АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на частину квартири та
визнання свідоцтва про право власності
частково недійсним, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просила
визнати за нею право власності на 1/13
частину квартири АДРЕСА_1 та визнати
свідоцтво про право власності на
квартиру на ім'я ОСОБА_4 недійсним в
частині.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивачка через свого
представника ОСОБА_1 звернулася до суду
з апеляційною скаргою, посилаючись на
те, що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, а
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Як на підставу скасування рішення суду
вказала на те, що під час ухвалення
рішення судом не враховано наявність
усної домовленості між сторонами про
створення спільної сумісної власності
та не надано належної оцінки
обставинам, наведених стороною
позивача.

Просила рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримала та просила задовольнити, з
підстав наведених в ній.

Відповідач ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції просила апеляційну скаргу
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялися у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позову та
відсутності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає його
правильним за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи в
провадженні Дарницького районного
суду м. Києва перебуває цивільна справа
про поділ майна, придбаного
відповідачами під час шлюбу.

Позивачка, яка є матір'ю відповідачки
ОСОБА_3, вважаючи, що квартира АДРЕСА_1,
що зареєстрована на праві власності за
колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_4,
набута за спільні кошти подружжя та її,
як члена сім'ї, просила визнати за нею
право власності на 1/13 частину спірної
квартири та визнати свідоцтво про
право власності на квартиру на ім'я
ОСОБА_4 в цій частині недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України
майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, якщо інше не встановлено
договором, укладеним у письмовій формі.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
05.11.2004 ОСОБА_2 в особі дочки ОСОБА_3
продала належну позивачці трикімнатну
квартиру АДРЕСА_2 за 8 207 грн.

20.01.2005, ОСОБА_4 під час шлюбу з ОСОБА_3,
уклав договір № 46187 про участь у
Фонді фінансування будівництва.

06 вересня 2005 року ОСОБА_4 отримав
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не доведено тієї обставини,
що належна їй квартира АДРЕСА_2 була
продана у 2004 році за 5300 доларів США і що
ці кошти були витрачені саме на
придбання спірної квартири у м. Києві.

Суд першої інстанції встановивши дані
правовідносини та застосувавши
положення ст. 328 ЦК України, дійшов
вірного висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову.

При цьому, враховуючи положення ч. 4 ст.
174 ЦПК України, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано
не взяв до уваги визнання відповідачем
ОСОБА_3 позову, яке суперечило б закону,
оскільки суд не може перебирати на себе
повноваження органів, яким законом
надано право на реєстрацію права
власності.

Судова колегія відхиляє доводи
апеляційної скарги, що суд першої
інстанції у своєму рішенні не надав
належної оцінки доказам, наданих
стороною позивача, оскільки відповідно
до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції в повному обсязі з'ясував
обставини, на які посилались сторони як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінив їх
належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності та дав належну
оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Всі висновки суду першої інстанції
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення, відповідають обставинам
справи та нормам матеріального закону.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-7264/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1466/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Парамонов М.Л.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.