№ 336/4948/13-ц
пр. № 2/336/32/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представників позивача
Скупої Н.О., Товстоус Т.В., відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з
позовом до ОСОБА_3, вказавши, що
відповідач мешкає у АДРЕСА_1 та
користується електроенергією, але
обов'язків по сплаті вартості
електроенергії не виконує, тому за
період часу з 07.02.1999 року по 16.05.2013 року
має заборгованість в сумі 1538,70 гривень.
Квартиру відповідача неодноразово
відключали від електропостачання за
борги, але відповідач самовільно
підключався до електромережі.
Посилаючись, що відповідач не виконує
зобов'язань по оплаті вартості
спожитої електроенергії, просили
стягнути з ОСОБА_3 1538,70 гривень.

Представники позивача у судовому
засіданні на позові наполягали,
вказавши, що заборгованість у
відповідача утворилась за період часу
з 07.02.1999 року по 16.05.2013 року, розмір
заборгованості підтверджено
розрахунком, яким чином здійснювалось
нарахування пояснити не змогли,
вказавши, що покази лічильника
перевірялись, однак, будь-яких
документів на підтвердження цього не
надали.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову повністю заперечував, вказавши,
що він та його дружина зареєстровані в
цій квартирі з 06.04.1999 року, договору про
постачання електроенергії не укладено.
Відповідач вказував, що заборгованості
з оплати електроенергії не має,
оскільки все сплачував вчасно згідно
нарахувань, однак, квитанції зберіг
лише за останні роки, оскільки не
вбачав потреби зберігати їх з 1999 року.
До цього часу ВАТ «Запоріжжяобленерго»
жодного разу до нього з вимогами про
погашення боргу не зверталось,
відключень електроенергії застосовано
жодного разу не було, що, на думку
відповідача, підтверджує і відсутність
заборгованості. Крім того, позивач
вказував, що, хоча і не має
заборгованості за надані послуги з
постачання електроенергії, у
будь-якому випадку позовні вимоги
заявлені з пропуском строку позовної
давності, яку просив застосувати.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований
проживаючим у АДРЕСА_1 з 06.04.1999 року, про
що свідчить відмітка у його паспорті,
договору про надання послуг з
постачання електроенергії з ним не
укладалось.

Як вбачається з наданих позивачем
розрахунків заборгованість
відповідача за спожиту електроенергію
за період з 07.02.1999 року по 20.02.2004 року
становить 1046,48 гривень, за період з
11.06.2004 року по 30.04.2006 року 2315,04 гривень, з
30.04.2006 року по 31.08.2006 року 212,35 гривень.

Відповідно до наданої позивачем
роздруківки (а.с. 7) відповідачем
принаймні з 20.02.2009 року розрахунки за
використану електроенергію ведуться
відповідно до виставлених рахунків.

Позивачем вказується, що
заборгованість у 1538,70 гривень
утворилась за період з 07.02.1999 року по
16.05.2013 року, між тим, як вбачається з
наданої відповідачем квитанції про
сплату послуг від 17.05.2013 року розмір
заборгованості становить 1487,89 гривень.

Таким чином, в обґрунтування
заявленого розміру заборгованості
позивач посилався лише на розрахунок,
здійснений посадовою особою ВАТ
«Запоріжжяобленерго», але при цьому
позивачем не надано буд-яких інших
доказів наявності підстав для таких
нарахувань, а представники позивача не
змогли пояснити яким чином визначена
сума заборгованості, за які саме
місяці, чи яким чином знімались покази
електролічильника.

Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок
доведення обставин, які є підставою
вимог або заперечень, покладений на
сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
позивачем не надано належних доказів
як щодо наявності заборгованості
відповідача, так і обґрунтованості
заявленої суми вимог.

Крім того, суд вважає, що позивачем
також пропущений і строк позовної
давності по заявленим вимогам.

Так, відповідно до ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Як вказує ст. 261 ч. 1, 5 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказує п. 20 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року
розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Стаття 253 ЦК України зазначає, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Як вказує стаття 267 ч. 4 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що відповідно до
розрахунків позивача заборгованість
виникла за період з 07.02.1999 року по 31.08.2006
року, суд дійшов висновку, що позивачем
без поважних причини також пропущено і
строк позовної давності, про його
поновлення не заявлено, що є додатковою
підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
спожиту електроенергію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя
О.І. Дацюк

04.02.2014