У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Кадєтової О.В.,Остапчука
Д.О.,-розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області
від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі -
ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду
із позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та з урахуванням уточнених позовних
позивач просив стягнути із відповідача
заборгованість яка складається з суми
простроченої заборгованості за
кредитом в розмірі 15 800,64 доларів США;
суми простроченої заборгованості за
процентами по кредиту в розмірі
2 233, 89 доларів США; суми простроченої
заборгованості плати за кредитом в
розмірі 10 792 грн 17 коп.; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом в сумі 743 622 грн 11 коп.; суми
пені за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту в розмірі 105 133 грн
08 коп.; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості плати за
кредитом в розмірі 63 544 грн. 30 коп.; суми
трьох процентів річних від суми
простроченого кредиту в розмірі 10 392
грн 12 коп.; суми трьох процентів
річних від суми прострочених процентів
по кредиту в розмірі 1 281 грн. 83 коп.; суми
трьох процентів річних від суми
простроченої плати по кредиту в
розмірі 838 грн 32 коп.; суми інфляційних
витрат від суми простроченої плати по
кредиту в розмірі 991 грн 88 коп.,
посилаючись на порушення умов
кредитного договору з боку
відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
13 серпня 2013 року позов ПАТ «Родовід
Банк» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід
Банк» 15 800, 64 доларів США заборгованості
по кредиту, 2 233, 89 доларів США
заборгованості за процентами, 10 792 грн.
17 коп. заборгованості плати за
обслуговування кредиту, 838 грн. 32 коп. - 3%
річних, 991 грн. 88 коп. інфляційних витрат
від суми простроченої плати за
кредитом та 1568 грн. судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
вказане рішення суду першої інстанції
в частині відмови у стягненні з ОСОБА_6
на користь ПАТ «Родовід
Банк» 3% річних від суми простроченого
кредиту в розмірі 10 392 грн. 12
коп. та 3% річних від суми прострочених
процентів по кредиту в розмірі 1 281 грн.
83 коп. скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким вказані
вимоги ПАТ «Родовід Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Родовід Банк» 3% річних від суми
простроченого кредиту в розмірі 10 392
грн. 12 коп. та 3% річних від суми
прострочених процентів по кредиту в
розмірі 1 281 грн. 83 коп. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк»
просить рішення апеляційного суду в
частині відмови задоволенні позовних
вимог про стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, пені за несвоєчасне
погашення процентів по кредиту, пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
плати за кредитом скасувати та
ухвалити нове рішення, яким вказані
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за тілом
кредиту та за процентами за його
користування, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем були
порушені умови кредитного договору
щодо своєчасного повернення грошових
коштів. Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, пені за
несвоєчасне погашення процентів по
кредиту, пені за несвоєчасне погашення
заборгованості плати за кредитом суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений строк позовної
давності для звернення з вказаними
вимогами та одночасно вимога про
стягнення пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за порушення
строків повернення кредиту є
безпідставною, оскільки нарахування та
стягнення такої пені не передбачене
ані договором, ані законом.

Апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції щодо відмови в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом,
пені за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту, пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
плати за кредитом, зауваживши, що
позивачем пропущений річний строк
звернення до суду з вказаними вимогами
та про застосування строку позовної
давності просить відповідач в своїй
заяві.

Проте з такими висновками апеляційного
суду повністю погодитись не можна з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 травня 2008 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 87.1/АК-00006.08.2 (далі -
кредитний договір), за умовами якого
останній відкрита не відновлювальна
кредитна лінія на загальну суму 21 тис.
доларів США на строк до 21 травня 2011 року
зі сплатою 7,70 % річних за користування
кредитом та щомісячною платою за
обслуговування кредиту в розмірі 0,2500%
від суми виданого кредиту (а.с. 8-11).
Додатковою угодою до кредитного
договору від 15 травня 2008 року
було внесено зміни до окремих положень
договору, зокрема, в частині збільшення
розміру процентної ставки з
користування кредитом (а.с. 12-13).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
вказаними сторонами 15 травня 2008 року
було укладено договір застави
№87.1/АК-00006.08.2-3, відповідно до умов якого
відповідачем було передано в заставу
банку автомобіль марки «Mazda 3»,
державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 (а.с.35-40).

Пунктом 3.6 кредитного договору
передбачено, що за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів позичальник (відповідач)
зобов'язується, сплачувати банку за
кожний день прострочення пеню у
розмірі 1,6 % від суми простроченої
заборгованості.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України
та умов кредитного договору (п. 3.6) за
прострочення повернення кредитних
ресурсів та/або сплати процентів,
позичальник сплачує банку пеню з
розрахунку 1,6 % від простроченої суми за
кожен день прострочення. За загальним
правилом, що випливає із Цивільного
кодексу України, період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження порушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Апеляційний суд, погоджуючись з
висновком суду першої інстанції щодо
застосування строку позовної давності
до позовних вимог про стягнення пені на
вказані положення закону уваги не
звернув, залишивши поза увагою, те, що
ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності,
зауваживши лише, що такий строк
закінчився 16 травня 2012 року.
Одночасно, апеляційним судом належним
чином не перевірено за який період
позивач просить стягнути з відповідача
неустойку за порушення умов договору у
вигляді пені та чи підлягають до
задоволення вимоги про стягнення пені
за кожний окремий вид порушення. Крім
того, апеляційним судом не надано
належної оцінки запереченням
відповідача на заяву позивача про
уточнення позовних вимог (а.с. 88-90) та не
звернуто уваги на те, що відповідач в
разі задоволення вказаних позовних
вимог просить зменшити розмір
неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК
України.

Отже, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення пені у зв'язку зі
спливом строків позовної давності.

Оскільки судом апеляційної інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального права, що призвело
до порушень прав позивача гарантованих
нормами чинного законодавства та
умовами кредитного договору, рішення
суду апеляційної інстанції в частині
стягнення пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом,
пені за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту, пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
плати за кредитом необхідно скасувати
та справу в цій частині направити на
новий розгляд до цього суду відповідно
до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині рішення апеляційного
суду не оскаржується, а тому не може
бути предметом перегляду в касаційному
порядку.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
в частині стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту та за несвоєчасне
погашення заборгованості плати за
кредитом скасувати, а справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова М.І.
Наумчук Д.О. Остапчук