АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/128/2014
Головуючий в І інстанції
Крапівіна О.П. Категорія
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової
І.В.Суддів:Вейтас І.В. Склярської І.В.При
секретаріСікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
комунального підприємства «Генічеське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» на ухвалу Генічеського
районного суду Херсонської області від
6 вересня 2013 року у справі за заявою
комунального підприємства «Генічеське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_5
заборгованості за комунальні послуги з
водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И Л А:

06.08.2013 року комунальне підприємство
«Генічеське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» звернулося до суду із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за
надані послуги в сумі 5 216,03 грн.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 20.08.2013 року
відкрито наказне провадження за
вказаною заявою.

Ухвалою цього ж суду від 06.09.2013 року у
задоволенні заяви КП «Генічеське
ВУВКГ» про видачу судового наказу
відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Генічеське
ВУВКГ» просило ухвалу суду від 06.09.2013
року скасувати, справу направити до
суду для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника
апелянта, перевіривши відповідність
ухвали вимогам закону, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
заявник, посилаючись на наявність
договірних відносин з ОСОБА_5, просив
стягнути з неї заборгованість за
надані комунальні послуги з
водопостачання та водовідведення, яка
утворилася станом на 01.07.2013 року,
починаючи з листопада 2007 року.

При цьому заявник посилався, що 23.10.2012
року між ним і ОСОБА_5 укладено договір
про реструктуризацію заборгованості.

Відмовляючи заявнику в задоволенні
заяви про видачу судового наказу, суд
виходив з того, що вимоги заявлено поза
межами строку позовної давності, при
цьому договори про надання послуг за
період до 2012 року відсутні, тому
вбачається спір про право.

Такий висновок суду ґрунтується на
нормах процесуального права.

Так, згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі, якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Як зазначено в п.9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження», наявність
спору про право вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги;
документів, доданих до заяви. Крім того,
мають враховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише в позовному
провадженні.

Згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України при
виявленні ознак спору про право суддя
мав відмовити в прийнятті заяви про
видачу судового наказу, а після
відкриття наказного провадження
згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України мав видати
судовий наказ.

Розділом ІІ ЦПК України не
регламентовано, які процесуальні дії
має вчиняти суддя у разі виявлення
перешкод для видачі судового наказу
після відкриття наказного провадження.

Як зазначено в п.11 вищевказаної
постанови Пленуму, за відсутності у
розділі ІІ ЦПК України спеціальної
норми щодо вирішення певного
процесуального питання, суд має право
застосувати загальні положення цього
Кодексу, якщо вони не суперечать суті
наказного провадження.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК
України судовий наказ є особливою
формою судового рішення, який згідно п.4
ч.1 ст. 215 ЦПК України має містити
висновок суду по суті вимог, тому за
думкою судової колегії, у разі висновку
суду на стадії видачі судового наказу
про відсутність підстав для прийняття
заяви про видачу судового наказу,
правомірним є постановлення ухвали про
відмову в задоволенні заяви про видачу
судового наказу. Відсутність
можливості відмовити у задоволенні
заяви про видачу судового наказу, по
суті означала б примус суду видавати
наказ при очевидності його
незаконності, що суперечить загальним
засадам цивільно-процесуального
законодавства.

Оскільки ухвала постановлена з
додержанням вимог закону, то підстав
для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги до уваги не
приймаються, оскільки не спростовують
висновків суду про наявність спору про
право.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Генічеське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» відхилити.

Ухвалу Генічеського районного суду
Херсонської області від 6 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 17 січня 2014 року

Ухвала набрала законної сили 13 січня 2014
року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська