Справа № 372/5695/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою, в якій просила усунути
перешкоди у користуванні нею земельною
ділянкою шляхом зобов'язання
відповідача знести частину житлового
будинку, сараю, туалету, вигрібної ями,
які знаходяться на території вказаної
земельної ділянки, знести огорожу із
штахетника і бетонних плит від точки Б
до точки В плану земельної ділянки по
всій довжині межі земельної ділянки, за
свій рахунок привести земельну ділянку
позивача у попередній стан, установити
відвід та усунути стікання дощової
води у двір позивача. В обґрунтування
позову позивач посилається на те, що
без її згоди на частині належної їй
земельної ділянки розташовано частину
будинку та інших споруд, які належать
відповідачеві, який продовжує
самовільну розбудову, тим самим
перешкоджаючи їй користуватись
власною земельною ділянкою.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
посилаючись на те, що належні
відповідачеві будвілі частково
займають земельну ділянку позивача,
відповідач самочинно добудував 42 кв.м,
в 2012 році позивач звернулась до
сільради після самовільної заміни
огорожі відповідачем, з цього часу
дізналась про порушення своїх прав.

Відповідач та його представник ОСОБА_5
в судовому засіданні проти позову
заперечили, посилаючись на пропуск
строків позовної давності, а також те,
що відповідач купив будинок у іншої
особи, тому самостійно не займав
земельну ділянку позивача, межі
суміжних ділянок не змінювались, за
рекомендаціями окремих посадових осіб
він мав намір узаконити добудови після
завершення будівельних робіт,
водовідведення з даху на даний час
зроблено, вода з його ділянки на
сусідню ділянку не попадає, обміри
геодезистом виконані із порушеннями,
частина земельної ділянки позивача
перейшла у власність відповідача по
причині наявності зареєстрованого у
БТІ будинку.

Вислухавши відповідача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
суд вважає позов таким, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Позивачеві на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,1508 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:024:0002, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а
також розташований на цій ділянці
житловий будинок, що підтверджується
свідоцтвом про право власності,
державним актом, технічною
документацією, іншими матеріалами
справи.

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право
власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Правомірність набуття позивачем права
власності на спірну земельну ділянку
підтверджена належними
правовстановлюючими документами, не
оспорена ніким, в тому числі
відповідачем, тому суд вважає, що саме
позивач є власником спірної земельної
ділянки площею 0,1508 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:024:0002.

Посилання відповідача на наявність у
нього права власності на частину
вказаної вище земельної ділянки через
наявність права власності на будинок,
який частково займає цю ділянку,
неналежність оформлення
правовстановлюючого документа на ім'я
позивача стосовно цієї ділянки, суд
вважає необґрунтованими, оскільки вони
належними і допустимими доказами не
підтверджені, не ґрунтуються на
матеріалах справи та не узгоджуються
із чинним законодавством, яке регулює
порядок підстави набуття і порядок
оформлення права власності на землю.

Відповідачеві на праві власності
належить суміжна земельна ділянка
площею 0,1429 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:01:024:0007, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, а також розташований на цій
ділянці житловий будинок із надвірними
будівлями і спорудами, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, державним актом, інформаційною
довідкою з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, технічними паспортами,
іншими матеріалами справи.

В 2012 році відповідач без погодження із
позивачем та отримання дозволів
уповноважених державних органів
знищив наявні між ділянками межові
знаки, зніс огорожу та встановив нову
із штахетника і бетонних плит по всій
довжині межі належних сторонам
земельних ділянок, що підтверджується
заявою позивача до сільради, листом
Нещерівської сільради, фотознімками,
постановою інспекції ДАБК.

Відповідач ОСОБА_2 самочинно побудував
окремі будівлі та виконав
реконструкцію індивідуального
житлового будинку, в тому числі частину
житлового будинку, сарай, убиральню,
колодязь інженерних мереж, що
підтверджується листом інспекції ДАБК,
технічним паспортом, постановою по
справі про адміністративне
правопорушення, листом сільради.

Частина належного відповідачеві
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, а
саме частина житлового будинку по
довжині 0,74 м, сараю по довжині 0,52 м,
знаходяться на території належної
позивачеві земельної ділянки, що
підтверджується довідкою ПП ОСОБА_6,
ліцензією, зведеним планом земельних
ділянок.

Заперечення відповідачем вказаної
обставини суд вважає необґрунтованими,
оскільки будь-якими доказами це не
підтверджено, надані позивачем докази
не спростовано.

Наявністю на земельній ділянці окремих
об'єктів нерухомого майна, які не
належать власнику і споруджені без
його згоди, позивачеві чиняться
перешкоди у користуванні спірною
земельною ділянкою, чим обмежуються
здійснення прав позивача як власника
ділянки, що підтверджується
зверненнями позивача до сільради та
іншими матеріалами справи. Оскільки ці
будівлі і споруди використовуються
відповідачем, перешкоди позивачеві у
реалізації прав власності на земельну
ділянку чиняться саме відповідачем

За таких обставин, суд приймає до уваги
і покладає в основу рішення посилання
позову, відповідно до яких станом на
час вирішення спору наявні чужі
огорожа та окремі будівлі
унеможливлюють повноцінне
використання позивачем всієї площі
спірної ділянки, чим порушуються її
права як власника земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України
порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Оскільки відповідач без належних
правових підстав чинить перешкоди
позивачеві у користуванні земельною
ділянкою, таке порушення прав позивача
слід усунути в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Частинами 1,2 статті 107 ЗК України
встановлено, що основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації, у
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки.

Однак погоджених дій сторін щодо
встановлення чи відновлення меж
суміжних ділянок по даним
земельно-кадастрової документації чи
іншим чином в межах цієї справи судом
не встановлено, належні і допустимі
докази встановлення межових знаків
згідно законодавства та з дотримання
прав суміжних землевласників в
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд приймає до уваги
і покладає в основу рішення посилання
позову, відповідно до яких станом на
час вирішення спору наявна огорожа
фактично встановлена за відсутності
згоди позивача після руйнування раніше
існуючої, чим порушуються її права як
власника земельної ділянки. Крім того,
встановлена відповідачем огорожа як
об'єкт нерухомого майна - споруда має
правовий статус самочинного
будівництва.

Таким чином, в цій частині позовні
вимоги ґрунтуються на чинному
законодавстві та матеріалах справи.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги
в частині зобов'язання привести
земельну ділянку у попередній стан,
установити відвід та усунути стікання
дощової води у двір позивачки не
знайшли належного обґрунтування та
підтвердження під час судового
розгляду, оскільки сторонами визнано,
що відповідачем до розгляду справи
судом вже завершено будівельні роботи
по установленню відводу та усуненню
стікання дощової води у двір,
будь-якими доказами не підтверджено
обставини, які характеризують
попередній стан спірної земельної
ділянки до забудови.

За таких обставин, позов в цій частині
не підлягає задоволенню, оскільки
відповідні вимоги не доведені.

В той же час достатнім способом
судового захисту порушених прав
позивача як власника земельної ділянки
суд вважає покладення на відповідача
обов'язку усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою у
зазначений вище спосіб.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає, що позовні вимоги доведені
належними і допустимими доказами лише
частково, заперечення відповідача не
доведені, тому позов підлягає
задоволенню в частині доведених
позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212-214
ЦПК України, ст.ст. 78, 81, 116, 118, 125, 126, 152, 153
ЗК України, ст.ст. 204, 319, 321, 373, 386, 387, 391 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,1508
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:024:0002, а саме
зобов'язати ОСОБА_2 знести частину
житлового будинку, сараю, туалету,
вигрібної ями, які знаходяться на
території вказаної земельної ділянки
та є частиною домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, знести огорожу із штахетника і
бетонних плит від точки Б до точки В
плану земельної ділянки по всій
довжині межі вказаної земельної
ділянки.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
М.В.Кравченко