена земельна
ділянка під будівлю гаражу та просив
справу розглядати без його участі.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов до висновку про те, що позов
не підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
позивачу на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом за №2-472
від 17.02.2004 року на праві власності
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1
у Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області. Однак, до
вказаної квартири була самовільно
зведена будівля, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яке складається з:
самочинно збудованого гаражу «А-1»,
площею 16,1 кв.м.

Відповідно до заперечення
відповідача, позивачу земельна ділянка
у встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно виконавчим
комітетом Горлівської міської ради
Донецької області не надавалася.

Згідно до звіту ПП
Експертно-технічного центру «КАНОН»
об'єкт самочинної будівлі відповідає
своєму призначенню та вимогам норм по
організації зовнішнього
пожежогасіння, пожежної безпеки, його
подальша експлуатація є можливою.
(а.с.4-12)

Згідно ч.3 ст.375 ЦК України - право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України - житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.3 ст.376 ЦК України - право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N6 "Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва" при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Прийняття в експлуатацію таких
об'єктів нерухомості має здійснюватися
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
спосіб, визначений Порядком прийняття
в експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженим наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24 червня 2011 року N91.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Вирішуючи справу за позовом про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи надавалася земельна
ділянка позивачу у встановленому
порядку під уже збудоване нерухоме
майно; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Необхідно зазначити, що у
відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На порушення вказаних норм, позивачем
не надано суду доказів звернення до
інспекції державного будівельного
архітектурного контролю, виконавчого
органу місцевої ради з заявою про
прийняття гаражу в експлуатацію та про
надання земельної ділянки у
встановленому порядку під уже
збудоване нерухоме майно (гараж), рівно
як і не надано письмової відмови,
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
щодо прийняти в експлуатацію цього
об'єкту нерухомості та вчинення дії
щодо оформлення права власності на
нього, такими чином з цього приводу
спір відсутній, а вимоги позивача є
передчасними.

З огляду на викладене, суд вважає що
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради про визнання
права власності на самовільно зведену
будівлю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міській районний суд міста
Горлівки суд Донецької області
протягом 10 днів з дня його оголошення. У
разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
О. А. Кошева