У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
головного управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Тернопільській області про скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 1 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 10 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила поновити її на роботі на посаді
помічника лікаря-гігієніста у
Бучацькому міжрайонному управлінні
головного управління
Держсанепідемслужби у Тернопільській
області з 18 грудня 2012 року; скасувати
наказ № 48 від 18 грудня 2012 року, яким її
було звільнено з роботи; стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 18 грудня 2012 року
по час поновлення на роботі та 10 тис.
грн моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
17 жовтня 2012 року вона отримала
попередження від державного закладу
«Монастирська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я України
про ліквідацію державного закладу
«Монастирська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я України
та майбутнє звільнення з посади
помічника лікаря-гігієніста за п.1 ст. 40
КЗпП України з 18 грудня 2012 року.
Пропозицій щодо подальшого її
працевлаштування у новоствореній
установі на базі державного закладу
«Монастирська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я України
вона не отримувала. Вказувала, що її
звільнено незаконно.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 1 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 10 вересня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 1 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 10 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська