АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

19 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Мургі М.В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-сервіс» на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 07 листопада
2013 року в справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Житло-сервіс» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 07.11.2013 року в задоволенні
позову ТОВ «Житло-сервіс» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги відмовлено.

ТОВ «Житло-сервіс», вважаючи, що
рішення постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального
права‚ без з'ясування обставин, які
мають для справи в апеляційній скарзі
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що з наданого
позивачем розрахунку заборгованості
чітко вбачається, що в якому місяці і за
які послуги нараховані відповідачу до
сплати кошти, а тому висновок суду про
те, що відповідач здійснював оплату за
надані йому комунальні послуги згідно
тарифів є помилковим, відповідач не
сплачував надані йому послуги по
утриманню паркомісць. Судом не
враховано, що тарифи за надані
житлово-комунальні послуги
встановлюються не обслуговуючою
організацією, а відповідними
розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації. Відповідач не
звертався з відповідними заявами до
позивача з приводу завищення тарифів,
роз'яснення їх структури чи ненадання
комунальних послуг. Висновок суду щодо
неправомірності договору про
відступлення права вимоги є
необґрунтованим, оскільки даний
договір є діючим та ніким не
скасований.

В судовому засіданні представник ТОВ
«Житло-сервіс» апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні просила апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних дише
формальних міркувань.

Встановлено судом та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1 та двох
машиномісць АДРЕСА_2, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 21.07.2004
року, зареєстрованого 28.07.2004 року у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
та договорами купівлі-продажу
машиномісця від 06.12.2004 року. (а.с.11-12, 89-90,
94-95).

Актом про приймання в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
зареєстрованого 31.12.2003 року за № 417,
житловий будинок з підземними
автостоянками та приміщеннями
громадського обслуговування АДРЕСА_1
було введено в експлуатацію та
експлуатаційною організацією
виступило ТОВ «Житло-сервіс» (а. с. 9).

Згідно довідки з місця про реєстрацію і
склад сім'ї форми №3, виданої 15.07.2013 року
ТОВ «Житло-сервіс» особовий рахунок на
АДРЕСА_1 відкрито на ім'я ОСОБА_2,
останній у вказаній квартирі не
зареєстрований (а. с. 13).

Відповідно до ст. 179 ЖК УРСР,
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року № 572, власник та наймач (орендар)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку зобов'язаний, зокрема,
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору та оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

01.08.2004 року між ТОВ «Житло-сервіс» та
ОСОБА_2 був укладений договір на участь
у витратах з утримання жилого будинку
та прибудинкової території № 14-П,
згідно якого ТОВ «Житло-сервіс»
забезпечує обслуговування та ремонт
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
а також прибудинкової території, а
ОСОБА_2 приймає участь своїми коштами у
витратах на виконання вказаних робіт а
також виконує оплату комунальних
послуг за квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 48-49).

Пунктами 6.1., 6.2., 6.2.1., 6.2.2. договору № 14-П
від 01.08.2004 року, сторони погодили, що
розрахунок вартості комунальних
послуг та вартості відшкодування
власником своєї участі у витратах з
утримання жилого будинку та
прибудинкової території виконується
на підставі додатку № 1 до цього
договору, складеного у відповідності
до чинних розцінок та тарифів. Всі
платежі виконуються Власником не
пізніше 10-го числа наступного місяця у
наступному порядку: шляхом внесення
платежів в установи Ощадбанку, платежі
за спожиті енергоносії виконуються
Власником самостійно на підставі
прямих угод з постачальником.

Пунктами 7.2, 7.3 договору № 14-П
передбачено, що цей договір набирає
чинності з моменту підписання і діє до
моменту відчуження. Всі додатки та
доповнення до цього договору,
підписані уповноваженими
представниками сторін, є невід'ємними
частинами цього договору.

У додатку № 1 наведено розрахунок
платежів за договором №14-П від 01.08.2004
року (а.с. 50).

07.04.2006 року, 02.04.2012 року, 20.04.2010 року,
31.05.2010 року ТОВ «Житло-сервіс» були
укладені договори № 521517 на постачання
теплової енергії у гарячій воді та
додаткова угода до нього, договір №
521521 на постачання теплової енергії у
гарячій воді та додаткова угода до
нього, договір № 2735 про надання
послуг, договір № 343/12 про надання
послуг з вивозу та знешкодження
твердих побутових відходів (ТПВ),
договір № 29/10 на виконання робіт по
технічному обслуговуванню ліфтів (а. с.
57- 74).

Свої позовні вимоги ТОВ «Житло-сервіс»
обґрунтовувало тим, що відповідач з не
виконує умови договору № 14-П на участь
у витратах з утримання жилого будинку
та прибудинкової території належним
чином, у зв'язку із чим у нього виникла
заборгованість за період з 01.04.2010 року
по 01.05.2013 року в розмірі 16 686,71 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З наданих відповідачем суду першої та
апеляційної інстанцій квитанцій
вбачається, що за період, в якому
зазначено про наявність
заборгованості, відповідачем повністю
здійснювалась проплата згідно
квитанцій про оплату рахунків, в жодній
з них про наявність боргу не
зазначалося.

Розрахунок заборгованості, наданий
позивачем (а.с.16-17), не відповідає даним,
які зазначалися в квитанціях на оплату
та не відображає реальних оплат,
здійснених ОСОБА_2, що підтверджується
відповідними квитанціями.

Судом першої інстанції дано також
належну оцінку тому, що відсутні
підстави для стягнення з ОСОБА_2 9899
грн.55 коп., зазначених в розрахунку
заборгованості як сума коригування
боргу у зв'язку з перерахуванням згідно
договору про відступлення права вимоги
між ТОВ «Житло-Сервіс» та ТОВ
«Житло-Буд», яке обслуговувало будинок
до квітня 2010 року. З матеріалів справи
вбачається, що ТОВ «Житло-Сервіс»
згідно акту приймання в експлуатацію
закінченого будівництвом об′?єкта від
31.12.2003 року є експлуатаційною
організацією житлового будинку в
АДРЕСА_1, договір на участь у витратах
на утримання жилого будинку та
прибудинкової території 01.08.2004 року
ОСОБА_2 було укладено безпосередньо з
позивачем. Судам не надано будь-яких
доказів на підтвердження тому, що ТОВ
«Житло-Буд» мало право вимоги до ОСОБА_2

На підтвердження існування у
відповідача заборгованості по оплаті
за обслуговування паркомісць
позивачем належних доказів також не
надано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність у
відповідача заборгованості щодо
оплати послуг з утримання будинку і
прибудинкової території та плати за
комунальні послуги, оскільки належних
доказів у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК
існування такої позивачем не надано.
ОСОБА_2 ж надано докази, що він належно
сплачував виставлені йому рахунки.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони не
впливають на законність рішення, яке
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, в
межах заявлених позовних вимог, а тому
колегія суддів апеляційного суду не
знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України , колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-сервіс» - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 07 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий - суддя:

Судді:

Справа № 757/15325/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/663/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Кирилюк І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.