Провадження № 2/263/250/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області у складі: головуючого судді
Степанової С.В., при секретарі Марцині
Д.С., за відсутністю сторін, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради, ОСОБА_2, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Житло-22» про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідачів про визнання за нею
права власності на кооперативну
квартиру АДРЕСА_1. В позовній заяві
вказала, що вказана квартира була
надана у 1974 році на підставі ордеру її
чоловіку ОСОБА_3, який був членом
кооперативу та помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За
своє життя її чоловіком було сплачено
повністю пайовий внесок за
кооперативну квартиру та позивачка
вважала, що її чоловік є власником
спірної квартири. 04.07.2013 року позивачка
звернулася до нотаріусу із заявою про
прийняття спадщини, але постановою
нотаріусу було відмовлено у вчинені
нотаріальних дій, оскільки
реєстраційне посвідчення не входить до
переліку документів, які визнані
правовстановлюючими документами.
Просила визнати за нею право власності
у порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 45,8 кв.м., жилою
- 30,7 кв.м.

Позивачка та її представник у судове
засідання не з'явилися, надали
клопотання про розгляд справи у їх
відсутність, позовні вимоги підтримали
у повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Представник відповідача,
Маріупольської міської ради, ОСОБА_4, у
судове засідання не з'явилася, надала
суду клопотання про розгляд справи у
відсутність представника та прийняти
рішення відповідно до вимог закону.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
також не з'явилася, надала суду
клопотання про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги визнала та
просила їх задовольнити.

Представник третьої особи, ТОВ
«Житло-22», ОСОБА_5, надав суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність, визнав позовні вимоги у
повному обсязі та не заперечував проти
їх задоволення.

Враховуючи те, що по справі достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, відповідно до
поданих заяв суд розглянув справу у
відсутності сторін та без фіксації
судового процесу технічними засобами
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
свідоцтва про шлюб, виданого
Вареніковською сільською радою
Кримського району Краснодарського
краю 03.10.1969 року, позивачка перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 03.10.1969
року ( а.с. 4). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть, виданого Жовтневим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області від 09.03.2013
року. ( а.с.5).

Згідно копії ордеру № 1176 від 05.04.1974
року, виданого виконкомом Жданівської
міської ради, ОСОБА_3 була надана
квартира АДРЕСА_1, на сім'ю із 3-х осіб, до
складу якого входила позивачка. (а.с.6).

Відповідачка, ОСОБА_2, є донькою
померлого ОСОБА_3, що підтверджується
копією свідоцтва про її народження,
виданого Вареніковською сільською
радою Кримського району
Краснодарського краю 17.10.1969 року та
копією свідоцтва про одруження,
виданого відділом реєстрації актів
громадянського стану Жовтневого
районного управління юстиції м.
Маріуполя Донецької області 02.06.2001
року, згідно якого відповідачка
змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1
(а.с. 47 ).

Згідно копії довідки ТОВ «Житло-22»,
виданої 30.09.2013 року, за вартість спірної
квартири повністю сплачено пайовий
внесок. (а.с.7).

Згідно копії реєстраційного
посвідчення, виданого Маріупольським
Бюро технічної інвентаризації 29.12.1992
року , спірна квартира зареєстрована за
чоловіком позивачки ОСОБА_3 на підставі
довідки ЖБК «Водник». ( а.с. 8).

Згідно відомостей спадкової справи №
333/2013, спадкоємцем за законом, який
подав заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори 04.07.2013 року є
ОСОБА_1 (а.с. 50-52).

Відповідно до копії постанови
державного нотаріуса Першої
маріупольської державної нотаріальної
контори № 2112/02-31 від 24.10.2013 року,
позивачці було відмовлено у вчинені
нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
вказану квартиру у зв'язу із тим, що
ОСОБА_1 подано реєстраційне
посвідчення, яке не входить до переліку
документів, які визнані
правовстановлюючими документами та
передбачені законодавством.

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно № 14928222 від 19.12.2013 року у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, відомості про право власності,
інші речові права, іпотеки, обтяження
відсутні. (а.с. 48).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
власність", введеного в дію 15 квітня 1991
року, який діяв на час реєстрації права
власності на спірну квартиру та який
втратив чинність з 20 червня 2007 року, та
ч. 3 ст. 384 ЦК України член
житлово-будівельного кооперативу
після повної сплати пайового внеску
набуває права власності на квартиру.

Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 р.),
ратифікована Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1
Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право
кожної фізичної чи юридичної особи
безперешкодно користуватися своїм
майном, не допускає позбавлення особи
свого майна, крім як в інтересах
суспільної необхідності і на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, визнає
право держави на здійснення контролю
за використанням власності у
відповідності з загальними інтересами
або для забезпечення податків, інших
зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та
його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41
Конституції України, яка закріплює, що
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом, є
однією із загальних засад цивільного
законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3
ЦК України.

Таким чином, позивачка та її чоловік
фактично були власниками спірної
квартири, а позивач є спадкоємцем за
законом після померлого чоловіка,
оскільки подала у визначений законом
строк заяву як спадкоємець до
нотаріальної контори. Відповідачка
ОСОБА_2, яка також відповідно до вимог
ст. 1261 ЦК України як донька померлого є
спадкоємицею першої черги, не
заперечувала проти прийняття спадщини
її матір'ю - позивачкою по справі.

Разом з цим, відсутність державної
реєстрації права власності на квартиру
позбавляє позивача можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», якщо спадкодавець
повністю вніс пайовий внесок, то до
складу спадщини включається
відповідно квартира, дача, гараж,
садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу
України спадкування здійснюється за
заповітом або законом. Відповідно до
ст. 1218 Цивільного кодексу України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У зв'язку із вказаним, суд вважає
необхідним захистити права позивача та
визнати його право власності на
вказану вище квартиру в судовому
порядку.

З огляду на вказане суд вважає, що
оскільки після смерті ОСОБА_3
відкрилось спадкове майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, є два спадкоємця -
позивачка ОСОБА_1, та відповідачка
ОСОБА_2 за законом, однак остання не
виявила бажання звертатися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті батька, інших власників
чи спадкоємців судом не встановлено.
Позивачка відповідно до вимог ст.ст. 1261,
1268 ЦК України прийняла спадщину у
вигляді спірної квартири, але у
позивачки є складнощі в отриманні
свідоцтва про право на спадщину за
законом, тому слід визнати право
власності за позивачкою на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв.м.,
жилою - 30,7 кв.м.

На підставі Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (1950 р.),
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1
до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41
Конституції України, ч. 3 ст. 384, ст. ст. 16,
392, 1218, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської
ради, ОСОБА_2, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю «Житло-22»
про визнання права власності в порядку
спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно після смерті її
чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполі, у виді
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,8
кв.м., жилою - 30,7 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Донецької
області через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
С.В.Степанова