Справа № 105/4937/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді - Старової Н.А.,

при секретарі - Рижкової О.А.,

за участю прокурора - Михайлової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, за
участю третіх осіб - Джанкойської
міської ради АР Крим, Гагаринської
районної державної адміністрації м.
Севастополь,-

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною
позовною заявою, мотивуючи наступним.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком їх
спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
2002 року сім'я з відповідачем розпалася
та у віці дитини два з половиною роки
вони припинили спільне проживання. З
цього часу відповідач припинив брати
будь-яку участь у вихованні та
утриманні дитини, бачив дитину один
раз, коли дочка почала навчання в
першому класі загальноосвітньої школи
в вересні 2006 року. З цього часу дитина
батька не бачила, відповідач її долею
та здоров'ям не цікавився, зустрічей з
донькою не шукав. Рішенням
Джанкойського міськрайонного суду
від 25.02.2009 року з відповідача стягнуті
аліменти на утримання дочки, однак
рішення суду не виконується,
заборгованість по аліментах складає
37343 грн. 80 коп.

Посилаючись на ст.ст. 164-165 Сімейного
кодексу України, просить позбавити
ОСОБА_2 батьківських прав стосовно
його неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала з підстав, викладених в
позовній заяві, пояснила, що проживала
однією сім'єю з відповідачем без
реєстрації шлюбу, мають спільну дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Коли дочці
виконалося два з половиною роки вони з
відповідачем припинили спільне
проживання, з цього часу відповідач
бачив дитину один раз в 2006 році, коли
вона почала навчання в школі, більше з
дитиною жодного разу не спілкувався,
матеріальної допомоги не надавав,
життям дитини не цікавився. В 2011 році
вони з дитиною переїхали на постійне
місце проживання в м. Севастополь, про
що відповідачу було відомо, однак ним
жодних дій щодо налагоджування
контакту з дитиною не вчинено. Просить
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
стосовно його неповнолітньої доньки
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином про час та місце судового
засідання, про причини неявки
відповідач суд не повідомив.

Представник третьої особи
Джанкойської міської ради АР Крим в
судовому засіданні вважав позов
обґрунтованим, оскільки в судовому
засіданні встановлений факт
невиконання відповідачем батьківських
обов'язків щодо своєї дочки ОСОБА_3
тривалий час, що є підставою
позбавлення відповідача батьківських
прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК
України.

Представник третьої особи
Гагаринської районної державної
адміністрації м. Севастополь в судове
засідання не з'явився, в письмовій
заяві просить справу розглянути без
його участі, позовні вимоги вважає
обґрунтованими, позбавлення
відповідача батьківських прав
доцільним.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, вважає позов
обґрунтованим, надані суду докази
достатніми для прийняття судом рішення
про задоволення позову у повному
обсязі.

Суд за згодою позивача, відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення
при заочному вирішенні справи.

Суд, заслухавши позивача, представника
третьої особи, прокурора, дослідивши
матеріали цивільної справи, оцінивши
надані письмові докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Правовідносини сторін регулюються ст.
ст. 150, 151, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу
України, Конвенцією про права дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав, зокрема
має один з батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини, зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя. При цьому факт проживання когось
з батьків окремо від дітей не впливає
на обсяг їх батьківських прав та
обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26.04.2001 року № 2402
визначені основні права, обов'язки та
відповідальність батьків, згідно
частин 1,2 якої виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право
і зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати
належні умови для розвитку її
природних здібностей, поважати
гідність дитини, готувати її до
самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися
на розвиток її особистості, поваги
до прав, свобод людини і громадянина,
мови, національних історичних і
культурних цінностей українського та
інших народів, підготовку дитини до
свідомого життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя,
забезпечення рівноправності всіх
членів суспільства, злагоди та
дружби між народами, етнічними,
національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права
дитини, яка діє в Україні з 27.09.1991 року
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного
кодексу України мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він: ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в
пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007
року №3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла 18 років, і тільки на
підставах, передбачених ст. 164 СК
України.

Пунктом 16 зазначеної постанови
роз'яснено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідне
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяють
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим ВРАЦС
Джанкойського міського виконавчого
комітету (а.с. 8).

Зміна прізвища позивачем
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_2, виданим відділом РАГС
Джанкойського МРУЮ 12.01.2008 року (а.с. 9).

Відповідач ухилився від виконання
покладених на нього обов'язків щодо
виховання дочки, що знайшло своє
підтвердження в ході судового розгляду
та підтверджується наступними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач з 2002 року проживає окремо
від позивача та спільної дочки ОСОБА_3

Згідно інформації Джанкойської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів №8 Джанкойської міської ради
№410 від 27.11.2012 року ОСОБА_3 навчалася у
зазначену закладі з 01.09.2006 року по 29.0.2011
року, за час її навчання батько
будь-якої участі в її навчання не
приймав до коли не навідувався.

Згідно довідки Севастопольської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів № 54 ім. Ю.О. Гагаріна №404 від
03.12.2012 року ОСОБА_3 навчалася у
зазначену закладі з 01.09.2011 року та по
цей час, батько школу не навідував,
навчанням дитини не цікавився.

За відомостями ВДВС Джанкойського
МРУЮ № 6367 від 08.10.2013 року
заборгованість по аліментам, що
стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
рішенням Джанкойського міськрайоного
суду від 25.02.2009 року станом на 01.10.2013
року становить 41510 грн. 80 коп.

Ухвалою Джанкойського міськрайоного
суду №6-81/10 від 16.06.2010 року відповідач
ОСОБА_2 у зв'язку з невиконанням
рішення про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
оголошений у розшук.

Згідно висновку Джанкойської міської
ради № 02.3-31/411 від 16.04.2013 року сторони
проживали однією сім'єю, від спільного
життя в них ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася дочка ОСОБА_3, в 2002 році
сторони припинили спільне проживання,
з цього часу відповідач ухилився від
виконання покладених на нього
обов'язків по вихованню дочки. Від
сплати аліментів, стягнутих з
відповідача рішенням суду ухиляється,
дитину в навчальних закладах у м.
Джанкой та м. Севастополь, куди матір
дитини з дочкою переїхали в 2011 року не
навідував. Відповідач був повідомлений
про засідання комісії щодо розгляду
питання про доцільність позбавлення
його батьківських прав, однак в
телефонному режимі відповідач
відмовився з'явитися на засідання
комісії та повідомив, що не бажає
займатися вихованням дочки. Оскільки
відповідач ухилився від виконання
покладених на нього обов'язків по
вихованню дитини, позбавлення його
батьківських прав є доцільним (а.с.28-29).

Згідно висновку Гагарінської районної
державної адміністрації №5645/19 від
16.12.2013 року позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 у зв'язку з невиконанням
покладених на нього обов'язків є
доцільним (а.с.56).

Суд, погоджується з вказаними
висновками, та враховує при вирішенні
питання щодо позбавлення батьківських
прав відповідача відносно її дитини,
оскільки він відповідає вимогам,
встановленим законом. Відповідно до
ст. 214 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст.
11 ЗУ № 2342-1У від 13.01.2005 року «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районні в місті Києві та
Севастополі, виконавчі органи міських
чи районних в містах, сільських,
селищних рад.

Згідно з роз'ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
19.12.2008 року «Про внесення змін до
постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року
№3» висновок органу опіки та
піклування має бути оформлений на
бланку державної адміністрації,
виконавчих органів міських чи районних
в містах, сільських, селищних рад,
підписаний головою (заступником
голови) та скріплений печаткою.

Відповідно до ст. 6 Європейської
конвенції про здійснення прав дітей
(Страсбург, 25 січня 1996 року) суд надає
дитині можливість висловити свою думку
і приділяє цій думці належну увагу.

Неповнолітня ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що коли батьки
припинили спільне проживання вона була
маленька та батька не пам'ятає, бачила
один раз, коли пішла до першого класу в
2006 році, після цього батька жодного
разу не бачила та з ним не спілкувалася.
Вважає, що її батька необхідно
позбавити батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходіть з того, що відповідач ОСОБА_2
як батько неповнолітньої дочки
тривалий час не виконує батьківських
обов'язків щодо її виховання та
утримання, будь-якої допомоги на її
утримання не надає, не цікавиться її
здоров'ям, розвитком та взагалі життям.

Згідно ст. 88 Цивільного процесуального
кодексу України, суд стягує з
відповідача на користь позивача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 114 грн. 70 коп.

На підставі ст. 9 Конвенції про права
дитини, ст.ст. 150-151, п. 2 ч. 1 ст. 164, 165-166,180-184
Сімейного кодексу України, керуючись
ст.ст. 10, 88, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, за
участю третіх осіб - Джанкойської
міської ради АР Крим, Гагаринської
районної державної адміністрації м.
Севастополь - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Джанкой
Автономної Республіки Крим
батьківських прав відносно його
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Джанкой
Автономної Республіки Крим.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду, постановлене при
заочному розгляді справи, може бути
переглянуте Джанкойським міжрайонним
судом Автономної Республіки Крим, за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення через
Джанкойський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Н. А. Старова