АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/1644/2014
Головуючий у І інстанції Ключника А.С.
Доповідач - Корчевний
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Охневській
Т.В.,Товарницькій А.В.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 22
листопада 2013 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про припинення права на частку у
спільному майні, встановлення порядку
користування житловою площею та
стягнення грошової компенсації,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Святошинського районного суду м. Києва
з позовом, в якому просив припинити
право відповідачів на частку у
спільному майні, а саме право власності
кожного на 0,33 кв.см. спірної квартири та
визнати за ним право власності на 1,3%
(0,98 кв.см.) АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що 3-х
кімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 73,7 кв.м. належить позивачу на
праві приватної спільної часткової
власності по ј частині кожному на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого Святошинською РДА
м. Києва та складається з 3-х окремих
кімнат 18.3 кв.м., 13.5. кв.м., 11.9. кв.м., а
всього 43.7 кв.м. житлової площі, а також
кухні площею 8.1 кв.м., ваної кімнати 3
кв.м., вбиральні 1.3 кв.м., передпокою 17.6
кв.м. На кожного із співвласника
припадає по 10.92 кв.м. житлової площі.

Між позивачем та відповідачами виник
конфлікт з приводу користування
спірною квартирою, сплати комунальних
послуг, існують перешкоди у
користуванні квартирою з боку
відповідачів.

Позивач зазначив, що пропонував
відповідач встановити порядок
користування квартирою в
добровільному порядку, а саме надати
йому кімнату у користування площею 11,9
кв.м., надлишок площі у розмірі 0,98 кв.м.
пропонував виплатити грошовою
компенсацію, однак відповідачі від
такої пропозиції відмовилися.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 22 листопада 2013року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про припинення права на частку у
спільному майні, встановлення порядку
користування житловою площею та
стягнення грошової компенсації-
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_1подав апеляційну скаргу та
просить суд апеляційної інстанції
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 10.04.2002 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_3 - ј частини, ОСОБА_4 - ј
частини, ОСОБА_5 - ј частини, ОСОБА_1 - ј
частини (а.с.26)

Згідно довідки Форми №3 від 16.06.2012 року
№1238 виданої ЄРРЦ Філії №808 у
зазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

Згідно висновку експерта КНІСЕ від
16.04.2013 року, дійсна (ринкова) вартість 0,
98 кв.м. загальної площі квартири
АДРЕСА_1, станом на момент дослідження
становить 10 700 (десять тисяч сімсот)
грн., та дійсна (ринкова) вартість
квартири становить 819 068 (вісімсот
дев»ятнадцять тисяч шістдесят вісім)
(а.с. 41-46).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що належну йому ј частину квартири не
можливо виділити в натурі, а тому
оскільки спільне користування
квартирою не можливе, зазначає, що
необхідно встановити порядок
користування квартирою, таким чином,
щоб кімнату розміром 11,9 надали
апелянту для користування апелянту, та
визнали за ним власність вказаної
частини квартири.

Колегія суду не може погодитися з
посиланням апелянта виходячи із
наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, вірно
керувався ч.1 ст. 358 ЦК України, яка чітко
встановлює засади здійснення права
власності спільної часткової
власності за згодою співвласників, і
лише у разі у виникнення спору між
співвласниками справа про виділ
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ в натурі
частки майна, що є у спільній частковій
власності. Якщо виділ в натурі є
неможливим співвласник, який бажає
виділу має право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Проте, згідно п. 5 ст. 319 ЦК України
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам та свободам
громадян.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України
якщо неможливо виділити частки
спільного майна в натурі, один із
співвласників має право вимагати від
інших співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Колегія суду звертає увагу, що у п.6
висновках Верхового Суду України дає
підстави вважати, що виділ часток
жилого будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, можливий, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників з
урахуванням конкретних обставин, то
він може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Колегія суду звертає увагу на те,
посилання апелянта є недоведеними, а
тому, підстав для позбавлення права
власності відповідачів на частину у
спільному майні - відсутні, оскільки
таке припинення може завдати істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім»ї.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Тому колегія суду вважає, що рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 22 листопада 2013 року
обґрунтоване та законне і скасуванню
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 22 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: