АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар:Тодоряк Г.Д.

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ КБ «Приватбанк» -
Бацей Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні ОСОБА_2, в інтересах якого за
довіреністю діє ОСОБА_3, на заочне
рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 26 жовтня 2012
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,-

встановила:

У вересні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості.

Посилалось на те, що між ним та ОСОБА_2
укладено кредитно-заставний договір
від 04.06.2008 року.

Відповідно до умов договору останній
отримав кредит у розмірі 8532,89 доларів
США зі сплатою відсотків у розмірі 15%
річних з кінцевим терміном повернення
03.06.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
між позивачем та ОСОБА_5 укладено
договір поруки від 04.06.2008 р.

В порушення умов договору відповідач
свої зобов'язання належним чином не
виконував, не сплачував заборгованість
по кредиту та відсоткам, у зв'язку з чим
станом на 16.05.2012 року утворилась
заборгованість у сумі 18719,43 доларів США,
а саме: заборгованість за кредитом 8296,84
доларів США; заборгованість за
процентами 1926,12 доларів США:
заборгованість по

№22-ц/794/5/14
Головуючий у І інстанції Телешман О.В.

Категорія 19/27
Доповідач Перепелюк Л.М.

пені 6397,67 доларів США; заборгованість
по комісії за користування кредиту 1177,60
доларів США, що згідно курсу валют
встановленого Національним Банком
України станом на 16.05.2012 р. становить
149568,25 грн.

Просило стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість у розмірі
149568,25 гривень та судові витрати.

Заочним рішенням Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 26 жовтня 2012 року позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 149568 гривень 25 копійок
боргу.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в
інтересах якого за довіреністю діє
ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк».

Посилається на те, що суд першої
інстанції не врахував, що обставини,
викладені в позовній заяві, не
відповідають дійсним обставинам
взаємовідносин між відповідачем та
позивачем, а викладені в ній вимоги не
відповідають нормам матеріального
права.

20.02.2013 року ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області зупинено
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості до вирішення справи, що
розглядається Кельменецьким районним
судом Чернівецької області за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання умов кредитного договору
недійсними та розірвання кредитного
договору.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 11
жовтня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання умов
договору №CVHMA737491073 від 04 червня 2008 року
недійсними та розірвання договору з
моменту вилучення заставного
автомобіля та у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання припиненим договору поруки
№CVHMA737491073 від 04 червня 2008 року з
моменту вилучення заставного
автомобіля.

Рішення набрало законної сили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які брали участь у розгляді справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого за
довіреністю діє ОСОБА_3, слід
відхилити.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про задоволення позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості.

Зазначений висновок суду ґрунтується
на нормах матеріального права та на
підставі поданих сторонами доказів.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором , а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 04
червня 2008 року був укладений кредитний
договір № CVHMA737491073. Згідно даного
договору останній отримав кредит у
розмірі 8532,89 доларів США зі сплатою
відсотків у розмірі 15% річних з
кінцевим терміном повернення 03.06.2013
року, що підтверджується змістом
розділу 16 вказаного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань
між позивачем та ОСОБА_5 укладено
договір поруки від 04.06.2008 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не
виконував умови договору, внаслідок
чого станом на 16.05.2012 року утворилась
заборгованість в розмірі 18719,43 долара
США, що згідно курсу валют
встановленого Національним банком
України становить 149568,25 гривень.

Твердження апелянта про те, що він
погасив повністю всю суму
заборгованості, здавши банку на
реалізацію автомобіль, спростовується
матеріалами справи, а саме наданими
банком до позовної заяви розрахунками
станом на 16.05.2012 року.

Після реалізації автомобіля грошові
кошти, які були вилучені при цьому, в
першу чергу, відповідно до умов
договору, зараховані на погашення
заборгованості по відсотках, решта - на
погашення тіла кредиту.

Посилання апеляційної скарги на те, що
суд першої інстанції неправильно
застосував норми, які регулюють
поруку, у зв'язку з чим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК не
передбачена, є безпідставними,
оскільки ст. 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов"язку.

У разі порушення боржником
зобов"язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Порука є спеціальним заходом майнового
характеру спрямованим на забезпечення
виконання основного зобов"язання, чим
обумовлюється додатковий характер
поруки стосовно основного
зобов"язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов"язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов"язання
боржника та кредитором боржника.

Ч.2 ст. 553 ЦК України встановлено, що
порукою може забезпечуватися
виконання зобов"язання частково або у
повному обсязі.

Таким чином, обсяг зобов"язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов"язань боржника
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Що стосується доводів апеляційної
скарги щодо порушенням судом норм
процесуального права, що призвели до
неможливості правового обґрунтування
незаконності позовних вимог, надання
доказів, а в цілому до незаконного
рішення суду, то колегія суддів
вважає, що вони є необґрунтованими,
висновків суду не спростовують, а
тому не можуть бути прийняті до
уваги.

Посилання апелянта на те, що позивач
ПАТ КБ «Приватбанк» не довів, яка саме
сума коштів була виручена ним від
реалізації автомобіля, який знаходився
у заставі, а із зазначеною банком сумою
у розмірі 3000 доларів США він не
згідний, спростовується зазначеним
вище розрахунком боргу відповідача,
наданим банком, а також поясненнями
представника банку Бацей ТМ., яка
показала що автомобіль реалізовував
не банк, а ОСОБА_6, якому особисто
відповідачем ОСОБА_2 була надана
довіреність на укладення від його
імені договору купівлі-продажу
автомобіля, а тому довіреною особою, а
не банком, вносились кошти на
погашення боргу ОСОБА_2

Крім того, як стверджував сам
представник відповідача ОСОБА_3,
автомобіль банку був переданий після
його пошкодження у ДТП.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції чи
доводили б порушення ним норм
цивільного та процесуального
законодавства апеляційна скарга не
містить.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК
України, відповідач ОСОБА_2 не надав
суду належні та допустимі докази на
спростування висновків суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 26 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: