Справа №784/5023/13 05.02.2014 05.02.2014 05.02.2014
Провадження №22-ц/784/72/14
Провадження №22-ц/784/77/14
Провадження №22-ц/784/72/14
інстанції Батченко О.В.
Доповідач апеляційного суду Тищук Н.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

Вступна та резолютивна частина

5 лютого 2014р.
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Тищук Н.О., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання
Рудніку Є.М.,

за участю представника позивача -
Чайкіна О.С.,

представника відповідача - ОСОБА_3, -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») на додаткове
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 жовтня 2013 року та
ОСОБА_5 на заочне рішення від 21 лютого
2013 року та додаткове рішення від 18
жовтня 2013 року Центрального районного
суду м. Миколаєва у справі за позовом
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про дострокове розірвання
договору, стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

у с т а н о в и л а:

31 травня 2010 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом про дострокове
розірвання кредитного договору,
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в розмірі 93 163 долари США 30
центів, що еквівалентно 738 403,00 грн. та
суму пені в розмірі 21 602 грн. 35 коп.,
всього разом 760 005 грн. 35 коп., звернення
стягнення на предмети іпотеки -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 в рахунок
погашення заборгованості, що
утворилась внаслідок невиконання
відповідачем ОСОБА_5 своїх зобов'язань
за кредитним договором, укладеним 08
квітня 2008 року.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 21
лютого 2013 року позов задоволено,
постановлено звернути стягнення в
межах 93 163 долари США 30 центів, що
еквівалентно 738 403,00 грн. на предмети
іпотеки - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та трикімнатну квартиру
АДРЕСА_2 шляхом проведення прилюдних
торгів квартири АДРЕСА_2 з початковою
ціною 360 383,00 грн., що еквівалентно 71 363
долари США і квартири АДРЕСА_1 з
початковою ціною 228 866,00 грн., що
еквівалентно 45 320,00 доларів США, за
рахунок чого задовольнити вимоги
позивача за кредитним договором в
розмірі 93 163 долари США 30 центів, що
еквівалентно 738 403,00 грн. та складаються
з заборгованості за кредитом в розмірі
80 000,00 доларів США, що еквівалентно 634072,00
грн., простроченої заборгованості за
відсотками 13 163 долари США 30 центів, що
еквівалентно 104 331,00 грн. та пені в сумі 21
602 грн. 35 коп. Розподілено судові
витрати.

Додатковим рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 18
жовтня 2013 року постановлено позов
задовольнити, розірвати кредитний
договір № 014/08-112/77828, укладений 08 квітня
2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_5 ,розірвати договір поруки №
014/08-112/77828/П1, укладений 08 квітня 2008 року
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_6, стягнути в солідарному порядку
з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за
кредитним договором в розмірі 93 163
долари США 30 центів, що еквівалентно 738
403,00 грн. та складаються з
заборгованості за кредитом в розмірі 80
000,00 доларів США, що еквівалентно 634072,00
грн., простроченої заборгованості за
відсотками 13 163 долари США 30 центів, що
еквівалентно 104 331,00 грн. та пені в сумі 21
602 грн. 35 коп.

Не погоджуючись з прийнятим
додатковим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
додаткове рішення суду скасувати в
частині дострокового розірвання
кредитного договору та договору поруки
в зв'язку з тим, що у разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни, а у банку немає
наміру щодо подальшого припинення
зазначених договорів відповідно до
рішення суду.

Не погоджуючись з прийнятими заочним
та додатковим рішеннями відповідач
ОСОБА_5 також подав апеляційну скаргу в
якій просив скасувати заочне рішення
Центрального районного суду від 21
лютого 2013 року щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки в частині
задоволення вимог за заборгованістю по
пені в сумі 21 602 грн. 35 коп., а додаткове
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 жовтня 2013 року в
частині стягнення на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» з відповідачів
в солідарному порядку заборгованості
за кредитним договором в розмірі 93 163
долари США 30 центів, що еквівалентно 738
403,00 грн. та складаються з
заборгованості за кредитом в розмірі 80
000,00 доларів США, що еквівалентно 634072,00
грн., простроченої заборгованості за
відсотками 13 163 долари США 30 центів, що
еквівалентно 104 331,00 грн. та пені в сумі 21
602 грн. 35 коп. Зазначав, що позивач не
надав обґрунтованого розрахунку на
підтвердження суми пені, крім того,
існують обставини для відмови в
стягненні пені, вважав неможливим
стягнення кредитної заборгованості
одночасно із зверненням стягнення на
предмети іпотеки в рахунок погашення
тої самої заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши наведені в скарзі
доводи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга позивача не підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга
відповідача ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 8 квітня 2008 року
між відкритим акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_5
укладений кредитний договір №
014/08-112/77828 з лімітом 80000 дол. США під 13 %
річних, строком до 08 квітня 2028 року.

В якості забезпечення виконання
зобовязань 08 квітня 2008 року між Банком
та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений
іпотечний договір, за яким передано
нерухоме майно, а саме: трикімнатна
квартира АДРЕСА_2 яка належить ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Миколаївською міською службою
приватизації державного житлового
фонду 3 листопада 1997 року,
зареєстрованого в ММБТІ 29 березня 2004
року за №17006, реєстраційний №5261764, та
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Миколаївською міською службою
приватизації державного житлового
фонду 3 листопада 1997 року,
зареєстрованого в ММБТІ 29 березня 2004
року за №17006, реєстраційний №5261764, а
також свідоцтва про право на спадщину
за законом, виданого Першою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою 25 липня 2005 за р.№4-680,
зареєстрованого в ММБТІ 4 квітня 2008
року за №17006, реєстраційний №5261764.
Заставна вартість майна визначена
сторонами в сумі 360383 грн. 00 коп., що
еквівалентно 71363,00 доларів США.

Також в якості забезпечення
виконання зобовязань 08 квітня 2008 року
між Банком та ОСОБА_6 укладений
іпотечний договір, за яким передано
нерухоме майно, а саме: однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 що належить
відповідачу ОСОБА_6 на праві власності
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Першою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою 25 липня 2005 за р.№4-678,
зареєстрованого в ММБТІ 25 серпня 2005
року за №18224, реєстраційний №5209900.
Заставна вартість майна визначена
сторонами в сумі 228866 грн. 00 коп., що
еквівалентно 45320,00 доларів США.

Крім того, в забезпечення виконання
умов Договору 08 квітня 2008 року
укладений договір поруки № 014/08-112/77828/П1,
згідно якого поручитель ОСОБА_6
зобовязана відповідати перед
позивачем за виконання відповідачем
ОСОБА_5 своїх зобовязань за кредитним
договором в повному обсязі.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 належним
чином умови договору не виконав, суд
правомірно звернув стягнення на два
предмета іпотеки, так як
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов»язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів не приймає до уваги
аргументи апелянта щодо
неправомірності звернення стягнення
на суму пені в розмірі 21602,35 грн.,
оскільки з наданого позивачем
розрахунку заборгованості вбачається
дана сума заборгованості, і апелянтом
вказаний факт в судовому засіданні
спростований не був.

Разом з тим, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_5 і скасування додаткового
рішення від 18.10.2013р. в частині позовних
вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - про стягнення
заборгованості з наступних підстав.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму ВССУ
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
№5 від 30.03.2012р., суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Таким чином, стягуючи борг за
кредитним договором солідарно з
відповідачів та одночасно звертаючи
стягнення на предмет іпотеки, суд не
врахував, що одночасне стягнення боргу
за кредитом і звернення стягнення на
предмет іпотеки тягнуть за собою
стягнення в подвійному розмірі.
Оскільки відповідач ОСОБА_5 є одночасно
позичальником і іпотекодавцем, а
відповідач ОСОБА_6 - одночасно
поручителем і іпотекодавцем, суд
повинний був відмовити в задоволенні
позовної вимоги про солідарне
стягнення заборгованості з
відповідачів, оскільки одночасне
стягнення з них боргу і звернення
стягнення на передане ними в іпотеку
майно суперечить закону.

Колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоленні апеляційної
скарги Банку, оскільки як вбачається з
матеріалів справи, банк заявляв
позовну вимогу стосовно розірвання
кредитного договору та договору
поруки, суд правомірно задовольнив
дану позовну вимогу, а відтак немає
підстав скасовувати рішення суду в
даній частині, оскільки воно ухвалене з
дотриманням норм права.

За такого, додаткове рішення районного
суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню в частині з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову у задоволенні вимог про
солідарне стягнення заборгованості з
відповідачів.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 21
лютого 2013 року - залишити без мін.

Додаткове рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 18
жовтня 2013 року - скасувати в частині
позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 - про стягнення
заборгованості і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді