Справа № 163/216/14-ц
Провадження № 2/163/51/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області в складі: головуючої - судді
Гайдук А.Л.,

при секретарі - Федчишин Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні
вимоги мотивувала тим, що з
відповідачем перебуває у шлюбі з 02.03.2010
року, який зареєстрований Луківською
селищною радою Турійського району
Волинської області, актовий запис № 6.
Від шлюбу сторони дітей не мають, однак
домовленості розірвати шлюб в органах
РАЦСу між ними не досягнуто, в зв'язку
із чим позивач звернулась до суду з
зазначеним позовом. Вказує, що спільне
життя з відповідачем не склалось,
сторони уже півтора року подружніх
стосунків не підтримують та проживають
окремо. Вважає, що примирення і
збереження сім'ї є неможливим та таким,
що суперечать її інтересам, оскільки
шлюб з відповідачем існує лише
юридично. З викладених підстав просила
шлюб розірвати та залишити їй прізвище
ОСОБА_1.

В судове засідання сторони не
з'явились, однак в канцелярію суду
подали заяви про розгляд справи за їх
відсутності. При цьому, у своїй заяві
позивач позов підтримала, на
примирення не погодилась, просила шлюб
розірвати, відповідач з позовними
вимогами погодився, просив суд не
надавати термін на примирення та шлюб
розірвати.

За викладених обставин розгляд справи
здійснювався за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позов підставний і підлягає
задоволенню.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого Луківською селищною радою
Турійського району Волинської області
02.03.2010 року, вбачається, що сторони
зареєстрували шлюб 02.03.2010 року, про що
зроблено відповідний актовий запис № 6
(а.с.4).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Викладені в позовній заяві фактичні
обставини взаємовідносин між
сторонами відповідачем не оспорено і
не спростовано, тому суд вважає їх
доведеними і приходить до висновку, що
шлюб між сторонами існує лише
формально й зберегти сім'ю неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Ст. 55 СК України передбачено, що дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК
України, кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони
тривалий час подружніх стосунків не
підтримують, не ведуть спільного
господарства, шлюб існує лише
формально.

З врахуванням того, що позивач не бажає
примиритися, суд приходить до висновку,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам позивача, а тому його слід
розірвати.

Таким, що не суперечить закону, суд
вважає прохання позивача про залишення
їй прізвища ОСОБА_1.

Згідно із ст.88 ЦПК України судові
витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174,
ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем с. Запілля Любомльського
району Волинської області, та ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Одеса,
зареєстрований 02 березня 2010 року
Луківською селищною радою Турійського
району Волинської області, актовий
запис № 6, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивача залишити ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які беруть участь у справі, але не були
присутні під час проголошення судового
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча: суддя

А.Л.Гайдук