Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 432/4454/13-ц
Провадження № 22ц/782/5728/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого Ступіної Я. Ю.,

суддів: Коновалової В. А., Темнікової В.
І.,

при секретарі Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Стахановського міського суду
Луганської області від 13 грудня 2013 p. у
цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 про
визнання дій старшого державного
виконавця ВДВС Кіровського міського
управління юстиції у Луганській
області незаконними,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Стахановського міського суду
Луганської області від 13.12.2013 p. скарга
ОСОБА_2 про визнання дій старшого
державного виконавця ВДВС Кіровського
міського управління юстиції у
Луганській області залишена без
задоволення та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити скаргу.

В судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_3 підтримала
апеляційну скаргу, просила її
задовольнити.

Представник ВДВС Кіровського міського
управління юстиції у Луганській
області та представник стягувача - МПП
фірма „Схід" в судове засідання не
з'явилися, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи, оскільки про час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника заявника,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, з 22.06.2011 року на
виконанні у ВДВС Кіровського МУЮ у
Луганській області знаходиться
виконавчий лист № 2-29, виданий
Кіровським міським судом Луганської
області на підставі судового рішення,
яке набрало законної сили 03.03.2011 року,
про зобов'язання ОСОБА_2 укласти з малим
приватним підприємством фірма «Схід»
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкової
території відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 529 від
20.05.2009 р. (далі - постанова КМУ № 529).
Постанова про відкриття виконавчого
провадження заявником ОСОБА_2 не
оскаржувалася.

Під час відкриття виконавчого
провадження старший державний
виконавець ВДВС Кіровського МУЮ у
Луганській області надала заявнику
(боржнику) строк для добровільного
виконання рішення суду до 29.06.2011 р. і
після спливу зазначеного строку і
надання роз'яснень представнику
заявника на її заяви проводила дії з
приводу перевірки виконання рішення
заявником (боржником).

06.02.2013 р. заявник отримав виклик до
державного виконавця від 04.02.2013 р. з
повідомленням про необхідність
підписання договору, який наданий
стягувачем, до 14.02.2013 р., який додавався.

Заявник вважав, що державним
виконавцем належним чином не
перевірено відповідність умов
договору вимогам ст. 26 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги» та
Типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою КМУ № 829 від
01.06.2011 р., а саме: договір не містив в
себе 18 істотних умов, зазначених у ст.26
Закону України «Про жилого - комунальні
послуги». Крім того, державний
виконавець не перевірив чи дійсно
стягувач взагалі мав на той час право
укладати такі договори, чи дійсно він є
виконавцем послуг за чинним
законодавством. Тому заявник просив
суд визнати незаконними дії державного
виконавця при виконанні рішення суду
за виконавчим провадженням № 27177980, що
полягають у відсутності належної
перевірки умов договору, наданому для
підписання боржником з боку стягувача,
ст. 26 Закону України «Про житлово -
комунальні послуги», Типовому договору
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, який затверджений
постановою КМУ № 829 від 01.06.2011 р., а також
у винесенні щодо боржника вимоги про
підписання договору, наданому
стягувачем, який не містить всіх 18
суттєвих умов згідно із ст. 26 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги», не відповідає Типовому
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який
затверджений постановою КМУ № 829 від
01.06.2011 р., заповнений і підписаний
стягувачем, а також у відсутності
належної перевірки повноважень
стягувача на укладання договору (чи є
він виконавцем послуг). Також просив
зобов'язати державного виконавця
витребувати у стягувача для підписання
боржником договір, який містить 18
суттєвих умов згідно із ст. 26 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги», відповідає Типовому договору
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, який затверджений
постановою КМУ № 829 від 01.06.2011 р.,
заповнений і підписаний стягувачем, а
також підтвердження того, що стягувач
на цей час є законним виконавцем
послуг.

Відмовляючи в задоволені скарги, суд
виходив з того, що дії державного
виконавця були прийняті та вчинені
відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця і
права чи свободи заявника не було
порушено.

Такі висновки суду є законними і
обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Оскільки рішенням апеляційного суду
Луганської області від 03.03.2011 р. змінено
рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 24.01.2011 р.:
скасовано в частині зобов'язання
відповідачів укласти з позивачем
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій на умовах, розроблених МПП
фірма „Схід" та в цій частині ухвалено
нове рішення, яким суд зобов'язав
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 укласти з МПП фірма
„Схід" договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій відповідно до
постанови КМУ № 529 від 20.05.2009 р., в іншій
частині рішення суду залишено без змін,
а у касаційному порядку ці рішення не
переглядалися, то відповідно до вимог
ст. 319 ЦПК України - набрали законної
сили, а тому є обов'язковими для
боржників і підлягають виконанню.

Завершальною стадією судового
провадження, відповідно до положень
ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження»(далі - Закон) є виконавче
провадження - яке є сукупністю дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
проводяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст. 11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом;

Згідно ст. 75 Закону після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. (ч.1) У разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. (ч.2) У разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону та вносить
подання подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Направлення заявнику (боржнику) листа
від 04.02.2013 р. з повідомленням про
необхідність підписання договору, який
наданий стягувачем, до 14.02.2013 р.,
відповідає положенням ст. 75 Закону
України „Про виконавче провадження".

Посилання заявника (боржника) на те, що
державним виконавцем належним чином не
перевірено відповідність умов
договору вимогам ст. 26 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги» та
Типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою КМУ № 829 від
01.06.2011 р., та не перевірено чи дійсно
стягувач взагалі мав на той час право
укладати такі договори, чи дійсно він є
виконавцем послуг за чинним
законодавством, є необґрунтованими,
оскільки такі дії не передбачені
ст.ст.11, 75 Закону України „Про
виконавче провадження".

Згідно ст. 8 Закону стягувачем є
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ.

Оскільки за судовим рішенням, яке
набрало законної сили і яке
виконувалося державним виконавцем,
стягувачем є МПП фірма „Схід", а
боржником відомостей щодо припинення
чи ліквідації цієї юридичної особи
державному виконавцю не надавалося,
тому у останнього відсутні підстави
для перевірки повноважень стягувача -
чи є він виконавцем послуг чи ні. Суду
таких відомостей також не надано. Інші
доводи заявника з цього питання при
наявності судового рішення, яке
набрало законної сили і яким
встановлено, що виконавцем послуг є МПП
фірма „Схід", є необгрунтованими.

Тому при виконанні судового рішення, за
яким боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії, державним
виконавцем дотримано загальних умов
виконання такого рішення, встановлених
ст. 75 Закону.

Доводи апеляційної скарги є доводами
представника заявника в суді першої
інстанції при розгляді скарги, яким
судом першої інстанції з дотриманням
норм процесуального права надана
правильна правова оцінка в оскарженому
судовому рішенні. Крім того, ці доводи
фактично є суб'єктивним тлумаченням
заявником норм матеріального і
процесуального права на свою користь, з
яких вбачається не згода із судовим
рішенням по суті, яке виконується
державним виконавцем.

Посилання апелянта на те, що судове
рішення недостатньо мотивовано, є
необґрунтованими, оскільки, як
зазначено в рішенні Європейського Суду
з прав людини у справі „Руїс Торіха
проти Іспанії" від 09.12.1994 року, що хоча
пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує
обґрунтовувати свої рішення, його не
можна тлумачити як такий, що вимагає
детальної відповіді на кожний
аргумент.

Щодо вирішення судом питання судових
витрат, то судове рішення відповідає
положенням ст. 388 ЦПК, згідно якої
судові витрати, пов'язані з розглядом
скарги, покладаються судом на заявника,
якщо було постановлено рішення про
відмову в задоволенні його скарги.

Таким чином, ухвала суду постановлена з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 315, 319, 325 ЦПК України
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Стахановського міського суду
Луганської області від 13 грудня 2013 p.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:

Cудді: