У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Лесько А.О., Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Едельвейс» про визнання
договору оренди земельних ділянок
недійсними, зобов'язання вчинити дії за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що йому на праві приватної
власності належить земельна ділянка
площею 13,843 га, яка розташована на
території Розилюксембурзької
сільської ради Широківського району
Дніпропетровської області.

25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ПСП
"Едельвейс" укладено договір оренди
землі площею 9,141 га, який 18 квітня 2012
року зареєстрований у відділі
Держкомзему у Широківському районі
Дніпропетровської області за
№ 00340.

25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ПСП
"Едельвейс" укладено договір оренди
землі площею 4,7020 га, який 18 квітня 2012
року був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Широківському районі
Дніпропетровської області за
№ 00339.

Укладені договори оренди земельних
ділянок не відповідають вимогам
законодавства, оскільки у них не
визначено місце розташування об'єкту
оренди; не визначений спосіб внесення
орендарем орендної плати; сторонами не
визначено умови збереження стану
об'єкта оренди, земельної ділянки;
відсутні умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати укладені 25 грудня 2009 році між
ОСОБА_1 та ПСП "Едельвейс" договори
оренди землі площею 9,141 га
та 4,702 га, які розташовані на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області та передані
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які 18 квітня 2012 року були зареєстровані
у відділі Держкомзему у Широківському
районі Дніпропетровської області за №
00340 та за № 00339 недійсними; та
зобов'язати відповідача повернути
ОСОБА_1 належні йому земельні ділянки
площею 9,141 га та 4,702 га.

Рішенням Широківського районного суду
Дніпропетровської області від
09 вересня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір
оренди землі від 25 грудня 2009 року,
укладений між ОСОБА_1 та ПСП "Едельвейс",
внесений до Державного реєстру земель
18 квітня 2012 року за №
00340. Визнано недійсним договір
оренди землі від 25 грудня 2009
року, укладений між ОСОБА_1 та ПСП
"Едельвейс", внесений до Державного
реєстру земель 18 квітня 2012 року за №
00339. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з ПСП
"Едельвейс" на користь позивача судовий
збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у позові. Вирішено
питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України та
статті 3 ЦПК України у порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право, тому суд
повинен встановити чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю у договорах
оренди умов, передбачених статтею 15
Закону України «Про оренду землі» від 6
жовтня 1998 року № 161-ХІУ, визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати у
чому саме полягає порушення їхніх
законних прав (правова позиція
Верховного Суду України згідно з
постановою від 25 грудня 2013 року
№ 6-94цс13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції обгрунтовно
виходив з того, що позивачем не надано
доказів, яким чином порушуються його
права як орендодавця у зв'язку з
відсутністю у договорах оренди
зазначених ним умов, передбачених ч. 1
ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про порушення норм
матеріального і процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення оскаржуваного судового
рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
А.О.
Лесько

М.Є. Червинська

В.А Черненко