АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/340/14
Головуючий у 1 інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Задорожному
А.Г.

за участю представника
позивача Маляра М.В.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», в інтересах якого діє
представник за довіреністю Маляр
Максим Васильович, на рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 08 серпня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

УСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року ПАТ «Дельта
банк» звернулося до суду з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів
151811,77 грн. заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування позову
посилається на те, що 23 квітня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3
укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 про
надання кредитних коштів у сумі 16656
доларів США зі сплатою 13,5% річних,
строком по 23 квітня 2015 року.

08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта
Банк» уклало з АТ «УкрСиббанк» Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, згідно з яким ПАТ «Дельта
Банк» стало новим кредитором у
правовідносинах первісного кредитора
з ОСОБА_3

Позичальник належним чином умов
договору не виконувала, у зв»язку із
чим позивач звернувся з позовом про
дострокове повернення коштів в сумі
151811 грн. 77 коп., що складаються із
заборгованості за кредитом 90408 грн. 26
коп. та заборгованості за відсотками
61403 грн. 51 коп.

Відповідач ОСОБА_2 є поручителем
за зобов»язаннями ОСОБА_3 на підставі
укладеного 23 квітня 2008 року з АКІБ
«УкрСиббанк» Договору поруки №199698.

Рішенням Голосіївського
районного суду м.Києва від 08 серпня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ПАТ «Дельта Банк», в
інтересах якого діє представник за
довіреністю Маляр М.В., подав
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову.

Посилається на помилкове
тлумачення судом умов договору щодо
виникнення права на дострокове
стягнення заборгованості.

В судовому засіданні
представник позивача апеляційну
скаргу підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 свого
обов»язку перед ПАТ «Дельта Банк» не
заперечував, вказавши про відсутність
на даний час матеріальної можливості
сплатити заборгованість за кредитним
договором, тому заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явилась, про день, час і
місце розгляду апеляційної скарги
повідомлялась належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності нез»явившихся осіб на
підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення з»явившихся осіб,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач передчасно використав своє
право достроково вимагати повернення
кредитних коштів, а також з того, що
наданий ним розрахунок не підтверджує
суму боргу, яку просить стягнути
позивач.

Проте, погодитися з таким висновком
суду першої інстанції неможна з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції
установлено, що 23 квітня 2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено
Договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу
№0 про надання кредитних коштів у
сумі 16656 доларів США зі сплатою 13,5%
річних, строком по 23 квітня 2015 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта
Банк» та АТ «УкрСиббанк» укладено
Договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, згідно з яким позивач став
новим кредитором у правовідносинах
первісного кредитора з ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 виступив
поручителем на підставі укладеного 23
квітня 2008 року з АКІБ «УкрСиббанк»
Договором поруки №199698.

З даних розрахунку від 15 листопада 2012
року убачається, що станом на 15
листопада 2012 року заборгованість
відповідача ОСОБА_3 за кредитним
договором становить 18993,09 долари США, що
згідно курсу НБУ складає 151811 грн. 77 коп.,
в тому числі: тіло кредиту - 11310,93 долари
США, що в еквіваленті складає 90408 грн. 26
коп.; відсотки-7682,16 доларів США, що в
еквіваленті складає 61403 грн. 51 коп. З них
прострочена заборгованість по
кредитному договору складає: тіло
кредиту - 5346,93 долари США, що в
еквіваленті складає 42738 грн. 01 коп.,
відсотки - 992,7 долари США, що в
еквіваленті складає 7934 грн. 65 коп.

З наданих досудових вимог від 19 жовтня
2012 року на ім'я відповідачів
убачається, що позивач повідомив
останніх про наявність простроченої
заборгованості і про необхідність
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором протягом
встановленого договором строку.

Зазначені досудові вимоги отримані
відповідачем ОСОБА_3- 06 листопада 2012
року, а відповідачем ОСОБА_2 - 03
листопада 2012 року.

Обґрунтованих заперечень щодо
проведеного розрахунку заборгованості
із зазначенням доказів матеріали
справи не містять.

Установлено також, що відповідно до
п.1.2.2 Кредитного договору відповідач
ОСОБА_3 зобов'язалась повернути кредит
у повному обсязі в терміни та розмірах,
що встановлені графіком погашення
кредиту згідно додатку №1 до договору
(якщо сторонами визначено такий графік
погашення та укладено додаток №1 до
договору), але в будь-якому випадку не
пізніше 23 квітня 2015 року, якщо тільки не
застосовується інший термін
повернення кредиту відповідно до умов
договору та/або умов відповідної угоди
сторін.

Відповідно до п.3.4.3 договору відповідач
зобов'язалась повернути банку всю суму
кредиту та повністю сплатити плату за
кредит у разі застосування банком
права вимоги дострокового повернення
кредиту в порядку, визначеному
розділом 6 договору та/або умов
кредитного договору.

Згідно з п.6.1.2 договору сторони
погодили, що у випадку настання
будь-якої з подій, що зазначені у п.3.1.2
договору, банк має право визнати термін
повернення кредиту таким, що настав
згідно з п.1.2.2 договору, та вимагати від
позичальника дострокового повернення
всієї суми кредиту та повної сплати
плати за кредит, змінивши при цьому
терміни повернення кредиту та плати за
кредит в сторону зменшення.

Зобов»язання, згідно статті 526 ЦК
України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа (
кредитодавець) зобов»язується надати
грошові кошти (кредит) позивальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позивальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов»язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини позики
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до частини першої статті 554
ЦК України у разі порушення
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову ( субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки ( ч.2 ст. 554
ЦК України).

Як роз»яснено в Постанові №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішення спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов»язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплаті процентів,
належних йому від суми кредиту.
Передбачене статтею 1050 ЦК право
кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред»явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК.

Із наведених норм закону та умов
договору слідує, що встановлення
банком нового терміну повернення всієї
суми кредиту є правом (а не обов»язком)
банку, не застосування якого не є
перешкодою для звернення до суду із
вимогами про дострокове повернення
частини кредиту, що залишилася, у
відповідності до вимог ст.1050 ЦК
України.

З урахуванням наведеного, висновки
суду першої інстанції щодо
передчасності вимог про стягнення
заборгованості, а наданий розрахунок
не підтверджує суми боргу, є такими, що
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
в інтересах якого діє представник за
довіреністю Маляр Максим Васильович,
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 08 серпня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
заборгованість за кредитом у сумі 11310
доларів 93 центи США, що згідно курсу
валют НБУ становить 90408 гривень 26
копійок, заборгованість за відсотками
у сумі 7682 долари 16 центів США, що згідно
курсу валют НБУ 100 дол.-799,3 грн.
становить 61403 гривні 51 копійку, всього
стягнути 18993 (вісімнадцять тисяч
дев»ятсот дев»яносто три) долари 09
центів США, що становить 151811 (сто
п»ятдесят одну тисячу вісімсот
одинадцять) гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 759 гривень 06 копійок у
рахунок відшкодування витрат на оплату
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 759 гривень 06 копійок у
рахунок відшкодування витрат на оплату
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова