КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/7946/13-ц
Провадження № 2/552/82/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі - Коломієць А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
житлом,-

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2013 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулись до Київського
районного суду м.Полтави з позовом про
усунення перешкод в користуванні
житлом. Посилались на те, що 25 вересня
2002 року між відповідачем ОСОБА_3 та
позивачем ОСОБА_1 укладений договір
купівлі-продажу 13/20 частини будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Усною домовленістю
між сторонами встановлений порядок
користування земельною ділянкою, але в
2004 році ОСОБА_3 звертаввся до суду з
позовом про зміну порядку
користування земельною ділянкою.
Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 26.03.2004 року встановлений
порядок користування земельною
ділянкою, відповідно до якого у
спільному користуванні сіввласників
залишені 22 кв.м. земельної ділянки для
обслуговування частини житлового
будинку, що належить ОСОБА_1 Однак
відповідачі самовільно встановили
межі ділянки в натурі шляхом зведення
парканів, у тому числі і розмежувавши
земельну ділянку загального
користування попередньо демонтувавши
тимчасовий навіс із світлопроникного
матеріалу, що був розташований на
земельній ділянці спільного
користування перед вікном. В 2005 році
відповідач ОСОБА_3 на частині земельної
ділянки загального користування,
навпроти вікна жилої кімнати ОСОБА_1,
розпочав самовільне будівництво. В
подальшому відповідач ОСОБА_4, що є
батьком співвласника будинку та
постійно проживає за вказаною адресою
близько 5-ти років, неодноразово
здійснював перебудову будинку та
встановив новий паркан на земельній
ділянці загального користування.
Відповідно до даних Полтавського
міського управління земельних
ресурсів та земельного кадастру
державний акт на зазначену ділянку не
видавався, отже відповідач ОСОБА_3 не
має права власності на земельну
ділянку під прибудовою. Неодноразові
звернення про припинення самовільного
будівництва відповідачами були
проігноровані, на момент закінчення
прибудови закледене вікно в кімнату. Із
інформації наданою інспекцією ДАБК від
22.03.2013 року № 7/17-01-09/153 документів
дозвільного характеру на проведення
добудови відповідачам не надавалось.
ВК Київської райради в м.Полтаві також
не надавав дозволу відповідачам на
проведення будівництва, що
підтверджується листом від 04.03.2013 року.
Просили, зобов'язати відповідачів
усунути їм перешкоди в користуванні
житловою кімнатою шляхом знесення
прибудови.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2,
яка представляє свої інтереси та за
довіреністю інтереси позивача ОСОБА_1,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила їх задовольнити з
підстав, що зазначені у позовній заяви.
Уточнила, що вона просить зобов»язати
відповідачів знести добудову до
будинку літ. «а-3» та частину прибудови
літ. «а-2» , яку саме у судовому
засіданні не уточнювала.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_4
пояснив, що у 2002 році його син, ОСОБА_3,
придбав у позивача ОСОБА_1 13/20 частини
домовлодіння АДРЕСА_1. В договорі
купівлі-продажу чітко зазначено, які
саме приміщення у будинку та
господарські будівлі він купив. До
складу приміщень взходять прибудови,
які просять знести позивачі. Син та він
особисто жодних добудов до будинку не
здійснював, а відповідно до даних
технічного паспорту
незареєстрованими спорудами у
спірному домовлодінні є гаражі, один з
яких збудований його сином, а другий
позивачами по справі. Зараз його син
проживає за кордоном, а він з дружиною
проживає у спірній частині будинку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з»явився будучи повідомленим про
час і місце розгляду справи.

Третя особа, виконком Київської
районної у м. Полтаві ради, свого
представника у судове засідання не
направив.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступних висновків.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3
25.09.2002 року купив у позивача ОСОБА_1
13/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1. По
заяві власника було відчужено ОСОБА_3 в
будинку літ. «А-1»: топочна 2-1 площею 12.10
кв.м., кладова 2-2 площею 1.50 кв.м., ванна 2-3
площею 1.80 кв.м., кухня 2-4 площею 8.90 кв.м.,
кімната жила 2-5 площею 28.20 кв.м., коридор
2-6 площею 8.40 кв.м., кладова 2-7 площею 0.70
кв.м., кладова 2-8 площею 6.80 кв.м., веранда
2-9 площею 9.00 кв.м, кімната жила 2-10
площею 9.50 кв.м, кімната жила 2-11 площею
15.40 кв.м., кімната жила 2-12 пдощею 8.50
кв.м., веранада 1 площею 2.90 кв.м., гараж Г,
погріб Д, в загальному користуванні
огорожа №2-3.Жилою площею 61.60 кв.м. (а.с.
45-46).

На час здійснення купівлі-продажу,
відповідно до даних технічного
паспорту , який виготовлений станом на
01.09.1998 року вбачається, що самочинно
збудовані у цьому будинку веранда літ.
«а-3» та погріб «Д» на підставі рішення
№ 290 від 04.08.1998 року погашені і станом
на 18.09.2002 року поточнх змін у
домовлодінні немає, що засвідчено
відміткою Полтаського БТІ «
Інвентаризатор». ( а.с.50 зворот).

Із технічного паспорту, який
вигтовлений станом на 12.12.2012 року ( а.с.
51-58) вбачається, що у спірному
домовлодінні не зареєстрованими є
гараж літ. «Г», гараж літ. «М» з
оглядовою ямою літ. « м».

Відповідно до вимог вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті осбтавини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випаків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачі не надали суду жодного доказу
у підтвердження того, що відповідачі
самочинно збудували прибудови , які
порушують їм користуватись належним їм
житлом, що саме з вини відповідачів у
частині будинку, яку займають позивачі
недостатньо природнього освітлення.

Як вбачається із технічного паспорту
на спірне домовлодіння , що
виготовлений станом на 01.09.1998 року
саме позивач ОСОБА_1 ще до продажу 13/20
частини спірного будинку ОСОБА_3
зверталась до компетентних органів з
приводу самочинно збудованих нею
приміщень у тому числі і веранди літ.
«а-3», яку вона продала потім
відповідачеві ОСОБА_3

Отже на час придбання ОСОБА_3 13/20
частини спірного будинку веранди та
прибудови, які просять знести позивачі
були в наявності та були продані йому
позивачем ОСОБА_1

Посилання пзивачів на інформацію, що
надана інспекцією ДАБК від 22.03.2013 року
№ 7/17-01-09/153 ( а.с.27 ) про те, що документи
дозвільного характеру на проведення
добудови до будинку відповідачам не
надавалась, а також на лист від 04.03.2013
року виконкому Київської райради в
м.Полтаві ( а.с. 29) про те, що виконком
дозволу на проведення будівництва
відповідачам дозволу не надавав, не є
підставою для задоволення позовних
вимог, оскільки жодних добудов до своєї
частини будинку відповідачі не
здійснювали, а отже і не звертались до
цих органів для отримання дозволів на
проведення добудов.

Протокол № 207 проведення досліджень
освітленості робочого місця від 28.01.2013
року, що складений ДУ « Полтавський
ОЛЦ» Держсанепідслужби України

( а.с. 26) також не може бути підставою для
задоволення позовних вимог, оскільки
він не містить посилань на те, що
причиною такого освітлення є
напрвомірні дії відповідачів.

Встановивши , що відповідачі не
здійснювали жодних самочинних
прибудов до спірної частини житлового
будинку, які б перешкоджали позивачам
кориістуватись належним їм житлом,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. , ст. 10, 11, 60, 209, 213-215
ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Полтавської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Київський районний суд м.
Полтави.

Головуючий суддя
Л.М. Васильєва