АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/440/14 р.
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 617/1679/13-ц
Доповідач - Івах А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Ізмайлової
Г.Н., Пшенічної Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Вовчанська водопровідна
дільниця» на рішення Вовчанського
районного суду Харківської області від
06 листопада 2013 року по справі за
позовом Комунального підприємства
«Вовчанська водопровідна дільниця» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
працівником,-

в с т а н о в и л а:

11 вересня 2013 року Комунальне
підприємство «Вовчанська водопровідна
дільниця» звернулося до суду з
вищевказаним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що з 02.01.2007 року
відповідно до наказу від 27.12.2006р. № 95
відповідач ОСОБА_1 працював на посаді
інженера з 27.12.2006 року. Наказом від
05.01.2012 р. № 4 йому було доручено
виконувати поряд з основною роботою
інженера додаткову роботу з контролю
за ефективністю витрат
паливно-мастильних матеріалів,
обов'язок якісного та своєчасного
ведення подорожніх листів за вакантною
посадою механіка, у порядку суміщення
посад. З 20.05.2008 року відповідно до
наказу №33 від 20.05.2008р. на посаду
бульдозериста за сумісництвом було
прийнято відповідача ОСОБА_2. 19 жовтня
2009р., 17 та 19 липня 2012 року відповідно до
подорожніх листів, підписаних ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та інженером ОСОБА_1,
використовувався бульдозер Т-150 для
проведення робіт на полігоні твердих
побутових відходів. Згідно наказів по
підприємству від 13.07.2012р. за № 115 та 116, 17
та 19 липня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
знаходилися у відпустці, що свідчить
про викривлення даних про виконання
обсягу робіт.

Посилаючись на те, що відповідачами
безпідставно списано 100 літрів
дизельного палива на суму 983 грн. 16 коп.
та 4 літри мастила на суму 72 грн., тим
самим КП «Вовчанська водопровідної
дільниці» заподіяно шкоди у розмірі
1055грн. 16 коп. ця шкода заподіяна
внаслідок порушення відповідачами
покладених на них трудових обов'язків,
оскільки занесення недостовірних
даних до подорожнього листа є
порушенням положень ч.1, 8 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність в Україні»
відповідні операції по списанню ПММ в
бухгалтерському обліку відображено в
журналі - ордері №33 за липень 2012 року за
дебетом рахунку 232 «Виробництво»,
кредитом рахунку 203 «Паливо». Внаслідок
допущеного порушення у звітності «Звіт
про фінансові результати» за 2012 рік
завищено: по рядку «Собівартість
реалізованої продукції (товарів, робіт,
послуг)» на суму 1055.16грн., витрати по
рядку «Матеріальні витрати» - на 1055,
16ргн., що є порушенням вимоги закону,
позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Вовчанського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року в задоволені позовних вимог
Комунальному підприємству «Вовчанська
водопровідна дільниця» - відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Комунальне підприємство
«Вовчанська водопровідна дільниця»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
та стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2. на їх
користь судовий збір у розмірі 114.70грн.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені сторонами у суді першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, судова колегія приходить до
наступного:

Розглядаючи спір, суд повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази у їх
сукупності, встановив фактичні
обставини справи, правильно визначився
з юридичною природою спірних
правовідносин, що виникли між
сторонами, законом, що ці
правовідносини регулює та ухвалив
рішення таке, що відповідає вимогам ст.
ст. 213, 214 ЦПК України, у відповідності до
положень ст.. 215 ЦПК України привів
мотиви, з яких вважає встановленою
відсутність фактів, якими позивач
обґрунтував свої позовні вимоги, при
цьому узяв до уваги конкретні
обставини у справі.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд виходив із того, що згідно
подорожнього листа від 19.07.2012р., ОСОБА_3
на тракторі Т-150 виконував роботи на
полігоні ТПВ. Трактор був заправлений 40
літрами дизельного палива, а
ОСОБА_217.07.2012р. виконував роботи на
полігоні твердих побутових відходів,
для виконання роботи був заправлений
трактор - бульдозер 60 літрами
дизельного палива. 19.07.2012р. роботи на
полігоні по ліквідації загорання
виконував ОСОБА_3 і для виконання робіт
трактор був заправлений 40 літрами
дизельного палива. Подорожні листи
виписані інженером ОСОБА_1 та належним
чином оформлені. Паливо - мастильні
матеріали використані за призначенням,
та перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
відпустці і виконання ними за
дорученням керівництва робіт на
полігоні ТПВ, а також оформлення
подорожніх листів інженером ОСОБА_1 на
виконання робіт на полігоні ТПВ, не
може вважатися викривленням даних про
виконання робіт.

Висновок суду ґрунтується на основі
повно з'ясованих конкретних обставин,
погоджується з нормами ст. ст.. 57, 58, 59, 64
ЦПК України, відповідає вимогам ст.ст.
130, 132, 138 КЗпП України, оскільки
позивачем не надано підтверджень
порушення відповідачами покладених на
них обов'язків.

За вимогами ст.. 130 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ст..132 КЗпП України, за
шкоду заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких її заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди.

Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 Кодексу.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, ухвалив
законне рішення на основі повно в
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду
судова колегія не вбачає.

Керуючись 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства «Вовчанська
водопровідна дільниця» - відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -