АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/840/2014
Головуючий 1 інстанції - Белоконна І.В.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Трофименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ
«Страхова компанія «Дніпроінмед» про
відшкодування шкоди задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування шкоди,
пов'язаної із втратою товарного
вигляду транспортного засобу в розмірі
7300,18 грн., витрати на оплату авто
товарознавчого дослідження в розмірі
450 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229, 40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просив скасувати його та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Посилається на те, що вартість
відновлення товарної вартості
автомобіля обраховувалася при
здійсненні розрахунків та складанні
калькуляції сукупної вартості ремонту
автомобіля та включається в суму 20921,37
грн.

Крім того, втрата товарної вартості
транспортного засобу з юридичної, а не
технічної точки зору не підлягає під
ознаки реальних збитків, що наведені в
ст.22 ЦК України, так як є умовною
величиною та визначається для
технічних цілей, зокрема, при визначені
вартості проведення ремонтних робіт, і
не може вважатися реальними втратами,
які фактично поніс позивач у зв'язку
пошкодженням належного йому
автомобіля.

В судовому засіданні відповідач
апеляційну скаргу підтримав, просив
задовольнити її з вищевказаних
підстав.

Позивач проти задоволення скарги
заперечувала, просила рішення суду в
справі залишити без зміни.

Третя особа: ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» в судове засідання не
з'явилася, про день, час і місце
розгляду справи була повідомлені
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у її
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
повне відшкодування шкоди можливе
лише у випадку відшкодування
потерпілій всіх витрат, які вона
понесла у зв'язку з конкретною
дорожньо - транспортною пригодою, в
тому числі втрати товарної вартості
пошкодженого автомобіля.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон) при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно з Положенням про порядок та
умови проведення обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 вересня 1996 року №1175,
страхувальником відшкодовується
третій особі шкода завдана внаслідок
пошкодження транспортного засобу саме
пряма шкода, у якій враховується
вартість пошкоджених деталей
транспортного засобу на момент ДТП, а
саме з урахуванням фізичного зношення
транспортного засобу, а не вартість
нових деталей.

Відповідно до п.8.5.1. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 21 листопада 2003 року
№142/5/2092 величина втрати товарної
вартості дорожньо-транспортного
засобу характеризує фізичний знос,
який виникає в разі пошкодження
дорожнього транспортного засобу і
відповідного ремонту внаслідок
передчасного погіршення товарного
(зовнішнього) вигляду, а також
внаслідок зниження міцності чи
довговічності окремих складових
частин, захисних властивостей
покриттів або застосування для
ремонту части, які не перебували у
вжитку чи ремонті.

Умовами п.32.7 ст.32 Закону визначено, що
страховиком не відшкодовується шкода,
пов'язана із втратою товарного вигляду
транспортного засобу.

Судом встановлено, що 15 листопада 2012
року з вини відповідача сталася ДТП в
результаті якої автомобіль позивача
зазнав пошкоджень.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПрАТ «Дніпроінмед».

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження
колісного транспортного засобу №508 від
17 грудня 2012 року, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику легкового автомобіля
«Хонда», д.н. НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження у ДТП 15 листопада 2012 року,
у тому числі з урахуванням розміру
втрати товарної вартості у сумі 7300,18
грн. станом на час проведення
дослідження - 17 грудня 2012 року складає
20921,27 грн., з яких з яких вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу, після його
пошкодження при ДТП, складає 13621,19 грн.

З матеріалів справи убачається і
сторонами не заперечується, що ПрАТ
«Дніпроінмед» відшкодувало позивачу
вартість відновлювального ремонту її
транспортного засобу та виплатило
кошти в розмірі 13621,19 грн.

Отже, вірним є висновок суду про
стягнення з відповідача різниці між
розміром матеріальних збитків та сумою
страхового відшкодування, яка складає
13621,19 грн. і являється розміром втрати
товарної вартості.

Вірним є і висновок суду в частині
стягнення з відповідача грошових
коштів понесених на проведення
автотоварознавчого дослідження,
оскільки суд прийняв його за доказ, що
був покладений в основу його рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
погоджується з аргументованим
рішенням суду першої інстанції про
стягнення з відповідача шкоди
пов'язаної із втратою товарної
вартості автомобіля, оскільки
страховиком не відшкодовується шкода,
пов'язана із втратою товарного вигляду
транспортного засобу, а вина
відповідача у здійсненні такої шкоди є
доведеною.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: