Баранівський районний суд
Житомирської області
Справа № 273/1429/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

11 лютого 2014 року Баранівський районний
суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Юрчука М. І.
секретаря судових засідань Хоменко
Г.М., з участю позивача ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лотуре АГРО" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2013 року ОСОБА_2 пред'явила позов до
ТОВ "Лотуре АГРО" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, де в позовній заяві
позивачка зазначає, що 14 червня 2013 року
близько 13 години 30 хвилин водій
вантажного автомобіля КАМАЗ, державний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_3, буксируючи причіп
НЕФАЗ, номер НОМЕР_2 , рухаючись по
вулиці Першотравенська в м. Баранівка
Житомирської області заднім правим
колесом причепа здійснив наїзд на її
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який рухався велосипедом.
Вантажний автомобіль КАМАЗ, державний
номер НОМЕР_1 та причіп НЕФАЗ, номер
НОМЕР_2 належать підприємству ТОВ
"Лотуре АГРО". Водій автомобіля ОСОБА_3 з
14.06.2013 року знаходився в трудових
відносинах з даним підприємством.

Позивачка просить суд стягнути з ТОВ
"Лотуре Агро" на її користь в
відшкодування матеріальної шкоди-
понесених витрат на лікування
неповнолітнього сина, транспортування
його до медичних закладів,
пошкодженням майна- 4245 грн. та
моральної шкоди в розмірі 5000 гривень,
враховуючи, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди син
отримав сильний стрес, а вона, мати
турбувалася за його життя та здоров'я
сина, вишукувала додаткові кошти для
лікування сина., а всього просить суд
стягнути на її користь кошти в сумі 9245
гривень та понесені судові витрати.

В ході перевірки обставин даної ДТП
Баранівським РВ УМВС України в
Житомирській області зроблено
висновок про те, що її син ОСОБА_4 з
власної необережності отримав вказані
тілесні ушкоджсння, оскільки він,
рухаючись велосипедом, зрівнявся із
заднім правим колесом причепа та різко
прийняв вліво та зіткнувся з колесом
причепа, не впорався з керуванням та
впав на асфальтобетонне покриття, тому
відмовлено у внесенні відомостей до
єдиного реєстру досудових
розслідувань з тих підстав, що в діях
водія ОСОБА_3, будь-які ознаки злочину
відсутні.

В уточненій позовній позовній заяві
від 23.10.2013 року позивачка збільшила
позовні вимоги та просить стягнути з
ТОВ "ЛотуреАгро" на її користь у
відшкодування матеріальної шкоди
кошти в розмірі 4645 грн., та моральної
шкоди в розмірі 20000 гривень, а всього 24645
гривень.

ОСОБА_2 зазначила, що внаслідок наїзду
колесом причіпа на її сина, він отримав
середньої тяжкості тілесні ушкодження
у вигляді закритого перелому лівого
плеча без зміщення, закритого перелому
правої сідничної кістки без зміщення,
забоїв та саден живота та обох нижніх
кінцівок, а тому знаходився на
стаціонарному лікуванні в
Баранівській КЦРЛ з 14.06. по 25.06.2013 року.
Після виписки було продовжено
лікування амбулаторно.

Їхні матеріальні витрати на лікування
та проведення ренгену сина складають,
667 грн., що підтверджується випискою із
медичної карти стаціонарного хворого
про призанчене лікування та чеками про
придбання призначених ліків,
квитанціями про проведення рентгену.
За проведення 10 сеансів масажу вони
сплатили 500 гривень, по 50 гривень за
кожний сеанс. Вона змушена була 22.06.2013
року возити сина на консультацію в
Житомирську обласну дитячу лікарню,
витративши на придбання бензину 200
гривень.

Крім того, під час ДТП був пошкоджений
велосипед сина «Ардіс» вартістю 1200
грн.. був пошкоджений одяг вартістю 250
гривень (футболка-150 грн., шорти - 100 грн.)
розбиті окуляри вартістю 533 грн.,
пошкоджений мобільний телефон
"Самсунг" вартістю 695 гривень.

Загальна сума матеріальних витрат
складає 4245 грн. ( 667 + 500+ 200+ 1200+250+533+695+200).

Внаслідок ДТП їй та сину завдано
моральної шкоди. Син і вона отримали
сильний стрес через турбування за
життя свого сина, що потягло за собою
лікування в м. Житомирі та витрату
додаткових коштів. Вона змушена була
приймати додаткові зусиля для
організації свого життя, змінювати
свій звичний спосіб життя, а саме
постійно перебувати із сином в лікарні
під час його стаціонарного лікування,
шукати додаткові кошти для лікування.
Водій та власник джерела підвищенної
небезпеки не намагались надати
допомогу дитині та навіть не
цікавились його станом здоров'я. Тому
вона просить стягнути з відповідача
моральну шкоду, яку вона оцінює в
розмірі 20000 гривень.

В обгрунтування збільшених позовних
вимог позивачка ОСОБА_2 зазначила, що у
зв'язку з призначенням судово-медичної
експертизи по цій справі та висновком
експертизи позивачка змушена була
їздити в м. Новоград-Волинський до
судово-медичного експерта для подачі
додаткових документів та за
направленням експерта двічі їздила в м.
Житомир для обстеження в Житомирській
обласній лікарні ім. О.Ф.
Горбачевського, де їй 15.10.2013 надано
протокол рентгенологічного
дослідження сина та було підтверджено
наявність переломів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
уточнені позовні вимоги підтримала та
просить суд стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Лотуре
АГРО" на її користь заподіяну
дорожньо-транспортною пригодою його
працівником для її сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень, чим
заподіяна матеріальна шкода в сумі 4245
грн. та моральна шкода в розмірі 20000 грн.
та понесені нею судові витрати.
Просить стягнути кошти за пошкоджений
велосипед "Ардіс", а вона згідна
повернути його відповідачу. Оскільки
моральна шкода заподіяна як синові так
і їй, тому ОСОБА_2 просить стягнути її в
розмірі 20000 грн.

Представник відповідача ТОВ "Лотуре
АГРО" Красіков Д.О., приймаючи участь в
попередніх судових засіданнях, позовні
вимоги ОСОБА_2 не визнав, надавши суду
заперечення на позовну заяву "Лотуре
АГРО" , зазначивши, що станом на 14.06.2013
року в даному підприємстві працював
водієм ОСОБА_3, який перебував в
трудових відносинах з даним
підприємством і виконував трудові
обов'язки, керуючи автомобілем КАМАЗ,
державний номер НОМЕР_1, буксируючи
причіп НЕФАЗ, номер НОМЕР_2 .
Матеріалами перевірки Баранівського
РВ УМВС України в Житомирській області
підтверджено відсутність вини водія
ОСОБА_3 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, а вона
сталася з необережності самого
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4,
який в такому віці не мав права їхати
велосипедом без нагляду дорослих по
дорозі і відповідно до п.1.10 Правил
дорожнього руху велосипед також
відноситься до транспортних засобів,
тому дані відносини регулюються ч.1 ст.
1188 ЦК України, зокрема, за наявності
вини лише особи, якій завдана шкода,
вона їй не відшкодовується. Окрім того
позивачем не підтверджено
документально розмір заподіяної
матеріальної шкоди на суму 4245 грн.
Оскільки в даній ДТП є вина потерпілої
неповнолітньої дитини, тому є вина і
батьків, які дозволили їздити по шляхах
такій дитині, тому немає підстав
відшкодовувати моральну шкоду.

Третя особа на стороні відповідача ТОВ
"Лотуре АГРО" ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що станом на 14.06.2013
року він перебував в трудових
відносинах з відповідачем, де працював
водієм автомобіля. 14.06.2013 року він
згідно шляхового листа рухався
автомобілем КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1 з причіпом із с. Суємці через
Баранівку в напрямку смт. Романова. В м.
Баранівка він керував даним
автомобілем біля 13 години і рухався за
похоронною процесією на невеликій
швикості. На виїзді за м. Баранівка
його зупинили працівники ДАІ і

повідомили, що він автомобілем збив
велосипедиста. Під час керування і руху
автомобілем в м.Баранівка він, ОСОБА_3
не порушував Правил дорожньогоь руху.
Щодо розміру відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
відповідачем для позивача, ОСОБА_3
покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно висновку по матеріалах
перевірки №1413 за повідомленням
інспектора ВДАІ по факту ДТП з участю
водія ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_4,
проведеного Баранівським РВ УМВС
України в Житомирській області
втановлено, що 14.06.2013 року близько 13
години 30 хв.в м. Баранівка по вул.
Першотравнева рухався вантажний
автомобіль КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1, буксируючи причіп НЕФАЗ, номер
НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3 з
швидкістю біля 5-10 км/год. В цей час
позаду вказаного автомобіля в
попутному напрямку рухався малолітній
вилосипедист ОСОБА_4, який зрівнявшись
із заднім правим колесом причіпа, різко
прийняв вліво , внаслідок чого
зіткнувся з колесом причіпа, та не
впоравшись з керуванням, впав на
асфальтобетонне покриття.

Велосипедист ОСОБА_4 порушив п.10.1 ПДР
України. Враховуючи, що ОСОБА_4 з
власної необережності отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лівого плеча без зміщення,
закритого перелому правої сідничної
кістки без зміщення, забоїв та саден
живота та обох нижніх кінцівок, тому в
діях ОСОБА_3 відсутні будь-які ознаки
складу злочину. (а.с.76-99).

Згідно цивільно-правових договорів
фінансового лізигну від 04.04.2007 року
(а.с.64-75); акту прийому передачі
транспортних засобів для ТОВ
"Лотуре-Агро" (а.с.107-113), вантажний
автомобіль КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1 та причіп НЕФАЗ, номер НОМЕР_2
передані в користування і володіння
ТОВ "Лотуре-Агро". (а.с.111).

Згідно Наказу директора відділення №002
"Баранівська філія" ТОВ "Лотуре-Агро"
від 09.01.2013 року № 01/002-к,(а.с.62); довідки
ТОВ "Лотуре-Агро" від 06.09.2013 року № 15/1611,
ОСОБА_3 працював в ТОВ "Лотуре-Агро
водієм автотранспортних засобів з
09.01.2013 року по час надання довідки.
(а.с.96). Дане підтверджується також
маршрутним листом на вантажний
автомобіль КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1 з причіпом НЕФАЗ, номер НОМЕР_2
на 14.06.2013 року, товаро-транспортною
накладною від14.06.2014 року (а.с.58-61) .

Даними доказами підтверджені ті
обставини, що станом на 14.06.2013 року
відповідач ТОВ "Лотуре-Агро" на
правовій підставі- згідно
цивільно-правової угоди користувався
транспортним засобом- вантажним
автомобілем КАМАЗ, державний номер
НОМЕР_1 з причіпом НЕФАЗ, номер НОМЕР_2,
яким керував водій ОСОБА_3, перебуваючи
в трудових відносинах з даним
підприємством та з його участю
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, в якій потерпів неповнолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також судом встановлено, що дана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини неповнолітнього ОСОБА_4, який
порушив п. 6.1 ПДР України, згідно якого
рухатися на дорозі на велосипедах
дозволяється з 14-річного віку, а ОСОБА_4
виповнилося 11 років. Окрім того, згідно
положень п. 6.8 ПДР України, водії
велосипедів повинні виконувати вимоги
інших пунктів цих правил, тобто і п. 10.1
ПДР Ураїни, як зазначено у висновку
Баранівського РВ УМВС України в
Житомирській області по результатах
перевірки ДТП.

Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судовому
засіданні показали, що 14.06.2013 року
неповнолітній ОСОБА_4 рухався на
велосипеді позаду автомобіля КАМАЗа з
причіпом. Об'їжджаючи з правої задньої
сторони причіпа, не дотримався
інтервалу, незважаючи, що до правого
тротуару проізної частини дороги
відстань становила біля 3-х метрів,
крутнув кермом, внаслідок чого впав під
заднє праве колесо причіпа. Водій
автомобіля цієї ситуації не міг бачити,
бо повільно рухався за похоронною
процесією, а вони- свідки , знаходилися
позаду автомобіля за причіпом КАМАЗа.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об"єктом ,використання
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№6

«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка іЇ заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини .

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки , відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоду було заподіяно внаслідок
непереборної сили чи умислу
потерпілого.

Таким чином, закон містить указівку на
перерозподіл обов'язку доказування та
зобов'язує саме відповідача довести ,
що шкода, заподіяна джерелом
підвищеної небезпеки , була спричинена
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого. Разом з тим шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, завжди
є неправомірною та передбачає безвинну
відповідальність власника такого
джерела.

В такому разі незалежно від вини особи
відшкодовується заподіяна нею і
моральна шкода, в тому числі
ушкодженням здоров'я внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167
ЦК) (Ухвала Верховного суду України від
27 жовтня 2010 року по справі № 6-30038 св 09) .

Доказів, які свідчили б , що шкода
заподіяна внаслідок непереборної сили
чи умислу потерпілого , відповідачем не
надано.

Заперечення відповідача в тому, що
шкода в даному випадку не повинна
відшкодовуватися ТОВ "Лотуре-Агро", а
відшкодовується на загальних
підстававах відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК
України, оскільки завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, так як велосипед- є також
транспортним засобом, спростовується
закріпленим понняттям джерела
підвищеної небезпеки в ст. 1187 ЦК
України, а також наведеними ознаками у
п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року № 6, відповідно до якого джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини.

Велосипед згідно п.1.10 ПДР, як
транспортний засіб, приводиться в рух
мускульною силою людини і
контролюється цією силою, а не
механізмами, його рух може
контролюватися, тому не відноситься до
поняття джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд дійшов висновку на
підставі положень Закону і досліджених
доказів, що є підстави стягувати з
відповідача понесені позивачем
витрати на лікування потерпілого
ОСОБА_4, на пошкодження його майна та
заподіяну моральну шкоду.

Згідно медичних висновків, виписки із
медичної карти стаціонарного хворого
про призанчене лікування та чеків
підтверджено, що позивач ОСОБА_2 на
лікування свого малолітнього сина
ОСОБА_4 від отриманих травм внаслідок
ДТП потратила кошти в сумі 656 грн.54 коп.
(а.с.12-25), пошкоджений велосипед ОСОБА_4
"Ардіс"вартістю 1200 грн. (а.с. 29, 85),
футболка вартістю 150 грн. і шорти
вартістю 100 грн. (а.с.142), а всього
заподіяна матеріальна шкода на суму 2106
грн. 54 коп..

В судовому засіданні не знайшло
підтвердження заподіяння шкоди в
більшому розмірі, а саме в пошкодженні
окулярів дитини, мобільного телефону,
витрати на поїздку в медичні заклади,
оскільки під час огляду місця події
14.06.2013 року, на місці ДТП не виявлено
даних предметів. Допитані свідки-
очевидці ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не бачили на
місці ДТП цих предметів. Позивач не
надала інших доказів.

Стаття 23 ЦК України вказує, що особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка полягає : у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала

моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.;

Дослідженими в судовому засіданні
доказами: висновком судово-медичної
експертизи, протоколом огляду місця
події ДТП та предметів (велосипеда,
одягу потерпілого); тривалістю
лікування ОСОБА_4 внаслідок заподіяння
йому середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, та зазначеними вище іншими
доказами підтверджено, що
неповнолітній ОСОБА_4 переніс фізичну
біль, а він і його мати- позивачка
ОСОБА_2 перенесли психічні страждання,
зміною її образу повсягденного життя,
що змушувало піклуватися за дитину,
приймати міри до видужання і
покращення стану здоров'я, звертатися
та транспортувати дитину до медичних
закладів, звертатися в правоохоронні
органи, тому є підстави відшкодовувати
з відповідача моральну шкоду.

Суд, виходячи з розумності і
справедливості визначення цього
розміру, оцінює заподіяну моральну
шкоду на суму 6000 грн..

Позивач в первинній позовній заяві,
поданій до суду 23.07.2013 року просила суд
стягнути з відповідача на її користь
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,. При
подачі уточненої позовної заяви 23.10.2013
року після проведення судово-медичної
експертизи для дитини, просить
стягнути 20000 грн. по відшкодуванню
моральної шкоди.

Суд враховує, що після первинної
позовної заяви не погіршувалося
здоров'я дитини позивачки ОСОБА_4, а
лише підтвердилася ступінь тяжкості їх
заподіяння, але суд враховує, що
позивач продовжує переносити душевні
страждання, оскільки заподіяні тілесні
ушкодження у дитини дали свої
негативні наслідки і на даний час,
враховує порушення правил дорожнього
руху дитиною позивачки, що стало
причиною дорожньо-транспортної
пригоди і вину батьків дитини, які не
проконтролювали поведінку сина ОСОБА_4,
тому присуджує до стягнення з
відповідача на користь позовачки 6000
грн. по відшкодуванню моральної шкоди.
В решті заявлених позовних вимог, суд
відмовляє.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує
із відповідача на користь позивача
понесені витрати на сплату судового
збору в розмірі 229 грн.40 коп..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 209,
218 ЦПК України, на підставі ст.ст.23,1166,1167,
1168, 1187,1192, ЦК України, постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 року № 6,, суд,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Лотуре АГРО",
розташованого за адресою: 03022, м. Киїів,
пров. В. Жуковського, 13/16, на користь ОСОБА_2 кошти по
відшкодуванню шкоди, заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки
здоров'ю її неповнолітнього сина
ОСОБА_4 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
пошкодженням майна- матеріальної- в
сумі 2106 грн.54 коп.; моральної в розмірі -
6000 грн.; та понесені судові витрати
на сплату судового збору- 229 грн.40 коп., а
всього- 8335 грн..94 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Баранівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі і були відсутні в
судовому засіданні, в той же строк з дня
отримання копії цього рішення..

Суддя: М. І. Юрчук