АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8153/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/294/14
Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С.
Доповідач Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.,

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1.

представника відповідача ПАТ
«ПроКредитБанк» - Гнатенко О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитбанк»

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 06 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції,
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, приватний нотаріус
Кременчуцького нотаріального округу
ОСОБА_6 про виключення майна з акту
опису й арешту, звільнення нерухомого
майна з-під арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 06 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 до
Автозаводського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ, ПАТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_4 про зняття
арешту з майна задоволено.

Виключено з акту опису й арешту майна
від 30 травня 2013 року, що складений
державним виконавцем Автозаводського
відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції Меренковим Дмитром
Олександровичем та звільнено від
арешту нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
загальною площею 74,1 кв.м.

Додатковим рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 17.12.2013 року
стягнуто з Автозаводського відділу ДВС
Кременчуцького МУЮ, ПАТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_4 понесені
позивачем судові витрати в сумі 38,23грн.
з кожного.

Судове рішення від 06.11.2013 року оскаржив
відповідач -ПАТ «ПроКредитбанк»,
представник якого в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення
місцевим судом норм матеріального
права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Зазначають, що взаємні права та
обов»язки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як
іпотекодавця та іпотекодержателя
виникають з моменту державної
реєстрації іпотеки відповідно до
закону, а, отже пріоритетне право на
задоволення вимог у ОСОБА_3 виникає з
моменту державної реєстрації іпотеки
спірного приміщення, однак позивачем
не надано докази державної реєстрації
іпотеки.

Вказують, що рішення суду про стягнення
з ОСОБА_4 кредитної заборгованості в
сумі 757813,40грн. ухвалено Крюківським
районним судом м. Кременчука 07.05.2010р., а
17.08.2010р. вказане рішення набрало
законної сили, ОСОБА_4 уклала договір
іпотеки 30.08.2010 року, після набрання
законної сили рішенням суду про
стягнення з неї кредитної
заборгованості. Отже, позивачем не
надано доказів, що на дату її звернення
до суду договір іпотеки є чинним, а сума
заборгованості по ньому перевищує
вартість предмету іпотеки, як це
передбачено законом.

Вважають, що відсутність реєстрації
обтяження майна іпотекою в реєстрі
іпотек, що встановлено в рішенні суду,
надає іншим стягувачам право звернути
стягнення на іпотеку. Оскільки право
Банку щодо стягнення боргу на підставі
рішення суду і застосування державним
виконавцем заходів примусового
виконання рішення шляхом звернення
стягнення на майно боржника виникло до
моменту державної реєстрації іпотеки і
на сьогоднішній день обтяження майна
іпотекою не зареєстровано, а договір
іпотеки встановив права для його
сторін, проте не для інших стягувачів, у
тому числі Банку, підстави для
задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні представник ПАТ
«ПроКредитБанк» доводи апеляційної
скарги підтримав та прохав її
задовольнити.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав та прохав її
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вислухавши пояснення
учасників процесу приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, 10.08.2008
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено
Договір позики, за умовами якого ОСОБА_3
надала останній грошові кошти в сумі
530000,00 (п'ятсот тридцять тисяч грн. 00 коп.)
з терміном повернення до 31.01.2010 р.
(а.с.5-6).

15.01.2010 року між сторонами було укладено
Договір про внесення змін №1 до
договору позики від 10.12.2008 року, яким
були внесенні зміни щодо продовження
терміну дії договору на десять років
строком до 31.01.2020 року. (а.с.7).

У забезпечення виконання Договору
позики, 30.08.2010 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено Договір іпотеки,
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №1110 та
зареєстрований у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна як приватне обтяження, що
підтверджується Витягом №283000020 про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(а.с.8-9,10).

Предметом Договору іпотеки є нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
74,1 кв.м., що належить ОСОБА_4 на підставі
Договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
30.07.2009 року за реєстровим № 9617,
зареєстрованого в КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» в книзі ОН 1 за номером
запису 118 (а.с.68-75).

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
07.05.2010 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_10 про стягнення заборгованості
за кредитними договорами змінені
позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 в
солідарному порядку на користь
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» заборгованість за
кредитним договором №20.1397/18 від 21.12.2007
року у сумі 411065,89грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 в
солідарному порядку на користь
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» заборгованість за
кредитним договором № 20.1420/18 від 21.12.2007
року в сумі 346747,51 грн.

Вирішено питання стягнення судових
витрат.

Розстрочено виконання рішення в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором №20.1397/18 від 21.12.2007
року в сумі 411065,89 грн. та за кредитним
договором № 20.1420/1 від 21.12.2007 року в сумі
346747,51 грн. строком на 12 місяців. (а.с.27-30).

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 17.08.2010 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» задоволено.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
07.05.2010 року скасовано в частині
розстрочки виконання рішення в частині
стягнення заборгованості за
кредитними договорами №20.1397/18 від
21.12.2007 року в сумі 411065,89 грн., №20.1420/18 від
21.12.2007 р. в сумі 346747,51 грн. на 12 місяців. В
іншій частині рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 7 травня 2010
року залишено без змін (а.с.31-33).

За повідомленням Автозаводського ВДВС
Кременчуцького МУЮ за №26458 від 19.06.2013
року, на виконанні у відділі ДВС
перебуває виконавче провадження про
стягнення боргу у сумі 346747,51 грн. з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПроКредитБанк»
(а.с.42).

Згідно Акту опису й арешту майна від
30.05.2013р., державним виконавцем
Автозаводського ВДВС Кременчуцького
МУЮ у ході виконання зведеного
виконавчого провадження №37251513 по
стягненню з ОСОБА_4 на користь
юридичних осіб та держави коштів,
описано нерухоме майно - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
74,1 кв.м. з накладенням заборони на його
відчуження (а.с.11-14).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив із того, що ПАТ
«ПроКредитБанк» в силу закону не має
переважного права на задоволення вимог
за рахунок іпотечного майна, описаного
за актом опису й арешту від 30.05.2013 року.

Проте з таким висновком колегія суддів
погодитися не може з наступних підстав.

Частиною шостою статті 3 Закону України
«Про іпотеку» (далі-Закон) визначено, що
у разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки,
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.

Згідно частини сьомої статті 3 Закону (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), пріоритет
права іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно, виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки.

Згідно положень статті 4 Закону
обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації в
порядку, встановленому законодавством.
У разі недотримання цієї умови
іпотечний договір є дійсним, але вимога
іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно.

Нормами статті 54 Закону України «Про
виконавче провадження» закріплено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача -заставодержателя.

Частиною третьою ст.54 цього Закону
встановлено, що для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Як встановлено частиною четвертою ст.54
вказаного Закону, про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Відповідно до вимог статті 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатись державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах, винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї, винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Разом із цим, як визначено пунктом 1
Тимчасового порядку про державну
реєстрацію іпотек, затвердженого
Постановою КМУ від 31.03.2004 року №410,
державна реєстрація іпотек
здійснюється з метою реалізації
переважного права іпотекодержателя у
задоволенні вимог за рахунок предмета
іпотеки перед іншими
іпотекодержателями незареєстрованих
або зареєстрованих пізніше прав чи
вимог на предмет іпотеки; надання в
інтересах фізичних чи юридичних осіб
інформації про обтяження нерухомого
майна іпотекою або про відсутність
такого обтяження.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК).

Оскільки позивачем не надано доказів
щодо проведення державної реєстрації
іпотеки спірного нежитлового
приміщення, вимога іпотекодержателя не
набуває пріоритету відносно прав чи
вимог інших осіб (у даному випадку ПАТ
«ПроКредитБанк») на передане в іпотеку
нерухоме майно, а тому підстав для
задоволення позову ОСОБА_3 про
виключення спірного нерухомого майна з
Акту опису і й арешту та звільнення
іпотечного майна з-під арешту не
вбачається.

Доводи позивача про те, що право
застави у неї виникло в момент
укладення іпотечного договору,
зокрема, з моменту внесення до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, є безпідставними,
оскільки статтею 4 Закону України «Про
іпотеку» чітко визначено, що обтяження
нерухомого майна іпотекою підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому законодавством. У разі
недотримання цієї умови іпотечний
договір є дійсним, але вимога
іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно.

Отже, пріоритетне право на задоволення
вимог ОСОБА_3 виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки спірного
приміщення, яке у даному випадку
проведене не було.

Окрім того, Закон України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», на який
посилається позивач у позовній заяві
як на підставу для задоволення своїх
вимог, не поширюється на спірні
правовідносини, які виникли щодо
нерухомого майна, оскільки норми
вказаного Закону визначають правовий
режим регулювання обтяжень рухомого
майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що Договір іпотеки спірного нерухомого
майна укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
30.08.2010 року, тобто після ухвалення
місцевим судом рішення про стягнення з
ОСОБА_4 заборгованості за кредитним
договором на користь ПАТ
«ПроКредитбанк», яке набрало чинності
17.08.2010 року (а.с.27-33).

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає, що на спірну нерухомість
може бути звернуто стягнення для
задоволення вимог ПАТ «ПроКредитБанк»,
яке не є заставодержателем, що
узгоджується з положеннями ч.3 ст 54
Закону України «Про виконавче
провадження».

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК щодо законності і обгрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що
в силу ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 06 листопада 2013 року, - скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції,
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», ОСОБА_4, про
виключення майна з акту опису й арешту,
звільнення нерухомого майна з-під
арешту, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун