Справа №:110/3852/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Шевченко О.В.№
провадження:22-ц/190/515/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Пономаренко А. В.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Пономаренко А.В.
суддів:Болотова Є.В., Сокола В.С. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
треті особи - Красноперекопська
районна державна адміністрація АР
Крим, орган опіки та піклування
Виконавчого комітету
Красноперекопської районної державної
адміністрації АР Крим, про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та
встановлення способу участі у
вихованні дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 14 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що від зареєстрованого шлюбу , що
тривався з 18 вересня 2010 року по 06
серпня 2012 року, сторони мають
малолітню дитину - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка після припинення подружжям
шлюбних відносин проживає разом з
відповідачкою ОСОБА_7

Оскільки відповідачка постійно
чинить перешкоди ОСОБА_6 у спілкуванні
з дитиною і не виконує рішення
Красноперекопської районної державної
адміністрації № 348 від 21 серпня 2012 року
про встановлення графіку зустрічей
позивача із сином , ОСОБА_6, вказуючи
на ці обставини, просив зобов'язати
ОСОБА_7 не перешкоджати йому брати
учать у вихованні та вільному
спілкуванні з сином і визначити
наступні способи його участі у
вихованні дитини:

- побачення шість раз на тиждень: з
понеділка по п'ятницю з 15-00 год. до 19-00
год. за місцем його проживання,
перебування, у суботу з 08-00 год. до 20-00
год. за місцем проживання, перебування
позивача;

- спільний відпочинок: кожного
року з 10 липня до 25 серпня;

- необмежене спілкування з сином
особисто, засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні
припадають на день побачення з сином
або цей день передує дня побачення, або
є наступним після нього, то такі дні син
проводить з батьком;

- в день побачення з сином надати
право особисто забирати сина зі
шкоди/дитячого садку.

Зобов'язати ОСОБА_7 за два дні до
зустрічі з сином надати позивачу точну
інформацію щодо фактичного місця
навчання, проживання, перебування
дитини, а у разі настання таких змін,
повідомити про це його особисто на
наступний день з дня настання таких
обставин.

Рішенням Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 14
жовтня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_7 не чинити
ОСОБА_6 перешкоди у спілкуванні з
дитиною - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у його
вихованні. Визначено ОСОБА_6 порядок
спілкування та участі у вихованні
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено
наступний графік їх побачень: не менш
трьох годин кожного дня, кожного тижня,
кожного календарного місяця за місцем
проживання дитини; з 08-00 до 20-00 год.
кожну суботу, кожного тижня, кожного
календарного місяця за місцем
проживання дитини в присутності матері
дитини. Графік є чинним до ІНФОРМАЦІЯ_2
року тобто до досягнення дитиною
ОСОБА_8 чотирьох років. У решті позову
відмовлено.

Додатковим рішенням цього суду
від 14 жовтня 2013 року судом вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

На рішення Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 14
жовтня 2013 року позивач ОСОБА_6,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та неповне з'ясування фактичних
обставин справи.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що суд не врахував належним чином
фактичні обставини справи та інтереси
дитини, а також положення сімейного
законодавства, якими встановлені рівні
права та обов'язки батьків у вихованні
дітей та їхньому матеріальному
забезпеченні, внаслідок чого фактично
обмежив права батька у спілкуванні з
сином та ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав .

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
цілком зазначеним вимогам
процесуального закону.

Ухвалюючи рішення по суті позову
, суд першої інстанції правильно
керувався тим, що для батьків необхідно
встановити окремий режим спілкування
зі спільною дитиною з урахуванням її
віку , стану здоров'я , інтересів та
прихильностей , взаємовідносин з
батьками та їхньої поведінки , однак
при визначенні способу участі
позивача у вихованні сина суд не
достатньо врахував встановлені по
справі обставини та вимоги закону.

Сімейним кодексом України (далі - СК
України ) передбачено як обов'язок
батьків по вихованню дітей, так і право
батьків на виховання дітей.

Відповідно до статті 151 СК України,
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини, а також право вибирати форми й
методи виховання, за виключенням тих,
які суперечать закону, моральним
принципам.

За вимогами статті 157 вказаного
Кодексу питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею, а інший із батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкодити тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Право батьків на спілкування з дітьми
незалежно від того, де вони
знаходяться, як періодичне, так і
систематичне, а також можливість
сумісного відпочинку, відвідування
дитини вдома, в школі, у дитячому
закладі передбачено статтею 153 СК
України.

Крім того статтею 15 Закону України
«Про охорону дитинства» встановлено
право дитини як на проживання, так і на
спілкування з батьками: дитина, яка
проживає окремо від батьків або від
одного з них, має право на підтримання з
ними регулярних особистих стосунків й
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь в її вихованні
й мають право спілкування з дитиною,
якщо судом визнано, що таке спілкування
не перешкоджає нормальному вихованню
дитини.

В силу частин 1 і 2 статті 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

За змістом частини 2 статті 159 частини
2 цього Кодексу суд визначає способи
участі одного з батьків у вихованні
дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
його проживання тощо), місце та час
їхнього спілкування. Під час
вирішення спору щодо участі одного з
батьків у вихованні дитини береться до
уваги ставлення батьків до виконання
своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Отже , ураховуючи положення
наведених норм закону, при вирішенні
будь-яких питань щодо дітей суд
повинен керуватися максимальним
забезпеченням інтересів дітей , при
цьому суд може не погодитися з
висновком органу опіки та піклування
щодо розв'язання спору між батьками
щодо виховання дитини , якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
її інтересам .

За приписами частини 1 статті 159 СК
України один з батьків, що проживає
окремо, вправі звернутися до суду за
захистом своїх батьківських прав ,
якщо другий з батьків перешкоджає йому
спілкуватися з дитиною та приймати
участь в її вихованні, шляхом усунення
цих перешкод .

З матеріалів справи вбачається, що з 18
вересня 2010 року по 17 серпня 2012 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
матір'ю ОСОБА_7

Розпорядженням Красноперекопської
районної державної адміністрації № 348
від 21 серпня 2012 року ОСОБА_6 був
встановлений наступний графік
зустрічей із сином - ОСОБА_8 до
досягнення дитиною дворічного віку :
кожну суботу та неділю не менше двох
годин за місцем проживання матері,
узгодивши з нею додатково час
зустрічей. Даний графік був залишений
без змін згідно рішення районної
комісії з питань захисту прав дитини
від 27 червня 2013 року і висновку
Красноперекопської районної державної
адміністрації від 16 вересня 2013 року
(а.с. 12,14,22), враховуючи малолітній вік
дитини .

Матеріали справи також свідчать, що
батьки дитини за місцем проживання
характеризуються позитивно , працюють ,
мають гарні матеріально - житлові
умови, позивач надає матеріальну
допомогу на утримання та виховання
сина , любить дитину і бажає приймати
участь в її вихованні та розвитку.

При вирішенні справи судом
встановлено і це не заперечувалося
сторонами , що між ними існують
непорозуміння та суперечки з приводу
характеру спілкування позивача із
сином , небажання дійти згоди щодо
побачень батька з дитиною,
неспроможність самостійно, без
втручання органів опіки і піклування
та суду, улагодити це питання , крім
того, сторони проживають у різних
населених пунктах, особисто не
спілкуються , відповідачка створює
перешкоди у спілкуванні позивача із
малолітнім ОСОБА_8 (відкладає зустрічі,
не бажає узгоджувати час для цього , не
віддає дитину батькові для зустрічей
за його місцем проживання) .

Заперечуючи проти позову ОСОБА_6 ,
відповідачка наполягала за зустрічах
батька з дитиною за місцем свого
проживання двічі на тиждень : вівторок
і п'ятницю з 15-00 до 18 - 00 годин, вихідні
дні з 8-00 годин до 20-00 годин, світкові дні
без обмеження в часі , оскільки
маленька дитина потребує певного
догляду та особливого кормління , який
не може забезпечити батько, а її
знаходження у чужому місці з
незнайомими їй батьками позивача
негативно вплине на його психіку і
здоров'я ( а.с. 40,42).

З урахуванням наведеного , а
також вищезазначених положень закону
і пояснень свідків місцевий суд дійшов
правильних висновків щодо покладання
на ОСОБА_7 обов'язку не чинити перешкоди
ОСОБА_6 у спілкуванні з малолітньою
дитиною ОСОБА_8 та надання позивачеві
можливості окремого спілкування із
сином , але без спільного відпочинку
кожного року з 10 липня до 25 серпня,
необмеженого спілкування з дитиною
особисто, засобами телефонного,
поштового, електронного та іншого
засобу зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між батьком та сином, спільного
проведення святкових днів , якщо такий
день припадає на день побачення , або
передує дню побачення, або є наступним
після нього, зобов'язання відповідачки
за два дні до зустрічі з сином надавати
позивачеві точну інформацію щодо
фактичного місця навчання, проживання,
перебування дитини, а у разі настання
таких змін - повідомити про це його
особисто на наступний день з дня
настання таких обставин, як вимагав
ОСОБА_6

При цьому суд належним чином дослідів
письмові докази у матеріалах справи і
навів у рішенні відповідні мотиви
свого висновку , тому правових підстав
для скасування рішення суду в даній
частині колегія суддів не вбачає .

Разом з тим , при визначенні способу
участі ОСОБА_6 у вихованні та
спілкуванні з малолітнім ОСОБА_8 до
досягнення дитиною чотирьох років за
місцем її проживання шляхом щоденних
зустрічей батька із сином не менш трьох
годин і кожну суботу з 8 до 20 годин у
присутності матері , суд першої
інстанції не надав належної уваги
фактичним обставинам справи , не
перевірив у достатній мірі доводи
кожної із сторін та не врахував
письмовий висновок органу опіки та
піклування щодо встановлення графіку
зустрічей позивача з сином кожну
суботу та неділю не менш двох годин за
місцем проживання матері , не
мотивувавши свого не погодження з
даним висновком щодо розв'язання спору
між батьками про виховання дитини ,
унаслідок чого без достатніх підстав
та усупереч вимог наведених норм
матеріального закону визнав за
необхідне визначити за свій розсуд
спосіб участі ОСОБА_6 у вихованні та
спілкуванні з сином , який не
відповідає інтересам обох батьків і
дитини.

За таких обставин рішення суду в цій
частині не можна визнати законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу .

Порушення судом першої інстанції
при вирішенні справи за позовними
вимогами ОСОБА_6 про визначення способу
участі у вихованні дитини норм
матеріального і процесуального права
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
309 ЦПК України є підставою для змінення
в даній частині оскаржуваного рішення
.

Ураховуючи наведені положення
закону і фактичні обставини справи , а
саме : малолітній вік дитини, її потреба
у відповідному догляді та харчуванні ,
пристосування до постійного
материнського піклування , проживання
батьків у різних населених пунктах ,
зайнятість позивача на роботі (водій)
протягом робочого дня , виходячи з
інтересів і віку малолітнього ОСОБА_8 ,
приймаючи до уваги рекомендований
органом опіки і піклування порядок
зустрічей батька з сином, колегія
суддів вважає доцільним визначити
спосіб участі ОСОБА_6 у вихованні
малолітнього ОСОБА_8 шляхом
встановлення часу спілкування батька
з дитиною за місцем проживання матери
ОСОБА_7 кожну суботу і неділю з 15-00 до 18 -
00 годин. без обмеження періоду дії
такого порядку віком дитини , у зв'язку
з чим з резолютивної частини рішення
слід виключити речення (абзац 4) про
чинність графіку побачень позивача з
сином до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто, до
досягнення дитиною ОСОБА_8 чотирьох
років.

На підставі наведеного та
керуючись статтями 303, пунктом 2 частини
1 статті 307, пунктом 4 частини 1 статті 309,
статтями 313, 314 та 316 Цивільного
процесуального кодексу України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково .

Рішення Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 14 жовтня 2013 року
змінити в частині визначення ОСОБА_6
порядку спілкування та участі у
вихованні ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_6 у
вихованні сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1
шляхом встановлення часу спілкування з
дитиною за місцем проживання матери
ОСОБА_7 кожну суботу і неділю з 15-00 до 18
-00 годин .

Виключити з резолютивної частини
рішення речення про чинність графіка
побачень до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто , до
досягнення дитиною ОСОБА_8 чотирьох
років .

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили у день
проголошення та може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
чинності.

Судді

Болотов Є.В. Пономаренко А.В.
Сокол В.С.