АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/807/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №2/643/50/2013
Доповідач - Шаповал
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 05 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним, визнання
права на спадкування частини квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати заповіт, складений ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3, посвідчений 11.08.2009 року,
недійсним, та визнати за ним право на
спадкування ?? частини квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказував, що він є власником ?
частини квартири АДРЕСА_1.

Інша ? частина спірної квартири
належала його мати - ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

Після звернення до державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак дізнався, що
є заповіт, складений ОСОБА_4 11.08.2009 р.,
згідно якого його сестра - відповідачка
по справі, успадкувала все майно, яке на
день смерті на праві власності
належало покійній матері.

Даний заповіт ОСОБА_2 вважає недійсним
з тих підстав, що його зміст суперечить
дійсному волевиявленню матері , яка
вчинила його в час загострення хвороби
під впливом відповідачки та в час, коли
не могла усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними. На час складання
заповіту спадкодавцеві виповнилось 60
років. Мати була інвалідом першої групи
внаслідок травми, яка стала причиною
ампутації обох ніг, потребувала
постійного стороннього догляду. В
останні роки у неї розвився віковий
склероз, хвороба головного мозку,
печінки, нирок, була онкохворою
людиною, пройшла неодноразовий курс
хіміо- та гормонотерапії, майже
втратила зір, вживала сильні медичні
препарати і почастішали випадки
несприйняття дійсних подій. Внаслідок
цього ще за декілька років до смерті
мати перебувала на постійному
обстеженні у лікарів, в тому числі у
невропатолога та психіатра. Однак,
спроби поліпшити її психічний стан
позитивного результату не мали.

На день посвідчення заповіту у матері
спостерігався процес погіршення стану
здоров»я, психічного розладу.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 05 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З таким рішенням суду ОСОБА_2 не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст. 308 ЦПК
України.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові
суд першої інстанції виходив із того,
що при складенні ОСОБА_4 заповіту на
користь ОСОБА_3 її волевиявлення було
вільним і відповідало її внутрішній
волі, оскільки зібрані у справі докази
не свідчать про те, що в момент
складення заповіту вона не розуміла
значення своїх дій і не могла керувати
ними.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила в момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи, суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину слід робити,
перш за все, на основі доказів, які
свідчать про внутрішній, психічний
стан особи в момент вчинення правочину.
Хоча висновок експертизи в такій
справі є лише одним із доказів у справі
і йому слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності від 19. 12.
1997 р. ( а.с. 10, 11, 67)

Сторони по справі є рідними братом і
сестрою.

11. 08. 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким
заповідала все своє майно ОСОБА_3 ( а.с.
48)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Згідно висновку судової посмертної
судово - психіатричної експертизи № 900,
ОСОБА_4 11. 08. 2009 року ознак стійких
хронічних психічних розладів не мала,
за своїм психічним станом вона на час
складання заповіту розуміла значення
своїх дій та керувала ними. ( а.с. 104 - 105)

Отже, проведеною у справі експертизою
не зроблено висновку про
неспроможність ОСОБА_4 в момент
складення нею заповіту розуміти
значення своїх дій та керувати ними, а
тому обставини, на які посилається
позивачі не є підставою для визнання
заповіту недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 29 лютого 20121 року в справі № 6 - 9 цс 12,
яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є
обов'язковою для судів України, які
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність до його
рішення.

Суд повно та всебічно з»ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: