У х в а л а

іменем україни

5 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Хорольська
державна нотаріальна контора
Полтавської області, Вишняківський
будинок-інтернат Полтавської обласної
державної адміністрації, Грушинська
сільська рада Хорольського району
Полтавської області, про визнання
заповіту, свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Хорольського районного суду
Полтавської області від 3 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 24
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка
ОСОБА_6, яка, крім неї, інших родичів не
мала. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на спадкове майно: майновий
пай та земельну ділянку, площею
5,48 га, розташовану на території
Грушинської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області. У встановлений законом строк
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини та дізналася, що 21
серпня 2008 року ОСОБА_6 склала заповіт на
користь ОСОБА_5, яким заповіла все
належне їй майно. Зазначала, що на час
складання заповіту ОСОБА_6 унаслідок
хвороби не усвідомлювала значення
своїх дій. У зв'язку з цим позивач,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
визнати недійсними: заповіт, складений
ОСОБА_6 21 серпня 2008 року на користь
ОСОБА_5, та свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане
Хорольською державною нотаріальною
конторою Полтавської області на ім'я
ОСОБА_5

Рішенням Хорольського районного суду
Полтавської області від 3 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 24 вересня 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що при складенні та
посвідченні заповіту від імені ОСОБА_6
секретарем Грушинської сільської ради
Хорольського району Полтавської
області порушень закону (норм ЦК
України, Закону України «Про нотаріат»,
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України)
допущено не було; позивачка не довела
тих підстав позову, на які посилалась,
що є її процесуальним обов'язком (ст. ст.
10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про
непризначення судово-психіатричної
експертизи не є підставою для
скасування судових рішень, так як кожна
особа вільно розпоряджається своїми
процесуальними правами (ст. ст. 11, 27,
31 ЦПК України). При цьому при
зміні позовних вимог (а.с 155 - 159, 160 - 164)
сторона позивача не просила про
призначення судово-психіатричної
експертизи, при розгляді справи від її
проведення відмовилась, що
підтверджено заявою, зазначено в
апеляційній скарзі (а.с. 218). Крім того,
при апеляційному розгляді справи
позивачка, незважаючи на роз'яснення,
також не просила про призначення
судово-психіатричної експертизи.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду
Полтавської області від 3 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 24 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта