АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 14
листопада 2013 року по справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за телекомунікаційні
послуги, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся із
позовом, на обґрунтування якого
зазначив, що 16 грудня 2008 року між
сторонами був укладений договір про
надання позивачем телекомунікаційних
послуг безпровідного доступу до мережі
Інтернет, дію цього договору було
припинено 28 липня 2012 року, проте
відповідач має заборгованість за
надані послуги в сумі 2022.49 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив
стягнути на свою користь із
відповідача 2022.49 грн. заборгованості за
договором та 229.40 грн. судових
витрат.(а.с. 1-27)

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва від 14
листопада 2013 року позов ПрАТ «МТС
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за телекомунікаційні
послуги задоволено. (а.с.40-41)

Ухвалою Дніпровського районного суду
міста Києва від 19 грудня 2013 року заяву
про перегляд заочного рішення залишено
без задоволення.(а.с. 59)

В апеляційній скарзі відповідач
зазначив, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати в частині стягнення
плати за користування послугою за
межами пакету послуг в сумі 1958.73 грн. за
квітень 2012 року. На обґрунтування
скарги посилався на недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, зазначив, що рішення
суду суперечить вимогам законодавства,
зокрема за відсутності у відповідача
грошей на оплату послуг позивач мав
припинити надання таких послуг.( а.с.
65-67)

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
підтримав скаргу і просив її
задовольнити.

Інші особи були повідомлені судом на
зазначену ними адресу, до суду не
прибули.(а.с. 72-75) Зважаючи на
вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія
суддів визнала неявку такою що не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін та апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом частини першої статті 901,
частини першої статті 903 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до загальних умов виконання
зобов'язання, установлених статтею 526
ЦК України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства. Недотримання таких
вимог призводить до порушення
зобов'язань.

Судом встановлено, що 16 грудня 2008 року
між сторонами був укладений договір
про надання позивачем
телекомунікаційних послуг
безпровідного доступу до мережі
Інтернет, тарифний пакет «МТС
безлімітний», а в подальшому за
тарифним планом «+ 250 Internet» із розміром
щомісячної абонентської плати 250
грн..(а.с. 8)

За п. 2.4 Договору ОСОБА_1 узяв
зобов'язання своєчасно сплачувати
рахунки за надані послуги та плату за
утримання номера в мережі мобільного
зв'язку Оператора по всіх телефонах,
зареєстрованих на його особовому
рахунку (плата за утримання номера
сплачується і в тому разі, коли надання
послуг призупинено за несплату
попередніх рахунків або за заявою
Абонента). Фактичне використання
Абонентом тієї чи іншої послуги
означає, що така послуга була замовлена
Абонентом.

За п.п. 3.3, 3.5 цього Договору, рахунки за
надані послуги Абонент сплачує
готівкою, перерахуванням на поточний
рахунок Оператору або кредитною
карткою в строк до п'ятнадцятого числа
місяця, наступного за розрахунковим,
але в будь-якому разі до моменту
фактичного використання авансу.
Кількість та вартість послуг наданих
Абоненту за розрахунковий період,
визначається відповідно до показників
належних Оператору технічних засобів
виміру тривалості кількості та
вартості наданих послуг.

Дію вищевказаного Договору припинено 28
липня 2012 року, проте відповідач має
заборгованість за надані послуги в
сумі 2022.49 грн.(а.с. 9-23)

Ухвалою судді Дніпровського районного
суду міста Києва від 20 листопада 2012
року відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу.(а.с. 6)

Відповідач не заперечував фактичне
використання наданих позивачем послуг
зв'язку за договором у квітні - липні 2012
року за що останнім виставлений
рахунок на суму 2022.49 грн., а відтак з
огляду на положення п. 2.4 укладеного
сторонами Договору, колегія суддів
визнає, що такі послуги були замовлені
та використані відповідачем.

З цих підстав колегія суддів відхилила
посилання апелянта на положення ст. 68
Закону України «Про телекомунікації»,
ч. 32 ст. 39 Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг,
затверджених Постановою КМ України від
11 квітня 2012 року № 295 та абз. 2 ч. 11 ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів».

При цьому колегія суддів враховує
умови п. 2.1.2.2 укладеного сторонами
Договору від 16 грудня 2008 року та
наявність права оператора визначати
порядок оплати і форми розрахунків за
послуги (на умовах попередньої
(авансової) та/або наступної оплати)(пп.
11 п. 38 вищевказаного Порядку). Вказані
умови укладеного сторонами Договору
передбачають можливість надання
Абоненту послуг і за відсутності
ліміту грошей абонентської плати з
обов'язковою наступною оплатою вже
спожитих послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення заявлених вимог і
стягнення заборгованості за договором
та судових витрат, сплата яких
підтверджується квитанцією.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду не спростовують, не
впливають на правильність прийнятого
судом рішення і, з огляду на вимоги ч. 2
ст. 308 ЦПК України, не можуть бути
визнані підставою для скасування
судового рішення, тому колегія суддів
їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.
314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 14 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/2782/2014

Головуючий у першій інстанції
ЛастовкаН.Д.

Доповідач Левенець Б.Б.