РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/14039/13-ц Номер провадження
2/123/482/2014

04.02.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у
складі головуючого судді Тихопой О.О.,
при секретарі Винокурової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Третьої Сімферопольської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
права власності на спадкове
майно,|долі| |спільній||спільн

В с т а н о в и в:

28.11.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом, в якому просить визнати за
померлим ОСОБА_5 право власності на 1/5
частину земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1, а також визнати
за нею право власності на цю 1/5 частину
в порядку спадкування.

Судові вимоги мотивує тим, що після
відмови судом в задоволенні такого
позову до зазначених родичів,
звернулась із рішенням суду до
нотаріальної контори задля оформлення
спірної спадщини. Натомість постановою
від 13.09.2013 року нотаріус відмовив їй у
оформленні спадщини у зв'язку із
невизначеністю частки в праві
власності спадкодавця та її не
оформлення.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, відповідачі
проти його задоволення не
заперечували.

Проте, вислухавши учасників судового
засідання, вивчивши матеріали справи
та з'ясувавши обставини, суд вважає
позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що на підставі
державного акту про право власності на
земельну ділянку серії КМ № 061946,
земельна ділянка розмірами 0,1708 га по
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності п'ятьом особам, в
тому числі і померлому ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5

Цей державний акт не визнаний
недійсним, та не скасований, а отже
зазначення в ньому ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 як
співвласників, підтверджує факт
належності всім зазначеним особам на
праві спільної сумісної власності
земельної ділянки розмірами 0,1708 га по
АДРЕСА_1.

Таким чином, виявляється, що після
смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у
виді належної йому 1/5 частки зазначеної
земельної ділянки, і цю частку суд
змінювати наразі не в змозі.

Згідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна
ділянка може знаходитись у спільній
власності з визначенням частки кожного
з учасників спільної власності
(спільна часткова власність) або без
визначення часток учасників спільної
власності (спільна сумісна власність).

В силу ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ
земельної ділянки, яка є у спільній
сумісній власності, з виділенням
частки співвласника, може бути
здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 12
і 23 своєї Постанові № 7 від 30.05.2008р.,
прописав, що частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду. Для оформлення права на
спадщину закон не вимагає рішення суду
про визначення частки спадкодавця.

Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Рішенням Київського райсуду м.
Сімферополя від 23.05.2013 року була
встановлена обставина належності
померлому 1/5 частини спірної земельної
ділянки, і це було достатнім для
оформлення спірної спадщини у
відповідності до закону в
нотаріальному порядку, з урахуванням
інтересів всіх спадкоємців та їх
черговості тощо.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України,
частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки, зокрема,
на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 66 ЗУ "Про нотаріат",
на майно, що переходить за правом
спадкоємства до спадкоємців або
держави, нотаріусом за місцем
відкриття спадщини видається
свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки у позивача наявні умови для
отримання свідоцтва про право
власності в порядку нотаріального
оформлення, її вимоги про визнання
права на спадщину в судовому порядку
задоволенню не підлягають.

Відмова нотаріуса від 13.09.2013 року в
оформленні спадщини оскаржена не була.

Разом з цим слід зазначити, що зі смертю
фізичної особи, припиняються усі її
права та обов'язки, у зв'язку із чим
визнання будь-якого права за померлим
не допускається.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тихопой О. О.