Справа №751/2389/14
Провадження №2/751/632/14
Рішення

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу,
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 310 грн щомісячно,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку до
досягнення ним повноліття. Заявлені
вимоги обґрунтовує тим, що з
відповідачем зареєстрували шлюб 03
вересня 2011 року в відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Чернігівського міського управління
юстиції, актовий запис №1537. Від
сумісного життя мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказує, що спільне життя з відповідачем
не склалося, шлюбні відносини
припинені, в сім'ї постійно виникали
сварки та суперечки, втрачені почуття
поваги та взаєморозуміння. За таких
обставин, позивач вважає, що подальше
сумісне життя та збереження сім'ї не
можливе. Вказує, що відповідач мешкає
окремо, добровільно матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги уточнила, просила розірвати
шлюб, стягнути з відповідача аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 310 грн
щомісячно. До викладеного в позові
позивач доповнила, що дитина проживає
разом з нею, повністю знаходиться на її
утриманні.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав повністю.

Враховуючи, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в шлюбі, який
зареєстрований 03 вересня 2011 року в
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Чернігівського
міського управління юстиції, актовий
запис №1537 (а.с.5). Від сумісного шлюбу
мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Приймаючи до уваги наявність
неповнолітньої дитини, обставини життя
подружжя, суд приходить до висновку, що
шлюб на підставі ст.112 Сімейного
Кодексу України належить розірвати,
оскільки шлюбні стосунки фактично
припинились і перебування їх у шлюбі
носить формальний характер, збереження
шлюбу буде суперечити інтересам сторін
та інтересам неповнолітньої дитини, що
має істотне значення у даній справі.

Відповідно до положень статті 180
Сімейного кодексу України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Стаття 27
«Конвенції про права дитини»,
ратифікованої Верховною Радою України
27.ІХ.1991року та положення «Декларації
прав дитини» регламентують, що
інтереси дитини необхідно
забезпечувати найкращим чином, дитина
повинна бути серед тих, хто першим
одержує захист і допомогу.

На даний час, неповнолітня дитина
проживає разом з позивачем (а.с.7), яка
приймає безпосередню участь в
утриманні та вихованні дитини.
Позивачка не працює, знаходиться на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Новозаводської у м.Чернігові ради та
отримує допомогу по догляду за
дитиною, середній розмір якої
становить 1 751,89 грн (а.с.8). На її
утриманні інших неповнолітніх дітей
немає.

Відповідач мешкає окремо (а.с.21), на
даний час не працює.

За умов частини першої та третьої ст. 181
Сімейного кодексу України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На час розгляду справи домовленості
між батьками з приводу участі
відповідача в утриманні дитини не
досягнуто, а отже аліменти підлягають
стягненню в судовому порядку в силу ст.
181 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного
кодексу України, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Враховуючи, що відповідач не має
стабільного, регулярного заробітку
(доходу), що сторонами по справі не
оспорюється, суд вважає можливим та
доцільним визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Виходячи із зазначених правових норм,
що регулюють дані спірні
правовідносини, фактичних обставин
справи, беручи до уваги, що відповідач є
працездатним, не має стабільного,
регулярного заробітку (доходу),
враховуючи розмір прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
визначений Законом України «Про
державний бюджет на 2014 рік», суд вважає
за необхідне, відповідно до ст. 182, 184
Сімейного кодексу України, позовні
вимоги щодо стягнення аліментів
задовольнити, стягнувши з відповідача
аліменти в розмірі 310 грн. щомісячно,
починаючи з 13.03.2014 року в силу ст. 191
Сімейного Кодексу України.

Суд визнає необхідним застосувати п.1
ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити
негайне виконання рішення суду у межах
суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1
ст.5 Закону України "Про судовий збір"
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, а також судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
3, 10-11, 60, 88, 174, 209, 213, 215, 218, 292, п.1 ч.1 ст. 367
ЦПК України, ст.ст. 105 ч.3, 110 ч.1, 112, 180, 182,
184, 191 Сімейного Кодексу України,
враховуючи роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", суд , -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 03 вересня 2011 року в
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Чернігівського
міського управління юстиції, актовий
запис №1537 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_1 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м.Чернігова на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у
розмірі 310 (триста десять) грн..
щомісячно, починаючи з 13 березня 2014
року та до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) грн.. 60 коп. судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) грн.. 60 коп.
на користь УК у м.
Чернігові/Новозаводський район, , МФО 853592, ГУДКСУ в
Чернігівській області, розрахунковий
рахунок 0004, код бюджетної
класифікації 22030001, призначення платежу
02894496.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк