Номер провадження № 22-ц/785/1158/14
Головуючий у першій інстанції Трушина
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі - Колмакову
В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 11.07.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Виконавчого комітету
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про визнання рішення
незаконним та за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

встановила:

ОСОБА_4 звернувся з вказаним позовом до
суду (а. с. 3-6), який уточнив в ході
розгляду справи (а. с. 177-181) та просив
визнати рішення виконкому Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 19.07.2002 року за № 80
незаконним та скасувати його, визнати
свідоцтво про право власності за № 250
на житловий будинок від 27.01.2003 року,
виданого виконавчим комітетом
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області -
недійсним, визнати реєстрацію
свідоцтва про право власності за № 250
на житловий будинок від 27.01.2003 року в
Одеському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості в філії м. Біляївка від
04.08.2003 року та записаного у реєстровій
книзі під № 40-ж, незаконною та
скасувати її, визнати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
Біляївською державною нотаріальною
конторою Одеської області за серією
ВАМ № 344036 від 05.08.2003 року на ім'я ОСОБА_6
та ОСОБА_5 на житловий будинок з
надвірними спорудами під АДРЕСА_1 -
недійсним, визнати договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 02.11.2005 року
між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Біляївського районного нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_8 -
недійсним, визнати за ним право
власності на нежитлові будівлі:
вбиральню та душ, цистерну, які
розташовані на земельній ділянці, що
належить йому на праві власності,
відповідно до державного акту серії ЯГ
№ 951130, які відповідно до договору
купівлі-продажу від 02.11.2005 року були
відчужені ОСОБА_7

Свої позовні вимоги ОСОБА_4, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок № 742, виданого
виконавчим комітетом Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області 13 лютого 2006 року, він є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами: два сараї, душ,
вбиральня, котельня, огорожа, цистерна,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку він є
власником земельної ділянки за цією ж
адресою. Вказаний будинок він почав
будувати у 1988 році, що підтверджується
паспортом на забудову земельної
ділянки. Крім іншого, на земельній
ділянці у дев'яностих роках він
побудував ще душ, вбиральню та
колодязь. Чому зазначені споруди не
були вказані у технічному паспорті та
свідоцтві про право власності, йому
невідомо, але ці споруди були збудовані
ним і він ними до теперішнього часу
користується. Власником сусіднього
будинку АДРЕСА_1 був батько його
дружини - ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 25 серпня 2003 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_9 на будинок по
АДРЕСА_1 02 листопада 2005 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_7 купила
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований по АДРЕСА_1
Нещодавно ОСОБА_7 повідомила його про
те, що надвірні споруди: душ, вбиральня
та колодязь, які були побудовані ним та
знаходяться у його користуванні на
його земельній ділянці, належать їй на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 02 листопада 2005
року, укладеного між нею, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, посвідченого приватним
нотаріусом Біляївського районного
нотаріального округу Одеської області.
Він звернувся до Усатівської сільської
ради з заявою про встановлення факту,
що зазначені надвірні споруди належать
йому та були побудовані ним. 12 квітня 2011
року комісією Усатівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області при виїзді на земельну ділянку
було встановлено та складено акт про
те, що надвірні споруди: вбиральня, душ
та колодязь знаходяться на його
земельній ділянці та були відчужені
ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу
від 02.11.2005 року. Крім того, ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а свідоцтво про право
власності № 250 на житловий будинок
видане 27 січня 2003 року на підставі
рішення виконкому Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області № 80 від 19 липня 2002
року, тобто ОСОБА_9 не міг отримати
зазначене свідоцтво про право
власності. Крім того, філією ОБТІ та РОН
був виготовлений технічний паспорт на
будинок АДРЕСА_1 в якому були вказані
належні йому надвірні споруди: літ. «Е»
- душ, літ. «Д» - вбиральня, літ. «І» -
колодязь. Невідомо, хто саме замовляв
виготовлення технічного паспорту,
оскільки на той час власник будинку
помер. До того ж, право власності на
зазначений будинок було зареєстровано
за ОСОБА_9 04.08.2003 року, тобто після його
смерті, а тому реєстрація є незаконною.
Незаконно прийняте рішення виконкому
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
незаконно видане свідоцтво про право
власності на ОСОБА_9, незаконна його
реєстрація та незаконно видане
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом привели до незаконного
відчуження шляхом укладання договору
купівлі-продажу.

Відповідачка ОСОБА_7 звернулася до суду
із зустрічним позовом, який уточнила в
ході розгляду справи (а. с. 129-131) та
просила визнати її добросовісним
набувачем за договором купівлі-продажу
від 22.11.2005 року, визнати за нею право
власності на домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надвірні споруди: «Д» -
вбиральню, «Е» - душ, «І» - колодязь, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
передати їх у її власність, зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 привести вказані
надвірні споруди в первісний стан, а
також стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її
користь моральну шкоду в розмірі 10 000
грн.

Свої позовні вимоги вимоги ОСОБА_7, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовувала тим, що 02 листопада 2005
року був укладений договір
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 продали, а вона придбала
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1. До укладення
договору вона неодноразово приїжджала
до продавців, які запевнили її в тому,
що успадкували будинок від батька і всі
документи вони нададуть до
нотаріальної контори. Земельною
ділянко, на якій розташований будинок,
вони користуються на підставі договору
оренди і запевнили її в тому, що у разі
укладення між ними договору
купівлі-продажу вони звернуться до
Усатівської сільської ради з заявою
про переоформлення договору на її ім'я.
Крім того, при огляді земельної ділянки
продавці вказали їй її межі та показали
надвірні споруди - вбиральню, душ,
колодязь, сарай, літню кухню, котельню,
які перейдуть у її власність на
підставі договору купівлі-продажу. Між
нею та відповідачами було досягнуто
згоди по всім суттєвим умовам договору.
Після укладення договору ОСОБА_5 разом
з чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_6
залишились її суміжними сусідами,
оскільки продовжують проживати у
будинку НОМЕР_1 (ОСОБА_4) та НОМЕР_2
(ОСОБА_6). На початку 2006 року ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 самовільно, у її відсутність
замурували вхід до туалету та душу і
зробили вхід на свою земельну ділянку,
позбавивши її права власності на
нежитлові будівлі, а саме: вбиральню,
душ та колодязь, які опинились на
земельній ділянці ОСОБА_4. Тобто ОСОБА_4
незаконно заволоділи майном, за яке
вона сплатила кошти. З приводу
неправомірних дій ОСОБА_4 вона
зверталася до Усатівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області, але ніяких дій по поновленню
її прав прийнято не було. Також вона
неодноразово зверталася до
Усатівської сільської ради з приводу
переоформлення договору оренди
земельної ділянки на її ім'я, але її
заява була залишена без розгляду.
Вважає себе добросовісним набувачем,
оскільки домоволодіння, яке вона
придбала у ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не було
загублене власником або особою, якій
він передав у володіння, не було
викрадене у власника або у особи, якій
він передав майно у володіння, не
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.
Неправомірними діями відповідачів їй
заподіяна моральна шкода, яка полягає в
тому, що вона занепокоєна втратою
частини належного їй мана, вона
постійно вислуховує погрози з боку
відповідачів про те, що вони позбавлять
її права не тільки надвірних споруд, а й
житлового будинку, що викликає у неї
жах, оскільки іншого житла вона не має,
моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
ОСОБА_4 на первісному позові наполягав,
у задоволенні зустрічного позову
просив відмовити і пояснив, що він є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1. При
видачі свідоцтва про право власності
на будинок помилково не були вказані
спірні надвірні споруди: душ,
вбиральня, колодязь. Ці надвірні
споруди побудував він особисто і чому
вони помилково вказані були у
свідоцтві про право власності на ім'я
ОСОБА_9, йому невідомо.

Представник ОСОБА_10 - ОСОБА_3 на
первісному позові наполягав, у
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити і пояснив, що спірні надвірні
споруди вказані у свідоцтві про право
власності ОСОБА_4, але вони зазначені як
два сараї, а у технічному паспорті
значаться під літ. Ж і Ж1.

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 первісний позов
визнали, у задоволенні зустрічного
позову просили відмовити і пояснили, що
оскільки свідоцтво про право власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_9 - їх батька, видано після його
смерті, воно є незаконним. Крім того, у
свідоцтві помилково вказані надвірні
споруди - душ, вбиральня та колодязь,
які є власністю ОСОБА_4 Оскільки,
свідоцтво про право власності на ім'я
ОСОБА_9 є незаконним, підлягають
визнанню недійними і свідоцтво про
право на спадщину за заповітом і
договір купівлі-продажу з ОСОБА_7

ОСОБА_7 первісний позов не визнала, на
задоволенні зустрічного позову
наполягала і пояснила, що спірні
надвірні споруди вона придбала за
договором купівлі-продажу, перед
укладенням договору ОСОБА_5 і ОСОБА_6
показали, які надвірні споруди будуть
відчужені за договором. Вони досягли
згоди з усіх істотних умов договору,
договір купівлі-продажу вони читали,
ніяких заперечень з приводу надвірних
споруд, які були відчужені їй, з їх боку
не було.

Представник Усатівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області первісний позов ОСОБА_4 не
визнав, зустрічний позов ОСОБА_7
підтримав в частині витребування майна
з чужого незаконного володіння та
пояснив, що спірні надвірні споруди за
договором купівлі-продажу належать
ОСОБА_7, але у теперішній час вони
знаходяться на земельній ділянці
ОСОБА_4 Також пояснила, що свідоцтво про
право власності на ім'я ОСОБА_9 було
видано правомірно.

Представник реєстраційної служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції Одеської області до
судового засідання не з'явився, про
день слухання справи був повідомлений
належним чином, повідомлення про
причини неявки від нього не надходило.

Представник Біляївської державної
нотаріальної контори та приватний
нотаріус Біляївського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 до
судового засідання не з'явилися, від
них надійшли заяви, в яких вони просили
справу розглянути у їх відсутність.
Крім того, приватний нотаріус ОСОБА_8
надіслала до суду письмові пояснення, в
яких вказала, що для посвідчення
договору були надані свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, витяг з
реєстру прав власності, договори
оренди. В свідоцтві про право на
спадщину зазначені були спірні
надвірні споруди - душ, вбиральня та
колодязь. Нею був посвідчений договір,
ніяких заперечень від сторін не
надходило.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 11.07.2013 року
позовну заяву ОСОБА_4 залишено без
задоволення. Зустрічну позовну заяву
ОСОБА_7 задоволено частково.
Витребувано з незаконного володіння
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надвірні споруди: «Д» -
вбиральню, «Е» - душ, «І» - колодязь, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
передано їх у власність ОСОБА_7, а також
зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 привести
вказані надвірні споруди у первісний
стан. В іншій частині зустрічну позовну
заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
через свого представника подав
апеляційну скаргу на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 11.07.2013 року, в якій просить
скасувати рішення суду від 11.07.2013 року
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення суду.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 і ОСОБА_6
підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_7
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги. Інші учасники
процесу в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Від заступника начальника
реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області та приватного
нотаріуса Біляївського районного
нотаріального округу Одеської області
- ОСОБА_8 на адресу суду надійшли
клопотання про розгляд справи у їх
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та наданих доказів, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
з ухваленням нового рішення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Залишаючи без задоволення
позовну заяву ОСОБА_4 та частково
задовольняючи зустрічну позовну заяву
ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами: двома сараями,
душем, вбиральнею, котельною, огорожею,
цистерною, який розташований в АДРЕСА_1
згідно свідоцтва про право власності №
742, виданого 13 лютого 2006 року на
підставі рішення виконкому
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 24 січня 2006 року № 8 (а. с. 12).

27 січня 2003 року виконавчим комітетом
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
на ім'я ОСОБА_9 (батька ОСОБА_5 і ОСОБА_6)
було видане свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами: сараєм, літньою
кухнею, котельною, вбиральнею, душем,
який розташований по АДРЕСА_1 (а. с. 14).
Зазначене свідоцтво видане на підставі
рішення виконкому Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 19 липня 2002 року №
80 (а. с. 55), яке винесене на підставі
заяви ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а. с. 56), а тому суд
не прийняв до уваги їх твердження про
те, що їм невідомо, на підставі чого
видане вказане рішення, і за чиєю
ініціативою.

05 серпня 2003 року державним нотаріусом
Біляївської районної державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 видане свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
житловий будинок з надвірними
спорудами: сараєм, літньою кухнею,
котельною, вбиральнею, душем,
колодязем, який розташований по
АДРЕСА_1 (а. с. 15).

02 листопада 2005 року приватним
нотаріусом Біляївського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 був
посвідчений договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_5 і ОСОБА_6
продали, а ОСОБА_7 купила вказаний
житловий будинок з надвірними
спорудами: сараєм, літньою кухнею,
котельною, вбиральнею, душем, колодязем
(а. с. 16).

Відповідно до акту від 12 квітня 2011 року
комісією Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
було встановлено, що на земельній
ділянці ОСОБА_4 розташовані надвірні
споруди: вбиральня, душ, цистерна, які
відповідно до договору купівлі-продажу
були відчужені ОСОБА_7 (а. с. 18).

З технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9
вбачається, що біля будинку
розташовані наступні надвірні споруди:
сарай, літня кухня, котельня, вбиральня,
душ, колодязь (а. с. 19-22).

Як вбачається з технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_4, надвірні споруди біля будинку
складають душ, вбиральня, два сараї,
котельня, огорожа, цистерна, тобто ті ж
надвірні споруди, які перелічені у
свідоцтві про право власності на ім'я
ОСОБА_4 Вказані об'єкти схематично
відображені на плані земельної ділянки
та позначені відповідними літерами із
зазначенням їх площі. Серед надвірних
споруд є душ - літ. «Б» та вбиральня -
літ. «В», однак ці об'єкти не є спірними.
Ніяких інших об'єктів, в тому числі
вбиральні, душу та колодязю на
схематичному плані технічного
паспорту не відображено.

Посилання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3
на те, що спірні душ та вбиральня
зазначені у свідоцтві про право
власності і технічному паспорті під
літ. «Ж» і «Ж1», суд до уваги не прийняв,
оскільки в технічному паспорті іншою
особою дописані ці літери і на
схематичному плані не відображені.

Твердження ОСОБА_4 в тій частині, що на
його земельній ділянці знаходяться
душ, вбиральня та цистерна, які він
нібито побудував на власні кошти, суд
до уваги не прийняв, оскільки вони
нічим не підтверджені.

Судом встановлено, що спірні надвірні
споруди знаходяться на земельній
ділянці ОСОБА_4, але як пояснила у
судовому засіданні ОСОБА_7, після
укладення договору купівлі-продажу
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовилися
переоформити договір оренди земельної
ділянки, і при оформленні державного
акту на ім'я ОСОБА_4 не потрібен був її
підпис як суміжного землекористувача,
і ним було вказано межі земельної
ділянки поза спірними надвірними
спорудами, а згодом виданий і державний
акт.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4
вказав, що договір купівлі-продажу має
бути визнаний недійсним, оскільки
особа, яка укладала правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення.

В чому полягає помилка, ні позивач
ОСОБА_4, ні його представник ОСОБА_3 у
судовому засіданні не змогли пояснити.

Тому, враховуючи, викладене, вимоги ч. 1
ст. 60 ЦПК Українич, ч. 1 ст. 229 ЦК України,
роз'яснення в п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд першої
інстанції вважав, що підстави для
задоволення первісного позову ОСОБА_4
відсутні.

Задовольняючи частково зустрічний
позов ОСОБА_7, суд виходив з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 02 листопада 2005 року ОСОБА_7 є
власником житлового будинку з
надвірними спорудами: сараєм, літньою
кухнею, котельною, вбиральнею, душем,
колодязем, який розташований в АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перешкоджають ОСОБА_7 у
користуванні спірними надвірними
спорудами: душем, колодязем,
вбиральнею, заклали дверний отвір і
особисто користуються ними. Цю
обставину вони підтвердили у судовому
засіданні.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_11 і ОСОБА_12 пояснили, що уклавши
договір купівлі-продажу, ОСОБА_7 та її
сім'я користувалися спірними
надвірними спорудами: душем,
вбиральнею, колодязем, а згодом ОСОБА_4
заклав дверний отвір каменем, чим
перешкоджає ОСОБА_7 користуватися ними.

Оскільки, позовні вимоги, в частині
витребування майна з чужого
незаконного володіння, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
суд першої інстанції вважав, що вони
підлягають задоволенню, із
зобов'язанням ОСОБА_4 та ОСОБА_5
привести спірні надвірні споруди у
первісний стан.

В частині, стягнення моральної шкоди
позовні вимоги, суд першої інстанції
вважав, задоволенню не підлягають,
оскільки ОСОБА_7 не надала суду жодного
доказу на підтвердження перенесених
моральних страждань.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову про визнання ОСОБА_7
добросовісним набувачем, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок
з надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 до укладення договору
купівлі-продажу від 02 листопада 2005 року
належав ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 05 серпня 2003 року
державним нотаріусом Біляївської
державної нотаріальної контори (а. с. 15).
Право власності зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 26 серпня 2004 року.

Таким чином, житловий будинок з
надвірними спорудами було відчужено
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 як такими, що мали на це
право, а тому вимога про визнання
ОСОБА_7 добросовісним набувачем
задоволенню не підлягає.

За таких обставин, на підставі ст. ст. 228,
330, 334, 387, ч. 1 ст. 391, 392, 393, 1167 ЦК України,
суд першої інстанції частково
задовольнив зустрічний позов ОСОБА_7

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки суд першої інстанції дійшов
до таких висновків неповно з'ясувавши
обставини, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 742 від
13.02.2006 року про право власності на
житловий будинок, виданого виконавчим
комітетом Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(а. с. 12) є власником житлового будинку з
надвірними спорудами: 2 сараї, душ,
вбиральня, котельня, огорожа, цистерна,
який розташований по АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 0,0494 га,
власником якої є ОСОБА_4 відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 951130,
виданого 21.02.2007 року на підставі
рішення Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 229-V від 12.12.2006 року (а. с. 13).

В 1988 році ОСОБА_4 видано паспорт на
забудову земельної ділянки площею 0,06
га, виділеної йому як індивідуальному
забудовнику в АДРЕСА_2 (а. с. 8-11), на
теперішній час 8-Б, як вказує позивач та
не заперечується іншими учасниками
процесу.

На зазначеній земельній ділянці було
збудовано також і спірні споруди:
вбиральню, душ, колодязь, які
відповідно до акту комісії Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 12.04.2011 року (а. с. 18)
знаходяться на земельній ділянці
ОСОБА_4

Власником сусіднього будинку АДРЕСА_1
Біляївського району Одеської області
був ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що підтверджується матеріалами
справи (а. с. 15) та не заперечується
сторонами.

Після смерті ОСОБА_9, виконавчим
комітетом Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
на його ім'я було видане свідоцтво № 250
від 27.01.2003 року про право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами: сараєм, літньою кухнею,
котельною, вбиральнею, душем (в тому
числі спірними спорудами), який
розташований по АДРЕСА_1 (а. с. 14) на
підставі рішення виконкому
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 80 від 19.07.2002 року (а. с. 55), яке прийнято
на підставі заяви ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а. с.
56).

В подальшому спадкоємцями ОСОБА_9 було
отримано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 05.08.2003 року на
вказаний будинок, в тому числі із
спірними спорудами (а. с. 15), який 02.11.2005
року ними було продано ОСОБА_7
відповідно до нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
(а. с. 16), в який війшли і спірні споруди,
що розташовані на земельній ділянці
ОСОБА_4, що підтверджується також актом
комісії Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 12.04.2011 року (а. с. 18).

Те, що спірні споруди, які розташовані
на земельній ділянці ОСОБА_4 та
занесені до його технічного паспорту є
тими ж самими спірними спорудами, що
занесені і до технічного паспорту на
ім'я, померлого ОСОБА_9 підтверджується
також листом Біляївської філії КП
«БТІ» ОМР № 3 від 08.01.2014 року на запит
суду апеляційної інстанції (а. с. 284).

Таким чином, рішення виконкому
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 80 від 19.07.2002 року (а. с. 55), свідоцтво №
250 від 27.01.2003 року про право власності на
житловий будинок на ім'я ОСОБА_9, видане
виконавчим комітетом Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області (а. с. 14), свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від
05.08.2003 року, видане Біляївською
державною нотаріальною конторою
Одеської області серія ВАМ № 344036 (а. с.
15), в частині спірних споруд, порушують
право ОСОБА_4, оскільки спірні споруди
(вбиральня, душ, колодязь) знаходяться
на земельній ділянці, яка виділялася
ОСОБА_4 під забудову (а. с. 8-11) та на даний
час перебуває у його власності (а. с. 13),
докази протилежного в матеріалах
справи відсутні, і відносяться до його
житлового будинку згідно технічного
паспорту (а. с. 23-27) та листа Біляївської
філії КП «БТІ» ОМР № 3 від 08.01.2014 року (а.
с. 284), а вказані документи стали
підставою для відчуження зазначених
спірних споруд ОСОБА_5, та ОСОБА_6
позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_7

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а рішення виконавчим комітетом
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про видачу йому свідоцтва про право
власності на житловий будинок, в тому
числі з спірними спорудами, приймалося
після його смерті - 19.07.2002 року, а також
на підставі цього рішення видавалося
на ім'я ОСОБА_9 після його смерті
свідоцтво про право власності на
житловий будинок № 250 від 27.01.2003 року, в
тому числі із спірними спорудами, яке в
подальшому стало підставою для видачі
спадкоємцям ОСОБА_9 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 05.08.2003 року, в тому числі і
на спірні споруди.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155
ЗК України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 9 ЦК України, в редакції 1963
року, який діяв на час прийняття
вищезазначеного рішення та видачі
свідоцтва на підставі цього рішення на
ім'я ОСОБА_9, здатність мати цивільні
права і обов'язки (цивільна
правоздатність), правоздатність
громадянина виникає в момент його
народження і припиняється з смертю.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_4 підлягають задоволенню, в
частині: визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 80 від 19.07.2002 року, в частині видачі
свідоцтва про право власності на
житлові будинки на ім'я ОСОБА_9.;
визнання недійсним свідоцтва про право
власності № 250 від 27.01.2003 року на
житловий будинок, виданого виконавчим
комітетом Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області;
визнання незаконною і скасування його
реєстрації в Одеському міському бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості в
філії м. Біляївка від 04.08.2003 року та
записаного у реєстровій книзі під №
40-ж; визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Біляївською державною
нотаріальною конторою Одеської
області серія ВАМ № 344036 від 05.08.2003 року
на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на житловий
будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1
однак лише стосовно спірних надвірних
споруд, оскільки в іншій частині
зазначені документи не порушують прав
ОСОБА_4, враховуючи обґрунтування
позовних вимог.

Тому, приймаючи до уваги
викладене, судова колегія частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги, в цій частині, а рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 11.07.2013 року підлягає
скасуванню, в цій частині з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення цих позовних вимог ОСОБА_4

Разом з тим не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_4 стосовно
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, укладеного 02.11.2005 року
між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
визнання за ним права власності на
спірні нежитлові будівлі, а з доводами
апеляційної скарги, в цій частині,
судова колегія не погоджується.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на вказане, відсутні підстави
для визнання зазначеного договору
недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК
України, на яку посилається позивач (а.
с. 180), враховуючи обґрунтування
позовних вимог та встановлені
обставини.

Також відсутні підстави і для визнання
вказаного договору недійсним
відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, на
яку посилається позивач, оскільки
позивачем не вказано ні в позовній
заяві ні в судовому засіданні, яка саме
особа, що вчинила спірний договір,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, і яких саме обставин,
а також позивачем не представлено
будь-яких доказів на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом, докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що відсутні підстави для
задоволення позовних вимог стосовно
визнання недійсним спірного договору
купівлі-продажу, то відсутні і підстави
для визнання за ОСОБА_4 права власності
на спірні нежитлові будівлі, оскільки
вони відчужені на підставі спірного
договору купівлі-продажу.

Проте, враховуючи визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого
Біляївською державною нотаріальною
конторою Одеської області серія ВАМ №
344036 від 05.08.2003 року, в частині спірних
надвірних споруд, на підставі якого
було укладено спірний договір
купівлі-продажу, в тому числі і
стосовно спірних споруд, то в даному
випадку може бути застосовано інший
спосіб захисту ОСОБА_4 своїх прав
стосовно цих споруд.

Також не підлягають задоволенню і
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 щодо
витребування з незаконного володіння
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надвірних споруд: «Д» -
вбиральню, «Е» - душ, «І» - колодязь, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
передання їх у її власність,
зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 привести
вказані надвірні споруди в первісний
стан, які судом першої інстанції були
задоволені.

Оскільки, відповідно до ст. 387 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Тобто, власник може вимагати
повернення свого майна лише у випадку,
якщо інша особа володіє його майном
незаконно.

Однак, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що спірні споруди
(вбиральня, душ, колодязь) знаходяться
на земельній ділянці, яка виділялася
ОСОБА_4 під забудову (а. с. 8-11) та на даний
час перебуває у його власності (а. с. 13) і
відносяться до його житлового будинку
згідно технічного паспорту (а. с. 23-27) та
листа Біляївської філії КП «БТІ» ОМР №
3 від 08.01.2014 року (а. с. 284).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

В задоволенні інших зустрічних
позовних вимог ОСОБА_7, судом першої
інстанції відмовлено і останньою
рішення суду першої інстанції не
оскаржується.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції, представник
ОСОБА_4 пояснив, що рішення суду першої
інстанції ним та його довірителем
оскаржується лише, в частині залишення
без задоволення позовних вимог ОСОБА_4
та, в частині задоволених зустрічних
позовних вимог ОСОБА_7

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та вважає,
що рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 11.07.2013 року
необхідно скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити частково. Визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету Усатівської
сільської Ради Біляївського району
Одеської області № 80 від 19.07.2002 року, в
частині видачі свідоцтва про право
власності на житлові будинки на ім'я
ОСОБА_9 стосовно надвірних споруд:
вбиральні, душа. Визнати недійсним
свідоцтво про право власності № 250 від
27.01.2003 року на житловий будинок, видане
виконавчим комітетом Усатівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, в частині надвірних
споруд: вбиральні, душа та визнати
незаконною і скасувати його реєстрацію
в Одеському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості в філії м. Біляївка від
04.08.2003 року, записаного у реєстровій
книзі під № 40-ж, в цій частині. Визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане
Біляївською державною нотаріальною
конторою Одеської області серія ВАМ №
344036 від 05.08.2003 року на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 в частині
надвірних споруд: вбиральні, душа,
колодязю. Інші позовні вимоги ОСОБА_4
залишити без задоволення. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7
відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
11.07.2013 року по справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Виконавчого
комітету Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про визнання рішення
незаконним та за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Усатівської сільської Ради
Біляївського району Одеської області
№ 80 від 19.07.2002 року, в частині видачі
свідоцтва про право власності на
житлові будинки на ім'я ОСОБА_9 стосовно
надвірних споруд: вбиральні, душа.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності № 250 від 27.01.2003 року на
житловий будинок, видане виконавчим
комітетом Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
в частині надвірних споруд: вбиральні,
душа та визнати незаконною і скасувати
його реєстрацію в Одеському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості в
філії м. Біляївка від 04.08.2003 року та
записаного у реєстровій книзі під №
40-ж, в цій частині.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, видане
Біляївською державною нотаріальною
конторою Одеської області серія ВАМ №
344036 від 05.08.2003 року на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 в частині
надвірних споруд: вбиральні, душа,
колодязю.

Інші позовні вимоги ОСОБА_4
залишити без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич