У х в а л а

іменем україни

05 лютого 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Миколаїввторстальмет», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторстальмет» та ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

за касаційною скаргою Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» («МISTALYO LTD») в особі
представника за довіреністю
Приленського Ігоря Генріховича на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 22 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Компанія «МІСТАЛІО
ЛТД» звернулася до суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Миколаїввторстальмет» (далі - ТОВ
«Миколаїввторстальмет»), товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторстальмет» (далі - ТОВ
«Дніпровторстальмет») та ОСОБА_3, в
якому позивач просив:

- стягнути солідарно з ТОВ
«Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» на його користь 15
119 037 грн;

- стягнути із ОСОБА_3 на його користь 99
875 грн.

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 25 травня 2010 року
між Компанією «МІСТАЛІО ЛТД» та ТОВ
«Вторметпівдень» було укладено
договір позики № МІ-РІV-05/10, за умовами
якого позивач повинен був надати
останньому позику у сумі до 2 млн
доларів США. Вказала, що на виконання
вказаного договору Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД» на розрахунковий
рахунок ТОВ «Вторметпівдень» були
перераховані грошові кошти на загальну
суму 1 396 500 доларів США.

Позивач зазначив, що з моменту
отримання позики до 11
жовтня 2011 року включно ТОВ
«Вторметпівдень» повернуло Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» позику на загальну суму
109 165,14 доларів США.

12 жовтня 2011 року між Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД», ТОВ «Вторметпівдень»
та ТОВ «Миколаїввторстальмет» було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору позики № МІ-РІV-05/10 від 25
травня 2010 року, за якою новим
позичальником за договором позики
замість ТОВ
«Вторметпівдень» стало ТОВ
«Миколаїввторстальмет».

18 січня 2012 року між Компанією «МІСТАЛІО
ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 поручився перед
кредитором за виконання зобов'язань за
договором позики від 25 травня 2010 року №
МІ-РІV-05/10.

18 квітня 2012 року між Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» було укладено
договір поруки
№ МІ-МVSМ-DVSМ-04/12, за яким останнє
виступило перед Компанією «МІСТАЛІО
ЛТД» поручителем ТОВ
«Миколаїввторстальмет» за виконання
зобов'язань договору позики від 25
травня 2010 року №
МІ-РІV-05/10.

Позивач вказав, що після зміни
позичальника Компанією «МІСТАЛІО ЛТД»
на рахунок нового позичальника ТОВ
«Миколаїввторстальмет» було
перераховано грошові кошти в якості
надання позики на загальну суму
280 тис. доларів США.

У зв'язку із неналежним виконанням умов
вказаного договору позики
утворилась заборгованість в сумі 15 119 037
грн, яку позивач просив солідарно
стягнути із ТОВ
«Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет», та
заборгованість в сумі 99 875 грн, яку
позивач просив стягнути із ОСОБА_3

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 14
червня 2013 року позов Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» задоволено.

Стягнуто із ТОВ
«Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» солідарно на
користь Компанії «МІСТАЛІО ЛТД» 15 119 037
грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» 99 875 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
суду, Компанія «МАРІОЛО ТРЕЙД ЛТД»
звернулася до суду із апеляційною
скаргою, посилаючись на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
частки в статутному капіталі ТОВ
«Дніпровторстальмет» та передачу
відповідних корпоративних прав від 25
травня 2012 року Компанія є власником 100 %
статутного капіталу (часток) ТОВ
«Дніпровторстальмет», а тому прийнятим
14 червня 2013 року рішенням суд порушив
право власності на корпоративні права
Компанії «МАРІОЛО ТРЕЙД ЛТД» на
володіння ТОВ «Дніпровторстальмет»
(а.с. 72-74).

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 22 жовтня 2013 року
апеляційну скаргу Компанії «МАРІОЛО
ТРЕЙД ЛТД» задоволено частково,
рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 14 червня 2013
року скасовано.

Провадження у справі в частині
позовних вимог Компанії «МІСТАЛІО ЛТД»
до ТОВ «Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» про стягнення
боргу за договором позики закрито з
підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

У задоволенні позову Компанії
«МІСТАЛІО ЛТД» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Компанії «МІСТАЛІО ЛТД» («МISTALYO LTD») -
Приленський І.Г., посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення Компанії «МАРІОЛО ТРЕЙД
ЛТД» на касаційну скаргу, які
підтримало ТОВ «Дніпровторстальмет»,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, керувався вимогами ч. 4 ст. 174 ЦПК
України та виходив із того, що позов
визнаний як представниками
відповідачів - юридичними особами, так
і відповідачем ОСОБА_3, що не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції і
ухвалюючи нове рішення про закриття
провадження у справі в частині
позовних вимог Компанії «МІСТАЛІО ЛТД»
до ТОВ «Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» про стягнення
боргу за договором позики, керувався
положеннями п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України і
дійшов висновку, що заявлений у цій
справі спір підлягає розгляду за
правилами різних видів судочинства, і в
цій частині вимоги мають бути
розглянуті господарським судом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог до ОСОБА_3 та ухвалюючи в
цій частині рішення про відмову у
задоволенні позову, суд апеляційної
інстанції керувався вимогами ст. 619 ЦК
України, дійшовши висновку щодо
необґрунтованості та недоведеності
позовних вимог про необхідність
стягнення боргу з особи, яка несе
субсидіарну відповідальність, саме
через відсутність можливості
стягнення боргу з основного боржника.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року
№ 12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та чи
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.
Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, зазначеними положеннями
цивільного процесуального
законодавства на апеляційний суд
покладено обов'язок перевіряти
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, встановлені
судом фактичні обставини і усувати
недоліки, допущені судом першої
інстанції.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду апеляційної інстанції не
відповідає з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
25 травня 2010 року між Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД» та ТОВ «Вторметпівдень»
було укладено договір позики №
МІ-РІV-05/10, за умовами якого позивач
повинен був надати останньому позику в
сумі до 2 млн доларів США (а.с. 6-9).

12 жовтня 2011 року між Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД», ТОВ «Вторметпівдень»
та ТОВ «Миколаїввторстальмет» було
укладено додаткову угоду № 1 до
договору позики від 25 травня 2010 року
№ МІ-РІV-05/10, за якою новим
позичальником за договором позики
замість ТОВ «Вторметпівдень» стало ТОВ
«Миколаїввторстальмет» (а.с.
10, 11).

18 січня 2012 року між Компанією «МІСТАЛІО
ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 поручився перед
кредитором за виконання зобов'язань за
договором позики від 25 травня 2010 року №
МІ-РІV-05/10.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору у
випадку порушення боржником обов'язку
за основним договором поручитель
відповідає перед кредитором
субсидіарно в сумі 12 500 доларів США (а.с.
16, 17).

18 квітня 2012 року між Компанією
«МІСТАЛІО ЛТД» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» було укладено
договір поруки
№ МІ-МVSМ-DVSМ-04/12, за яким останнє
виступило перед Компанією «МІСТАЛІО
ЛТД» поручителем ТОВ
«Миколаїввторстальмет» з виконання
зобов'язань за договором позики від 25
травня 2010 року № МІ-РІV-05/10 (а.с. 13-15).

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, і ця обставина не
заперечувалась сторонами, що
позичальник належним чином не
виконував умов договору позики від
25 травня 2010 року № МІ-РІV-05/10, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість в сумі 15 119 037 грн.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 цього Кодексу
визначено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

За правилами ст. 619 ЦК України договором
або законом може бути передбачена
поряд із відповідальністю боржника
додаткова (субсидіарна)
відповідальність іншої особи.

До пред'явлення вимоги особі, яка несе
субсидіарну відповідальність,
кредитор повинен пред'явити вимогу до
основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився
задовольнити вимогу кредитора або
кредитор не одержав від нього в
розумний строк відповіді на
пред'явлену вимогу, кредитор може
пред'явити вимогу в повному обсязі до
особи, яка несе субсидіарну
відповідальність.

Особа, яка несе субсидіарну
відповідальність, повинна до
задоволення вимоги, пред'явленої їй
кредитором, повідомити про це
основного боржника, а у разі
пред'явлення позову, - подати
клопотання про залучення основного
боржника до участі у справі.

Із позовної заяви вбачається, що вимоги
пред'явлено як до солідарних
поручителів, так і до субсидіарного
поручителя, який є фізичною особою.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи
провадження у цій справі в частині
позовних вимог Компанії «МІСТАЛІО ЛТД»
до ТОВ «Миколаїввторстальмет» та ТОВ
«Дніпровторстальмет» про стягнення
боргу за договором позики, дійшов
висновку, що вимоги Компанії «МІСТАЛІО
ЛТД» до юридичних осіб не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Такий висновок колегія суддів
касаційного суду вважає помилковим з
наступних підстав.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Проаналізувавши матеріали справи,
виходячи з предмета позову та його
суб'єктного складу, колегія суддів
касаційного суду дійшла висновку, що
апеляційний суд помилково закрив
провадження у справі за вимогами
Компанії «МІСТАЛІО ЛТД» до юридичних
осіб, оскільки згідно з ч. 4 ст.
619 ЦК України закон не зобов'язує
кредитора попередньо звертатися з
судовим позовом до основного боржника,
щоб в подальшому звернутися з позовом
до особи із субсидіарною
відповідальністю.

Виходячи з того, що позовні вимоги про
стягнення боргу за договором позики з
поручителів, які зобов'язалися
відповідати за його невиконання,
взаємопов'язані між собою, спір має
розглядатися (у разі якщо однією зі
сторін є фізична особа) в порядку
цивільного судочинства.

За правилами ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Справа
розглядається в апеляційному порядку
за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Враховуючи, що позовні вимоги до
юридичних осіб у взаємозв'язку з
вимогами до фізичної особи судом
апеляційної інстанції не
переглядались, тому апеляційний суд
має перевірити законність рішення
місцевого суду за правилами ст. ст. 303, 304
ЦПК України.

З огляду на викладене колегія суддів
касаційного суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК
України рішення апеляційного суду
Вінницької області від 22 жовтня 2013 року
підлягає скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Компанії «МІСТАЛІО
ЛТД» («МISTALYO LTD») в особі представника за
довіреністю Приленського Ігоря
Генріховича задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 22 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк