Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючий суддя Бабаков
В.П.,

при секретарі Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідача про стягнення
боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та відповідачем укладено
договір позики, згідно яких позивач
позичив відповідачу 240000 грн. строком до
30 вересня 2013 року. Вказаний договір
позики оформлено власноруч написаною
борговою розпискою відповідача. Однак
відповідач у вказаний строк гроші не
повернув. Тому позивач просить суд
стягнути з відповідача борг в сумі 240000
грн. та три проценти річних від
простроченої суми 7022 грн. 47 коп.

Позивач надав суду заяву в якій просить
суд розглянути справу за його
відсутності, просив стягнути з
відповідача лише суму основного боргу
без трьох процентів річних від
простроченої суми.

Відповідач надав суду заяву в якій
просить суд розглянути справу за його
відсутності, просив стягнути з нього
лише суму основного боргу без трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що між позивачем
та відповідачкою укладено договір
позики, згідно якого позивач позичив
відповідачу 240000 грн. строком до 30
вересня 2013 року. Це підтверджено
власноруч складеною розпискою
відповідача.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не сплатила борг позивачу у
встановлений строк, в зв'язку з чим на
теперішній час заборгованість
відповідача перед позивачем становить
240000 грн.

Таким чином з відповідача на користь
позивача слід стягнути вказану суму.

Щодо стягнення з відповідача трьох
процентів річних від простроченої суми
згідно ст. 625 ЦК України, то в цій
частині позов не підлягає задоволенню,
оскільки позивач не підтримав позов в
цій частині.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави слід
стягнути 2400 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1046, 1047, 1048 ЦК, ст. 213-215 ЦПК, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) 240000 грн.
боргу.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь держави 2400 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя