Провадження 2/263/177/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р. Жовтневий районний м.
Маріуполя Донецької області суд у
складі головуючого судді
Богуславської І.А. при секретарі
Орлової Н.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_1 до
Маріупольської міської ради, третя
особа перша Маріупольська державна
нотаріальна контора, про визнання
право власності на спадкове майно,
визнання права користування земельною
ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом до відповідача,
вказавши, що вона прийняла спадщину
після смерті свого батька ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 17/50
домоволодіння по АДРЕСА_1. При
оформленні правовстановлюючих
документів на право спадкування за
законом БТІ м. Маріуполя було виявлено
самовільну будову у вигляді сараю К-1.
Зазначена частина домоволодіння
складається з 2-3 житлових кімнат, 5.9 кв.
м., санвузла, а також сараю К-1 та
прибудови до сараю К-1. Внаслідок того,
що земельна ділянка, на якій
розташоване домоволодіння, не
приватизована, неможливо отримати
правовстановлюючі документи на
зазначену частину будинку. Тому,
уточнивши позовні вимоги, просить суд
визнати за нею право власності в
порядку спадкування на 17/50
домоволодіння по АДРЕСА_1, а саме
прибудову А1-1-2.99 кв. м., веранду а1-1-2,7 кв.
м., сарай Ж-1-2,3 кв. м., сарай Е-1-2.3 кв. м.,
сарай К-1-3,0 кв. м., літній душ Л-1 2,86 кв.
м., а також визнати право користування ?
частиною від 847 кв. м. земельної ділянки
по АДРЕСА_1.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що визнання права власності
на самовільні будови суперечить
вимогам чинного законодавства. Крім
того, визначити порядок користування
земельною ділянкою може лише власник
земельної ділянки, тобто Маріупольська
міська рада. Тому, в задоволенні позову
просить відмовити у повному обсязі.

Суд розглянув справу у відсутності
третьої особи першої Маріупольської
державної нотаріальної контори на
підставі її заяви.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
надані по справі докази, приходить до
висновку, що позовні вимоги
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). ОСОБА_2 при житті
склав заповіт від 29.08.1997 р., яким після
смерті залишив все належне йому майно
позивачці ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщину у,
як встановлено ч.1 ст.1270 ЦК України,
строк шість місяців, який починається з
часу відкриття спадщини.

Всупереч вказаним вимогам позивачка не
надала суду доказів того, що, по-перше,
спадкодавець при житті був власником
вказаного домоволодіння, тобто не
представила правовстановлюючих
документів на нього, по-друге, що вона
зверталася до нотаріальної контори у
встановлений законом строк із заявою
про прийняття спадщини, і, по -третє, що
нотаріус їй відмовив у оформленні її
спадкових справ.

Крім того, з наданої нею копії ухвали
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 16.01.1997 р. видно, що ОСОБА_2 на праві
власності належить 17/50 частки тільки
жилого будинку, та не вказано
конкретно, які саме приміщення входять
у вказану частку.

При таких обставинах суд вважає, що
позивачка безпідставно з цього приводу
звернулася до суду, оскільки ч.1 ст.3 ЦПК
України передбачає судовий захист
тільки порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно довідки БТІ сарай літ.К-1,
розташований в спірному домоволодінні,
є самочинно збудований (а.с.6).

Згідно ст.376 ч.5 ЦПК України на вимогу
власника земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Виходячи з зазначеної норми, суд
вважає, що така вимога, як визнання
законними самочинно зведені будівлі
літ.К-1 та Л-1 некоректна, до того ж
відсутні правові підстави і для
визнання за позивачкою як за
спадкоємницею права власності на них.

Як вбачається з представленої
позивачкою ухвали Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 16.01.1997
р., ОСОБА_2 виділена у користування ?
частина земельної ділянки площею 847
кв.м. по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст..123 ЗК України надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Тому суд вважає, що в даному випадку
питання про надання права користування
земельною ділянкою не входить в
компетенцію суду та відмовляє
позивачці у задоволенні цієї вимоги.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст. 376 ЦК України, ст. 123 ЗК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради, третя особа перша
Маріупольська державна нотаріальна
контора, про визнання право власності
на спадкове майно, визнання права
користування земельною ділянкою
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Донецької області
через Жовтневий районний суд протягом
10 днів після його проголошення.

Суддя
Богуславська
І.А.