У х в а л а

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 19 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 30 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтовано тим, що відповідно до
договорів позики, які було укладено між
ним та відповідачем ОСОБА_4 надав
ОСОБА_5 позику у розмірі 837 187 грн.

ОСОБА_5 умови договорів позики порушив
і борг своєчасно не повернув. В
добровільному порядку відповідач
ОСОБА_5 відмовляється повернути гроші.
Посилаючись на зазначені обставини,
позивач ОСОБА_4 просив суд стягнути
з відповідача на його користь суму
боргу за договором позики у розмірі 837
187 грн., три відсотки річних від
простроченої суми боргу у розмірі 98
453грн 05 коп. та інфляційні втрати у
розмірі 8 708 грн 61 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 19 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 30 жовтня 2013 року, задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу у
розмірі 844 348 грн 66 коп., що
складається з: суми основного боргу за
договорами позики у розмірі 737 187,00 грн.,
трьох відсотків річних від
простроченої суми у розмірі 98 453 грн 05
коп., інфляційних витрат в розмірі
8 708 грн 61 коп. та судовий збір у
розмірі 3 219 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення, яким частково
задовольнити заявлені ОСОБА_4 позовні
вимоги, а саме стягнути з нього на
користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі
370 тис. грн, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив із наявності правових підстав
для задоволення заявлених позовних
вимог, їх обґрунтованості та
доведеності.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено та
оцінено обставини у справі, а матеріали
справи та доводи касаційної скарги не
свідчать про порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
крім того наведенні у касаційній
скарзі доводи стосуються переоцінки
доказів, наданих сторонами, та не дають
підстав для висновків щодо
незаконності та неправильності
оскаржених судових рішень, а тому
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 19 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 30 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Савченко В.О.,
Колодійчук В.М.,
Фаловська І.М.