АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1532/14 Справа № 187/1730/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
13 березня 2014 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства „Оріль-Лідер про поновлення строку звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

19 листопада 2013 р. до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ПрАТ " Оріль-Лідер" про поновлення строку звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у ПАТ «Оріль-Лідер» з 20.12.2010 р. на посаді тимчасового робітника убійного цеху, а з лютого 2011 р. був переведений на постійну працю в ЗАТ "Оріль-Лідер". З 16.10.2012 р. ОСОБА_2 працював озеленителем в господарській службі ПрАТ "Оріль-Лідер", що підтверджується записами в трудовій книжці ( а.с.5).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 був відсутнім на роботі з 01 липня 2013 р. по 16.08.2013 р., виправдальних документів не представив, відмовився від письмового пояснення про причини відсутності на роботі 23.07.2013 р. і 05.08.2013 р., із згоди профкому підприємства наказом від 16.08.2013 р. його було звільнено 29.06.2013 р. за прогули і про що позивач був особисто ознайомлений ( а.с.47).

Копію цього наказу позивач отримав 19 серпня 2013 р. на підприємстві, що самим ОСОБА_2 не заперечувалось в суді.

Наказом № 077 від 23.08.2013 р. були внесені зміни до п.1 наказу № 072 від 16.08.2013 р., а саме в тій частині, що ОСОБА_3 був звільнений 01.07.2013 р. за прогули без поважних причин по п.4 ст. 40 КЗпП України ( а.с.30).

Підставою звільнення ОСОБА_2 було його неявка на роботу з 1.07.2013 по 23.07.2013 р., що підтверджується актами (а.с.38,39), службовою запискою коменданта (а.с.40), табелями рахунку часу бригади озеленення ( а.с.45).

На засіданні профспілкового комітету ПАТ " Оріль-Лідер" від 15.08.2013 р. було вирішено надати згоду на звільнення ОСОБА_2 по ст..40 п.4 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с.32).

Суд дав належну оцінку поясненням позивача стосовно того, що у нього працівник відділу кадрів ОСОБА_4 забрала 01.07.2013 р. пропуск і не повернула, оскільки це спростовується випискою із прохідної ПрАТ "Оріль-Лідер", з якої вбачається що позивач заходив на територію підприємства в період з 1.07.2013 р. по 1.08.2013 р. ( а.с.34).

Крім цього, судом правильно було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом з порушенням строків звернення до суду, встановлених ст.. 233 КЗпП України згідно вимог якої працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач отримав копію наказу про звільнення 19 серпня 2013 року, а звернувся до суду тільки через три місяця - 19 листопада 2013 року ( а.с.1) і не довів суду поважну причину пропуску місячного терміну . Посилання позивача на хворобу для суду не є переконливими, так як листок непрацездатності датований 5.06.2013 р., довідки про медичне обстеження датовані 19.09.2013 р., 21.11.2013 р. (а.с.13-14), інвалідність позивачу встановлена 20.09.2013 р. і позивач мав можливість звернутись до суду в місячний строк з дня отримання наказу про звільнення, але таким правом не скористався.

Згідно ст..233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Враховуючи, що позивач не довів, що його було звільнено з роботи незаконно і пропустив строки звернення до суду без поважних причин, суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді