Провадження № 2/235/280/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області у складі головуючого
судді Токарєва А.Г.

при секретарі Сизон Ю.В.

за участю , представника позивача
ОСОБА_1 представника відповідача
Попова С.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська», третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійськ, про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до відповідача Державного
підприємства «Вугільної компанії
«Краснолиманська», далі ДП «ВК
«Краснолиманська» про відшкодування
моральної шкоди у зв`язку із втратою
працездатності на виробництві.

У своєму позові позивач вказав, що він з
відповідачем по справі знаходився у
трудових відносинах з 21.01.1997 року по
03.10.2013 року, працював гірником очисного
вибою підземним 5 розряду з повним
підземним робочим днем у шахті. Його
було звільнено на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України через невідповідність
виконуваній роботі за станом здоров,я.

26.06.2013 року близько 14.00 год. внаслідок
падіння під час пересування його було
травмовано на підприємстві під час
виконання трудових обов'язків. Йому
було надано першу допомогу та
доставлено в травматологічне
відділення Димитровської центральної
міської лікарні, де він знаходився на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні з 26.06.2013
року по 10.07.2013 року з діагнозом: ВЧМТ,
струс головного мозку, рублена рана
правої вушної раковини, забійна рана
тьмяної області ліворуч, неврит
правого слухового нерву.

З 10.07.2013 року він знаходився на
амбулаторному лікуванні у невролога за
місцем проживання. З 13.08.2013 року по
23.08.2013 року він знаходився на лікуванні
в неврологічному відділенні
Красноармійської центральної районної
лікарні, а з 03.09.2013 року по 16.09.2013 року
його було госпіталізовано до Першого
неврологічного відділення Комунальної
лікувально - профілактичної установи
«Донецьке обласне клінічне
територіальне медичне об'єднання» для
лікування та уточнення діагнозу. Даною
установою йому було встановлено
наступний діагноз: гостра закрита
черепно - мозкова травма у виді
двосторонньої рефлекторної пірамідної
недостатності, вираженого вестибуло -
атактичного синдрома, вегетативної
дисфункції з частими кризами симпато -
адреналової направленості,
епісиндрома з наявністю частих
поліморфних приступів
(генералізованих загальносудинних та
за типом простих абсансов), астено -
невротичного синдрома.

03.10.2013 року згідно довідок Міжрайонної
медико - соціальної експертної комісії
м. Красноармійськ йому встановлено 50 %
первинно втрати професійної
працездатності та третю групу
інвалідності, потребу в
медикаментозному лікуванні. Крім того,
протипоказано тяжку фізичну працю,
підземні умови труда, роботу на висоті,
у води, біля вогню, з рушійними
механізмами. Рекомендовано нагляд і
лікування у невролога, стаціонарне
лікування.

Лікування за наслідками травми,
отриманої при виконанні трудових
обов'язків, він продовжує і зараз. Стан
його здоров'я не є стабільним. У нього
постійні головні болі, періодичне
головокружіння та нудота, дзвін у
правому вусі, шаткість під час ходьби,
нечіткість зору, приступообразне
підвищення артеріального тиску до 180/100
мм рт.ст., приступи втрати свідомості та
епілептичні приступи, проблеми з
пам,ятю, поганий сон, бистре стомлення.
Він фактично без болі не може
поворушити головою. Вважає, що
внаслідок нещасного випадку йому була
заподіяна моральна шкода, яка полягає в
тому, що після одержання травми, а також
в подальшому він зазнав дуже сильного
фізичного болю і страждань, після
одержання інвалідності і втрати
працездатності у нього змінилися умови
життя, що тягнуть за собою зниження
життєвої активності, систематичне
нездужання і послаблення організму.

Тривалий час він знаходиться на
лікуванні. Через невідповідність
виконуваній роботі за станом здоров,я
його було звільнено з шахти і зараз він
не працює, хоча ще міг би працювати і
виконувати ту саму роботу, як до
травмування. Все це разом вплинуло на
його образ життя, на сімейний бюджет,
оскільки для лікування необхідні
чималі кошти. В результаті одержання
травми він втратив нормальні життєві
зв'язки і йому приходиться приймати
додаткові зусилля для організації
свого життя та життя своєї родини, він
не може реалізовувати в повній мірі
свої повсякденні заняття, звички та
бажання. Він не може виконувати ніяку
фізичну роботу по дому. Всі хатні
справи його дружина виконує сама,
оскільки із-за стану свого здоров'я він
нічим не може їй допомогти. В даний
момент його дохід суттєво знизився,
більш ніж в половину, та ще і чималі
кошти йдуть на лікування та
відновлення після отриманої травми.
Вищевикладені обставини негативно
відбиваються на його душевному стані.
Він відчуває душевні страждання та
переживання, у нього з'явилося почуття
тривоги перед майбутнім, особливо з
урахуванням необратимості наслідків
отриманого ушкодження та тяжкого стану
його здоров'я. У нього критичне
відношення до себе, як до
неповноцінного, в трудовому
відношенні, громадянина.

Нанесену йому моральну шкоду він
оцінює у 80 000 грн. Оцінюючи моральну
шкоду в указану суму, він виходив з
тривалості та глибини моральних та
фізичних страждань, з безлічі
негативних наслідків для нього, які
виникли внаслідок отримання травми, а
також необратимості значного
погіршення стану його здоров'я.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи без
його участі, підтримав свої позовні
вимоги, просив задовольнити їх в
повному обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги позивача та
вважав їх обґрунтованими та доведеними
у повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав в повному обсязі,
оскільки на медико-соціальні експертні
комісії покладено обов`язок
встановлення наявності моральної
шкоди, така шкода позивачу МСЕК не
встановлювалась, висновку МСЕК або
інших медичних органів про спричинення
позивачу моральної шкоди, її глибини та
негативних наслідків, які мали б бути
підставою для відшкодування шкоди, не
надано. Також зазначив, що однією з
підстав настання відповідальності за
причинену моральну шкоду є наявність
протиправних дій з боку відповідача та
його вини, а позивач не надав доказів у
чому саме полягає протиправність
поведінки відповідача, яка призвела до
втрати ним професійної працездатності.
Також не зазначено у чому саме полягає
порушення законних прав позивача. Крім
того, з позивачем було укладено
трудовий договір, йому боло роз'яснено
умови праці, наявність небезпечних та
шкідливих виробничих факторів. Також
вважає, що обов'язок відшкодовувати
шкоду позивачу законодавцем
покладений на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області до
судового засідання не з'явився, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до суду заяву з
проханням слухати справу без його
участі, на розсуд суду.

Суд вважає, що в справі є достатньо
даних про викладені у позові обставини
та не має необхідності вислуховувати
особисті пояснення позивача та
представника третьої особи.

Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3 з відповідачем по
справі з 21.01.1997 року по 03.10.2013 року
знаходився у трудових відносинах,
перед звільненням працював гірником
очисного вибою підземним 5 розряду з
повним підземним робочим днем у шахті.
Його було звільнено на підставі п. 2 ст.
40 КЗпП України через невідповідність
виконуваній роботі за станом здоров,я,
що підтверджується копією трудової
книжки (а.с. 5-6).

26.06.2013 року внаслідок падіння під час
пересування позивача було травмовано
на підприємстві під час виконання
трудових обов'язків, у зв'язку із чим
01.07.2013 року за фактом травмування
позивача на виробництві було складено
акт за формою Н-1 (а.с. 11-12).

Згідно акту форми Н-5 від 01.07.2013 року
причинами з яких стався нещасний
випадок на виробництві є особиста
необережність потерпілого під час
пересування по гірничій виробці та
низький рівень здійснення відомчого
нагляду з боку ІТП дільниці № 8 за
дотриманням вимог нормативно-правових
актів з охорони праці під час ведення
робіт. Викладені обставини
підтверджуються Актом форми Н-5 (а.с.
13-14).

03.10.2013 року, згідно висновку МСЄК
позивачу було встановлено 50% втрати
професійної працездатності та третя
група інвалідності, що підтверджується
копіями довідок МСЄК (а.с. 7).

На підставі висновку МСЄК відділом
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Україні в м.
Красноармійськ йому були призначені
страхові виплати у вигляді одноразової
допомоги та втраченого заробітку, що
підтверджується поясненням
представника позивача, проти якого не
заперечував представник відповідача.

Згідно епікризів та виписок із історії
хвороби, доданих до справи (а.с. 8-10), у
позивача постійно виникають скарги на
головокружіння та нудоту, дзвін у
правому вусі, шаткість під час ходьби,
нечіткість зору, приступообразне
підвищення артеріального тиску до 180/100
мм рт.ст., приступи втрати свідомості та
епілептичні приступи, проблеми з
пам,ятю, поганий сон, бистре стомлення.
Позивач фактично без болі не може
поворушити головою.

Згідно з отриманим травмуванням
позивачу встановлено діагноз: гостра
закрита черепно - мозкова травма у виді
двосторонньої рефлекторної пірамідної
недостатності, вираженого вестибуло -
атактичного синдрома, вегетативної
дисфункції з частими кризами симпато -
адреналової направленості,
епісиндрома з наявністю частих
поліморфних приступів
(генералізованих загальносудинних та
за типом простих абсансов), астено -
невротичного синдрома.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008
р. Конституційний Суд України вважає,
що після внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ.
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.03.2007 р. № 717-V
(п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1
Закону), яким скасовано право
застрахованих громадян, які потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України, право
громадян на відшкодування моральної
шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП
України їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Згідно актів Н-1 та Н-5 від 01.07.2013 року,
саме у період роботи на підприємстві
відповідача ДП «ВК «Краснолиманська»
позивач отримав вищезазначене
травмування, а тому саме у останнього
виникає обов`язок відшкодовувати
моральну шкоду позивачу.

Суд вважає, що саме діями відповідача
позивачеві спричинені моральні
страждання, пов`язані із травмуванням
під час виконання трудових обов'язків,
яке є прямим наслідком небезпечних
умов праці на підприємстві
відповідача. Тому суд не приймає
доводів представника відповідача щодо
ненадання позивачем доказів
протиправності поведінки відповідача,
оскільки саме на останнього законом
покладено обов'язок щодо забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці.

Суд також не приймає до уваги доводи
представника відповідача, що тільки
висновком МСЄК може бути підтверджено
наявність у потерпілого моральної
шкоди, оскільки питання про вирішення
наявності моральної шкоди та її
розміру можливо вирішити у судовому
порядку.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону
України до особливо небезпечних
підземних умов відносяться саме умови
в шахтах, пов'язані з дією
важкопрогнозованих проявів
гірничогеологічних і газодинамічних
факторів, що створюють небезпеку для
життя та здоров'я їх працівників
(виділення та вибухи газу та пилу,
раптові викиди тощо).

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв`язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої їй внаслідок душевних
страждань, яких вона зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров`я.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач отримав дуже важке травмування
з незворотніми наслідками та став
інвалідом, був звільнений з
підприємства, бо за станом здоров`я не
міг виконувати роботу, яку виконував
раніше, що суттєво вплинуло на його
життя та життя його сім'ї. Окрім того,
позивач зазнав та продовжує зазнавати
дуже сильного фізичного болю та
страждань, у зв'язку із чим змушений
довго тривало лікуватись, що також
впливає на якість його життя.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом з
урахуванням характеру заподіяної
шкоди позивачу, ступені фізичних та
душевних страждань позивача, при
визначенні розміру моральної шкоди суд
виходить з принципів справедливості,
розумності та достатності,
передбачених ст. 23 ЦК України.

Страждання позивача викликають певні
зміни у його житті. Позивач почуває
себе втраченою для суспільства та
родини людиною, його фізичний та
моральний стан не дозволяє йому
відчувати себе повноцінною людиною.
Періодичні дуже сильні напади
головного болю, слабкість не дають йому
можливості почувати себе повноцінною
людиною, заважають спілкуванню з
рідними, він не може змиритися з цим,
постійні думки про це не дають йому
спокій, який йому потрібен для
одужування. Тривале лікування
позначилося на його загальному стані,
він постійно пригнічений через те, що
можливості лікування і відновлення
здоров`я практично немає, відносини
його погіршилися, він позбавлений
можливості повноцінно виконувати свої
сімейні обов'язки по дому, усі турботи
по будинку лягли на дружину.

Але основними доводами, на які
посилається суд при визначені розміру
моральної шкоди по-перше, є періодичні
підвищення артеріального тиску до 180/100
мм рт.ст., приступи втрати свідомості та
епілептичні приступи, що є наслідком
перенесеної ним травми, які є дуже
небезпечними для життя та сприймаються
досить болюче для травмованого та його
родини. До того ж позивач став
інвалідом та за станом свого здоров'я
він вже не може виконувати певну роботу
та бути енергійним, а по-друге, це
постійні сильні головні болі, які
з'явилися у позивача після перенесеної
ним травми, які є також дуже
небезпечними для життя та сприймаються
досить болюче для травмованого та його
родини.

Тому суд, виходячи з засад розумності і
справедливості, а також важкості
травмування та його наслідків, вважає,
що на користь позивача має бути
стягнуто 24 000 гривень. Моральна шкода у
розмірі 80 000 гривень, яку позивач
просить стягнути з відповідача судом
вважається перебільшеною.

В силу ст.88 ЦПК України судові витрати
підлягають стягненню з відповідача.
Так, суд вважає, що з відповідача на
користь держави необхідно стягнути
судовий збір у сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 4, 7, 14, 60, 88, 208-210, 215 294 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1167,1168 ЦК України, ст. 232,
233, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська» на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію у розмірі 24000
(двадцяти чотирьох тисяч) грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного
підприємства «Вугільна компанія
«Краснолиманська»на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити.

Це рішення набирає законної сили,
якщо його не буде оскаржено в строк,
передбачений для оскарження
останнього.

На рішення протягом десяти днів з
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд.

Суддя
Токарєв А.Г.