АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1396/14 Справа: №
Головуючий 1 інстанції: Сенаторов
В.М. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Піддубного Р.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю юридичної компанії
«Х Легіон», яка діє в інтересах ОСОБА_2
на ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 11 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: відкрите акціонерне товариство
«Астра Банк» в особі відділення № 3 ВАТ
«Астра Банк», Київський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з названим позовом,
обґрунтовуючи який зазначала, що
відповідно до укладеного 17 листопада
2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Астра Банк»
кредитного договору позичальник
отримав кошти у розмірі 315200 грн. зі
строком повернення до 17 листопада 2015
року для придбання автомобілю Mercedes Benz,
2008 року випуску. В той же день сторонами
було укладено договір застави
зазначеного транспортного засобу та
між позивачем і ВАТ «Астра Банк»
укладено договір поруки, відповідно до
умов якого ОСОБА_2 зобов'язалася
відповідати своїм майном у разі
неналежного виконання зобов'язання
ОСОБА_3 за кредитним договором. Позивач
зазначала, що сама за власні кошти
сплачувала кредит за договором від
17.11.2008 , а відповідач, в свою чергу
зобов'язався переоформити свідоцтво
про реєстрації транспортного засобу на
спірний автомобіль після остаточної
виплати вищезазначеного кредиту.
Проте, на підстави виконавчого листа,
виданого Київським районним судом м.
Харкова було накладено арешт на майно
ОСОБА_3, в тому числі і автомобіль Mercedes
Benz, 2008 року випуску, який був вилучений
та направлений на штрафмайданчик.
Зазначаючи, що її права, як власника та
єдиного виконавця умов кредитного
договору порушені, позивач просила
визнати за нею право власності на
автомобіль марки Mercedes Benz, 2008 року
випуску GLK, легковий універсал - В, кузов
№ НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2,
свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3,
видане ВРЕР ГУМВСУ м. Харкова 15.11.2008;
звільнити з-під арешту автомобіль
вказаної марки, накладений Київським
відділом державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2640/2058/13/03, виданого
Київським районним судом м. Харкова 01
серпня 2013 року.

У листопаді 2013 року представник
ОСОБА_2- ОСОБА_4 звернувся до суду з
заявою про забезпечення позову ( а.с.10-14)
, у якій просила вжити заходи щодо
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення на вказаний автомобіль на
підставі виконавчого документа у
виконавчому провадженні № 39217248 та
накладення арешту на рухоме майно, а
саме зазначений автомобіль шляхом
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження до
розгляду справи по суті.

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року
відмовлено в задоволенні заяви
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4
про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ТОВ юридичної
компанії «Х Легіон», яка діє в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просила ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді

першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, що встановлено
ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний автомобіль марки Mercedes Benz,
2008 року випуску GLK, легковий універсал -
В, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний №
НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, видане ВРЕР ГУМВСУ м. Харкова
15.11.2008, на який позивач просить визнати
право власності за нею, є предметом
договору застави, укладеного між
ОСОБА_3 та ВАТ «Астра банк» для
забезпечення виконання зобов'язань
щодо повернення кредиту за кредитним
договором № 0003 від 17.11.2008.

Звертаючись із заявою про забезпечення
позову, ОСОБА_2 просила зупинити
стягнення на вказаний автомобіль на
підставі виконавчого документа у
виконавчому провадженні № 39217248 та
вжити заходів забезпечення позову
шляхом накладення арешту на рухоме
майно, а саме зазначений автомобіль
шляхом заборони будь-яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження до розгляду справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що у
виконавчому провадженні від 07 серпня
2013 року № 39217249 державним виконавцем
накладено арешт на все майно боржника
ОСОБА_3

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 « Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень , що набрали законної сили.

За правилами п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України
позов забезпечується зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується
боржником у судовому порядку.

Проте, ОСОБА_2 не є боржником за
кредитним договором, а являється
поручителем. Виконавчий документ
боржником не оскаржується у судовому
порядку, а тому підстав для
застосування такого виду забезпечення
позову , як зупинення стягнення немає ,
оскільки застосування такого виду
забезпечення привело б до зупинення
виконання судового рішення , що набрало
законної сили.

Щодо інших вимог про забезпечення
позову : накладення арешту на
зазначений автомобіль ,заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження до
розгляду справи по суті , то
задовольнивши ці вимоги суд першої
інстанції фактично б вирішив справу по
суті до її розгляду в судовому
засіданні , що також є недопустимим.

Таким чином, ухвала судом першої
інстанції постановлена з додержанням
норм процесуального права, оскільки
підстав для забезпечення позову,
передбачених ст.ст.151-152 ЦПК України не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 151-152,303, 304, 307, 312, 313 -
315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю юридичної
компанії «Х Легіон», яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 11 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає, як
така, що не перешкоджає подальшому
провадженою по справі.

Головуючий

Судді