Справа № 1319/8008/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/754/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача Кузь В.Л., відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07
листопада 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», з участю третіх осіб ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання підвищеної ставки
незаконною, зобов»язання здійснити
перерахунок, а також за позовною заявою
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», з участю третьої особи ОСОБА_3
про визнання припиненим договору
поруки,-

встановила:

Позивач ПАТ „Універсал Банк" в серпні
2012 року звернувся в суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 016-2008-233 від 14.02.2008
року, з врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 06.08.2013 р. просив
стягнути з відповідачів солідарно на
користь позивача 111 406, 93 швейцарських
франків, що в національній валюті
України за офіційним курсом НБУ станом
на дату розрахунку (05.08.2013 р.) становить
949 443, 29 грн. та судовий збір в сумі 3219
грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що між ВАТ
„Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_3
14.02.2008 року укладено кредитний договір
№ 016-2008-233 на загальну суму 112 000
швейцарських франків з терміном
повернення кредиту до 10.02.2038 року
включно. Крім цього, 14.02.2008 р. для
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № 016-2008-233-Р/2
та між позивачем та відповідачем
ОСОБА_6 був укладений договір поруки №
016-2008-233-Р/1, згідно яких поручителі
несуть солідарну відповідальність за
невиконання зобов'язань ОСОБА_3 за
вищевказаним кредитним договором.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не
виконував своїх зобов'язань за
договором та у зв'язку з тим, що виникла
прострочена заборгованість, банк
скористався своїм правом вимагати
дострокового повернення кредиту.
Станом на 05.08.2013 р. загальна сума
заборгованості складала 111 406, 93
швейцарських франків, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ становить 949 443,29
грн., тому таку суму позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічною позовною заявою до
відповідача ПАТ „Універсал Банк", за
участю третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з
врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 19.08.2013 року (а.с. 35-37 т.
2) просив визнати підвищення процентної
ставки кредитного договору з 9,95% до 10,95%
в односторонньому порядку незаконним
та зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок відсотків з 15.07.2008 року по
16.08.2013 р. у розмірі 9,95 % річних, а також
визнати недійсним (несправедливим) п.
1.1.1 кредитного договору № 016-2008-233 від
14.02.2008 року "підвищена процентна ставка"
в розмірі 29,85% річних. Зустрічний позов
мотивує тим, що у вересні 2012 року йому
стало відомо, що відсоткова ставка по
кредиту з 15.07.2008 року складає 10,95%
річних, про що письмово його не
повідомили. Жодних змін до основного
договору не підписував, як і не
підписував додаткової угоди з
кредитодавцем стосовно підвищення
відсоткової ставки, не був
повідомлений про пропозицію кредитора,
а здійснював надалі поточні платежі.
Банк порушив норми ст. 651 ЦК України, що
допускають зміну договору лише за
згодою сторін,а також Закон України
„Про захист прав споживачів".

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулись до суду із зустрічною
позовною заявою до відповідача ПАТ
„Універсал Банк", третя особа ОСОБА_3
про визнання припиненими з 15.07.2008 року
договорів поруки № 016-2008-233-Р/1 та №
016-2008-233-Р/2 від 14.02.2008 року, укладених між
ними та ПАТ „Універсал Банк" (а.с. 116-118 т.
1). В обґрунтування заявленого
зустрічного позову покликаються на те,
що згідно п. 1.2. укладених договорів
поруки з Банком розмір процентної
ставки за користування кредитом
становив 9,95% річних. Відповідно до ст. 559
ЦК України порука припиняється у разі
зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Згідно із п.2.1.
договорів поруки кредитор не вправі
без згоди поручителя змінювати умови
основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя. У вересні
2012 року їм стало відомо від ОСОБА_3, що
відсоткова ставка по кредиту з 15.07.2008
року складає 10,95% річних. Внаслідок
внесення в договір кредиту умов щодо
підвищення процентів без відповідного
внесення змін до договорів поруки,
обсяг відповідальності поручителів
збільшився без їх згоди, тому вважають,
що з 15 липня 2008 року порука є
припиненою.

Оскаржуваним рішенням позов
публічного акціонерного товариства
„Універсал Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь публічного
акціонерного товариства „Універсал
Банк" заборгованість за кредитним
договором №016-2008-233 від 14 лютого 2008 року
у розмірі 108840,88 швейцарських франків,
що в еквіваленті до національної
валюти станом на 5 серпня 2013 року
становить 927574,63 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь публічного
акціонерного товариства „Універсал
Банк" судові витрати, понесені у зв'язку
зі сплатою судового збору, у розмірі 3219
гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», з участю третіх осіб
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання підвищеної
ставки незаконною, зобов»язання
здійснити перерахунок - відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», з участю третьої
особи ОСОБА_3, про визнання припиненим
договору поруки - відмовлено.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 07.11.2013 року оскаржили ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вважають, що оскаржуване рішення є
незаконним, необґрунтованим та
ухвалене на припущеннях.

У вересні 2012 року стало відомо, що
відсоткова ставка по кредиту з 15.07.2008
року складає 10,95% річних, що
підтверджено довідками відділення.
Стверджують, що про підняття
відсоткової ставки по кредиту банк не
повідомляв. Жодних змін та додаткових
угод відносно підняття кредитної
ставки апелянт ОСОБА_3 не підписував,
оскільки не був повідомлений про
пропозицію кредитора, при цьому
здійснював поточні платежі. Вважає, що
внаслідок неповідомлення його про
збільшення процентної ставки, банк
порушив положення ЗУ «Про захист прав
споживачів», збільшивши процентну
ставку в односторонньому порядку.
Згідно із абз. 4 ч. 4 ст. 11 ЗУ "Про захист
прав споживачів" про зміну відсоткової
ставки за споживчим кредитом (а саме
такий був укладений) споживач
повідомляється кредитодавцем протягом
семи календарних днів з дати її зміни.
Відтак, вважає зустрічний позов ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» про визнання
підвищеної ставки незаконною,
зобов»язання здійснити перерахунок
підставним.

Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції
повідомив, що оскільки немає заяви від
ОСОБА_3 про зарахування надмірно
сплачених ним коштів, такі взагалі не
можна нікуди зараховувати.

Стверджує, що помилка, щодо розміру
процентної ставки на яку посилається
суд, не є встановленим фактом, не
підтвердив зазначене і свідок. Судом не
взято до уваги висновку експертизи, за
яким прострочення по тілу кредиту не
має, прострочена заборгованість за
кредитом по договору за наявними
документами станом на 25.05.2013 року
відсутня.

Просять скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким у
первісному позові відмовити, а
зустрічні позови задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3 та
його представника на підтримання
доводів апеляційної скарги, а також
пояснення представника позивача на
заперечення таких, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково
виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду не в
повній мірі відповідає зазначеним
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
14.02.2008 року між ВАТ „Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
„Універсал Банк" та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №016-2008-233, відповідно
до умов якого відповідачу надано
кредит на загальну суму 112 000
швейцарських франків з терміном
повернення кредиту до 10.02.2038 року
включно, а також сплатити відсотків за
користування кредитом в розмірі 9,95%
річних в порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Відповідно до п.1.1.1. Договору за
користування коштами понад
встановлений строк нараховується
процентна ставка в розмірі 29,85% річних
(підвищена процентна ставка). Розмір
підвищеної процентної ставки за
користування кредитом понад
встановлені цим Договором терміни
сплати щомісячних платежів
застосовується до всієї простроченої
суми основного боргу.

Згідно із п. 3.2. Договору забезпеченням
виконання зобов'язань позичальника за
договором щодо погашення кредиту,
сплати процентів, комісій та інших
платежів, передбачених цим договором є
іпотека нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а
також порука ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 42-43).

14.02.2008 р. для забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ВАТ „Універсал Банк" та
ОСОБА_5 укладений договір поруки №
016-2008-233-Р/2, а також з ОСОБА_6 договір
поруки № 016-2008-233-Р/1, згідно яких
відповідачі несуть солідарну
відповідальність за невиконання
зобов'язань за кредитним договором.

ВАТ „Універсал Банк" свої зобов'язання
за договором виконав, надавши ОСОБА_3
кредит у розмірі 112 000 швейцарських
франків (а.с. 21-24 т. 1).

Судом встановлено, що станом на час
пред'явлення позову у відповідача
ОСОБА_3 існувала прострочена
заборгованість перед позивачем, банк
звертався до відповідачів з вимогами
достроково повернути частину кредиту,
що залишилася та виплатити інші
нарахування.

Станом на 05.08.2013 р. сума заборгованості
ОСОБА_3 за вказаним договором становила
111 406, 93 швейцарських франків, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ станом на дату
розрахунку становить 949 443, 29 грн., з
яких: прострочена сума заборгованості
по кредиту - 3 666, 31 швейцарських франків,
що еквівалентно в національній валюті
України за офіційним курсом НБУ станом
на дату розрахунку 31 245, 39 грн., сума
дострокового стягнення -91 777, 85
швейцарських франків, що
еквівалентно782 158, 37 грн., відсотки - 14 684,
37 швейцарських франків, що
еквівалентно 125 144, 62 грн., підвищені
відсотки - 1 278, 40 швейцарських франків,
що еквівалентно 10 894, 91 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

В свою чергу, згідно із ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
зобов"язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено,
що якщо в зобов»язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню в цей строк.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
належним чином виконано обов`язки за
договором про надання споживчого
кредиту, натомість відповідачі
прострочили погашення поточних
платежів за кредитом та нарахованими
відсотками, позивачем направлено
відповідачам письмові вимоги про
погашення грошових зобов'язань за
договором та останні своїх зобов'язань
не виконали.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у з п.
5.2.5 Кредитного договору, відповідно до
якого банк набуває право вимагати від
позичальника дострокового повернення
всього кредиту або кредиту разом із
розрахованими процентами у разі,
зокрема, затримання сплати чергового
платежу за кредитом та/або сплати
процентів за користування кредитом
подан 2 місяці.

В свою чергу, відповідно до п. 10 ст. 11 ЗУ
"Про захист прав споживачів" якщо
кредитодавець згідно з договором про
надання споживчого кредиту одержує
внаслідок порушення споживачем умов
договору право на вимогу повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, або на вилучення
продукції чи застосування іншої
санкції, він може використати таке
право лише у разі, зокрема, затримання
сплати частини кредиту та/або
відсотків щонайменше на один
календарний місяць, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла
щонайменше на три календарні місяці (в
редакції Закону від 22.09.2011 року, чинна з
16.10.2011 року).

Таким чином, задовольняючи позов, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що позичальник порушив умови
кредитного договору щодо строків
платежів (оплата по тілу кредиту не
проводилася за період з березня по
жовтень 2011 року), у зв"язку з чим
підставною є вимога кредитора про
дострокове повернення кредиту,
процентів.

Разом з тим, у ст. 554 ЦК України
встановлено, що в разі порушення
боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Виходячи з аналізу зазначеної правової
норми, поручителі, які солідарно
поручилися, відповідають перед
кредитором солідарно. У разі укладення
кількох договорів поруки на виконання
одного й того самого зобов"язання, ч. 3
ст. 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право
пред"явити вимогу до кожного з
поручителів на підставі окремого
договору, відповідно до яких кожен із
поручителів відповідає перед
кредитором разом із боржником, як
солідарні боржники.

Проте, суд першої інстанції на
зазначене увагу не звернув, за таких
обставин оскаржуване рішення підлягає
зміні в цій частині.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні
вимог по зустрічному позові
відповідача ОСОБА_3 в частині визнання
підвищення процентної ставки
кредитного договору з 9,95% до 10,95% в
односторонньому порядку незаконним та
зобов"язання позивача провести
перерахунок сплачених відсотків, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що відбулася
помилка у застосуванні процентної
ставки на 1%, у зв'язку з чим деякий
період часу нараховувалися поточні
платежі за процентною ставкою 10,95%, а не
9,95%. Така помилка не свідчить про
підвищення процентної ставки в
односторонньому порядку, оскільки
документально (відповідно до п. 2.12
Кредитного договору) підвищення не
оформлялося, на час розгляду справи
помилка усунута та кошти, що
переплачені понад щомісячні платежі,
зараховані в рахунок заборгованості в
черговості, встановленій кредитним
договором.

Зокрема, згідно поданого розрахунку
заборгованості за кредитним договором
станом на 05.08.2013 року, у рядку № 64
відображено зарахування по тілу
кредиту 3060,18 Швейцарських франків та по
відсотках 350,25 Швейцарських франків.
Таким чином, після проведеного
перерахунку сума 3410,43 Швейцарських
франків, сплачених за відсотковою
ставкою 10,95%, зарахована у відповідних
частинах на погашення тіла кредиту та
відсотків за користування кредитом.

Жодного збільшення обсягу
відповідальності поручителів також не
відбулося, оскільки зобов'язання
фактично не змінювалося. Допущена
помилка не спростовує факту існування
простроченої заборгованості та право
кредитодавця вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати інших нарахувань.

Разом з тим, рішення в суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовної вимоги по
зустрічному позову ОСОБА_3 визнати
недійсним п. 1.1.1 кредитного договору,
який встановлює підвищену процентну
ставку за користування кредитом понад
установлений строк (прострочення
терміну сплати щомісячного платежу) в
розмірі 29,85%, не відповідає вимогам
закону з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
договір про надання фінансових послуг
(яким відповідно до ст. 4 цього Закону є
договір про надання споживчого
кредиту) повинен містити розмір
фінансового активу, зазначений у
грошовому виразі, строки його внесення
та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
до договорів із споживачами про
надання споживчого кредиту
застосовуються положення цього Закону
про несправедливі умови в договорах,
зокрема положення, згідно з якими
передбачаються зміни в будь-яких
витратах за договором, крім
відсоткової ставки. Продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.
Положення, що було визнане недійсним,
вважається таким з моменту укладення
договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що несправедливими є
положення договору про споживчий
кредит, які містять умови про зміни у
витратах, зокрема, щодо сплати
споживачем непропорційно великої суми
компенсації у разі невиконання ним
зобов'язань за договором, і це є
підставою для визнання таких положень
недійсними.

З матеріалів справи вбачається, що
визначений у п. 1.1.1 Кредитного договору
розмір підвищеної процентної ставки -
29,85 % річних, перевищує розумну межу
плати за послугу, яка встановлена
договором, зокрема визначеної
відсоткової ставки 9,95% річних.

Таким чином, суд першої інстанції,
неправильно застосувавши норми
матеріального права, дійшов
помилкового висновку про те, що банком
правомірно встановлено підвищену
процентну ставку.

З наведених підстав, рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення такої вимоги позивача
ОСОБА_3 по зустрічному позову.

Разом з тим, суд першої інстанції
задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ "Універсал Банк", зменшив суму, яка
підлягає стягненню на розмір
заборгованості за підвищеними
відсотками 1278,40 Швейцарських франків, а
також на суму коштів, що зараховані на
сплату за підвищеними відсотками у
розмірі 1287,65 швейцарських франків, з
тих підстав, що позивачем не доведено
достовірність саме такої суми, а також
правомірність нарахування таких
відсотків.

Оскільки судом першої інстанції
виключена сума заборгованості по
підвищених відсотках, загальний розмір
заборгованості, який слід стягнути з
відповідачів слід залишити без змін -
108840,88 швейцарських франків.

Крім цього, суд першої інстанції
помилково стягнув солідарно з
відповідачів в користь позивача
судовий збір, оскільки відповідно до
ст.ст. 541, 543 ЦК України передбачена
солідарна відповідальність лише за
виконання обов"язку, який встановлений
законом або договором.

В свою чергу, у ст. 88 ЦПК України не
передбачено право солідарної вимоги
або солідарного обов"язку на
присудження з другої сторони понесених
іншою стороною судових витрат, тому
судові витрати підлягають до стягнення
з кількох відповідачів у відповідній
частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6- задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 07 листопада 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
яким.

Позовну заяву публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року у розмірі
108840,88 Швейцарських франків, що за
курсом Національного Банку України
станом на 05.08.2013 року складає 927574
(дев"ятсот двадцять сім тисяч п"ятсот
сімдесят чотири) грн. 63 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6
на користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року у розмірі
108840,88 Швейцарських франків, що за
курсом Національного Банку України
станом на 05.08.2013 року складає 927574
(дев"ятсот двадцять сім тисяч п"ятсот
сімдесят чотири) грн. 63 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Універсал Банк» 3219 грн. оплаченого
позивачем судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_3 до акціонерного
товариства "Універсал Банк" за участю
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 1.1.1 кредитного
договору № 016-2008-233 від 14 лютого 2008 року,
який встановлює підвищену процентну
ставку за користування кредитом понад
установлений строк (прострочення
терміну сплати щомісячного платежу) в
розмірі 29,85%.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" про
визнання припиненими договорів поруки
№ 016-2008-233-Р/1 та № 016-2008-233-Р/2 від 14.02.2008
року - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин