Номер провадження № 22-ц/785/1060/14
Головуючий у першій інстанції Гринчак
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 29 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа-державний
нотаріус Роздільнянського району
Одеської області, про визнання права
власності на спадкове майно та його
розподіл,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду
із зазначеним позовом, який
неодноразово змінював та уточнював,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько ОСОБА_6 після смерті якого
відкрилася спадщина на: житловий
будинок з господарськими спорудами та
гараж по АДРЕСА_1; мотоцикл ІМЗ Урал М 72
Н, державний номер НОМЕР_1; земельні
ділянки площею 0,25 га, що знаходиться на
території Буцинівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області та площею 2,74 га, яка
знаходиться на території
Кидрасівської сільської ради
Бершадського району; заощадження в
Ощадбанку. Батько залишив заповіт, яким
все своє майно заповів йому та сестрам
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У встановлений законом строк він
звернувся до Роздільнянської районної
державної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на гараж, проте у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів на гараж йому було
відмовлено в видачі свідоцтва.

Позивач просив визнати за ним право
власності відповідно до заповіту на
гараж площею 30 кв.м. літ. «З» згідно
технічного паспорту будинку та
прибудинкових споруд; ? частину
будинку, решти прибудинкових споруд та
земельної ділянки, площею 0,0625 га, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;1/4
частину мотоцикла К 750; ? частину від
суми 40 000 грн. заощаджень покійного
батька, що знаходяться у ОСОБА_4 та ? (1,37
га) частину земель
сільськогосподарського призначення,
що знаходяться в АДРЕСА_2; зобов'язати
ОСОБА_4 повернути йому ? частину
спадкових коштів на суму 10 000 грн, якими
вона незаконно володіє в 10 денний
термін та 400 грн. за час їх володіння;
визнати його виконавцем заповіту та
встановити оплату за виконання ним цих
обов'язків за рахунок відповідачів
рівними частками в розмірі 5 відсотків
від вартості спадкового майна та
відшкодувати йому судові витрати на
суму 344,1 грн.

Відповідачі та третя особа позов
не визнали, указуючи на його
безпідставність.

Рішенням суду від 29.10.2013 року у позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення процесуального права. При
цьому у апеляційні скарзі не
конкретизовано, які саме порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
судом було допущено. Апелянт лише
зазначає, що після смерті батьків він у
встановлений законом термін звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. 17.01.2013р. нотаріус
відмовив йому у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове нерухоме майно,
яке йому заповів батько, що нотаріусом
не було здійснено необхідних заходів
щодо встановлення об'єму спадку та
визначення виконавця заповіту. На його
думку, оскаржуваним рішенням порушені
його права на спадщину.

У запереченнях на апеляційну скаргу,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, указуючи на
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції, просять
залишити його без змін

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач отримав у нотаріуса
обґрунтовану відмову у вчиненні
нотаріальної дії, а саме: щодо видачі
йому свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на гараж, оскільки не було
надано правовстановлюючих документів
на це майно; на інше спадкове майно він
не одержував від нотаріуса відповідну
відмову про видачу свідоцтва, та що між
сторонами не виник спір з приводу
спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Судом установлено, що після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилась спадщина: на житловий
будинок з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1; на мотоцикл ІМЗ Урал М 72 Н, д/н.
НОМЕР_1; на земельну ділянку площею 0,25
га , яка розташована на території
Буцинівської сільської ради
Роздільнянського району, Одеської
області; на земельну ділянку площею 2,74
га, що розташована на території
Кидрасівської сільської ради,
Бершадського району, Вінницької
області.

За життя ОСОБА_6 залишив
нотаріально посвідчений заповіт від
04.06.2004р., яким гараж, що знаходиться по
АДРЕСА_3 він заповів ОСОБА_2, житловий
будинок з надвірними по спорудами за
цією ж адресою, а також все своє інше
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося, і взагалі, все те, що на
день смерті буде йому належати і на що
він за законом матиме право заповів в
рівних частках кожному - ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а/с.6.

Позивач своєчасно звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Також він
звернувся до нотаріальної контори з
вимогою про видачу йому свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
гараж, але в цьому йому було відмовлено
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
гараж.

Інших вимог щодо надання ОСОБА_2
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом до нотаріальної контори не
надходило.

Суд встановив, що усі спадкоємці у
відповідності до вимог закону прийняли
спадщину.

Як видно зі змісту оскаржуваного
рішення, суд ураховуючи норми ст. ст. 186,
187, 188, 380, 381 ЦК України правильно визнав,
що господарська будівля - гараж, що
розташований з житловим будинком на
одній земельній ділянці призначений
для забезпечення власника необхідним
засобом благоустрою і вважається
приналежністю головної речі, і не є
самостійною нерухомою річчю, у зв'язку
з чим право власності на нього як на
окремий об'єкт визнаватися не може.

Відповідно до положень ст. 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців

Суд також встановив, що ОСОБА_2 не
звертався до нотаріуса із заявою про
видачу йому свідоцтва про права
власності на спадщину за заповітом на
нерухоме спадкове майно, а саме: на
частку житлового будинку з
господарськими спорудами й на земельні
ділянки.

ОСОБА_2 не надав доказів того, що він
звертався за отриманням свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, але не
міг його отримати через обставини, що
не залежать від його волі. Суд не
наділений повноваженнями виконувати
обов'язки нотаріуса з посвідчення
права на спадщину, тому рішення суду є
правильним.

Підстав для призначення позивача
виконавцем заповіту, який як і інші
спадкоємці мешкають у м. Одесі, суд не
встановив.

Доводи апеляційної скарги
вищевикладених висновків не
спростовують, а тому колегія суддів не
приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 29 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік