Справа № 119/7222/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Феодосія

Феодосійський міський суд Автономної
Республіки Крим в складі: головуючого,
судді Микитюк О.А. при секретарі
- Касянюк Т.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Феодосія цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Феодосійського МВ ГУ ДМС
України в АРК, ОСОБА_2, за участю третіх
осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням шляхом визнання такою, що
не набула право користування житловим
приміщенням, виселення та зобов'язання
скасувати реєстрацію -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом
до відповідачів із позовом до
Феодосійського МВ ГУ ДМС України в
АРК та ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням
в АДРЕСА_1 шляхом визнання такою, що не
набула право користування житловим
приміщенням, виселення та зобов'язання
скасувати реєстрацію за вище вказаною
адресою. Позовні вимоги мотивовані
тим, що він разом з батьком ОСОБА_1 та
братом ОСОБА_5 є власником вище
вказаного житлового приміщення.
Квартира є двокімнатною. При розгляді
в суді справ про визначення порядку
користування житловим приміщенням
йому стало відомо, що в квартирі
зареєстрована його бабка ОСОБА_2Однак
він своєї згоди на поселення та
реєстрацію останньої в спірній
квартирі не надавав, не підписував
жодного документу. Він звернувся до
правоохоронних органів із відповідною
заявою про з,ясування обставин
реєстрації бабки в квартирі. В
порушенні кримінальної справи було
відмовлено. Проживання та реєстрація
бабки в квартирі перешкоджає їх праву
проживання, оскільки саме з причин
проживання і реєстрації бабки в
квартирі їм було відмолено у
визначення порядку користування
житлом, оскільки особи різної статі не
можуть проживати в одній кімнаті. Крім
того, на тепер і батько і бабка
проживають в окремих кімнатах, а йому
не має де жити. Бабка і батько
зловживають спиртними напоями,
влаштовують скандали і перешкоджають
йому в проживанні в квартирі.

В судовому засіданні представник
позивача за належним чином
оформленою довіреністю ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримала в повному обсязі з
підстав викладених в позові, надала
пояснення аналогічні позовній заяві,
додавши, що раніше в судових
засіданнях при розгляді іншої справи
ОСОБА_1 давав пояснення що він
підробив підпис позивача при
реєстрації ОСОБА_2 в спірній квартирі.
Аналогічні відомості містять і в
поясненнях, наданих при проведенні
перевірки законності реєстрації
відповідача в спірній квартирі. Крім
того, на момент проведення реєстрації
позивач навчався в університеті на
денній формі навчання та здавав сесію,
а тому фізично не міг бути присутнім
при реєстрації відповідача у спірній
кімнаті. Просила позовні вимоги
задовольнити і виселити відповідача з
квартири, оскільки вони перешкоджають
позивачу та його брату, як власникам
проживати в спірній квартирі,
приходжаючи в м. Феодосію, вони змушені
проживати у друзів, сусідів, або
знімати житло.

Представник відповідача ОСОБА_2 і
третя особа у справі , ОСОБА_1 проти
задоволення позову заперечував і
просив відмовити в його задоволенні,
оскільки син надавав усну згоду на
вселення бабки в квартиру, тому він
підписав заяву за сина. Перешкод в
користуванні сину квартирою не
чинили. Мати є людиною похилого віку і
немає іншого житла, оскільки будинок,
який належав їй, вони продали коли у
колишньої дружини були проблеми з
бізнесом. Крім того, спір виник за
ініціативою матері позивача, а для
сина вони ніколи не чинили перешкод,
завжди пускали їх до кімнати, коли вони
приїзжали, спиртними напоями вони не
зловживають, самостійно оплачують усі
комунальні послуги, буд яких порушень
закону не допускали.

ОСОБА_4надав суду письмову заяву, в
якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав
і просив задовольнити в повному
обсязі, справу розглянути в його
відсутність.

Представник Феодосійського МВ ДМС в
судове засідання не з,явився, надав
суду листа, в якому проси справу
розглянути в його відсутність на
розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та надані
суду докази , вважає що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4
та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних
частках ( 1/3 частина кожному)
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
даними свідоцтва про право
власності на житло , виданого 13 грудня
1999 року КЕЧ Феодосійського району та
Витягом з Реєстру прав власності на
нерухоме майно.

У вказаній квартирі, окрім
власників, зареєстрована ОСОБА_2, 1946
року народження, яка є матір'ю ОСОБА_3
і проживає разом з ним у спірній
квартирі, що підтверджується даними
довідки Феодосійської КЕЧ від 2.09.2013
року і про що не заперечували
сторони у справі.

Квартира розташована в будинку
НОМЕР_1 який є гуртожитком і
перебуває на балансі Феодосійської
КЕЧ, про що не заперечували сторони
і підтверджується листом від 17
квітня 2013 року № 991 за підписом
начальника КЕЧ Колібабчук В.П.

Згідно технічного паспорту квартира
має 29,5 кв.м. загальної площі та 28,7
кв.м. житлової площі і складається
з двох кімнат площею 17,3 кв.м. та 11,4
кв.м., кухня № 16 площею 16,9 кв.м.,
туалети № 15 - 1,2 кв.м. та № 14 - 1,0 кв.,
вмивальник № 13- 3.6 кв.м., коридор № 12
площею 9,1 кв.м. перебувають в
загальному користуванні сторін та
інших мешканців гуртожитку.
Постановою начальника групи
провадження дізнання Феодосійського
зонального відділення військової
служби правопорядку від 20 липня 2013
року відмовлено у порушення
кримінальної справи відносно
посадових осіб Феодосійського КЕЧ
району за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. З
вказаної постанови вбачається, що в
своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив,
що в формі № 15 при реєстрації ОСОБА_2
він підробив підпис сина ОСОБА_1
Аналогічні відомості містяться в
поясненнях ОСОБА_1, наданих 16 червня
та 16 липня 2012 року оперуповноваженому
Феодосійського МВ ГУ МВС України в АРК.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень.

Статтями 10,11 ЦПК України передбачено,
що суд розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог на підставі
доказів, що надані сторонами.

Відповідно до частини першої статті 319
ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ст. 65, 150, 156 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї.

У відповідності до вимог ст. 157 ЖК
УРСР членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які підлягають виселенню без
надання іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною.

Осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення ( ст.. 116 ЖК
УРСР).

Згідно вимог ст.. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі втому числі,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Пленум Верховного суду України в
своїй постанові № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» від
12 квітня 1985 року зі змінами до
доповненнями роз,яснив, що вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням. Однак відсутність
письмової згоди членів сім'ї наймача на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
права користування жилим приміщенням,
якщо за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

При цьому, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п. 15
постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя", наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Отже, як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_2 була зареєстрована
в спірній квартирі без згоди ОСОБА_1,
співвласника квартири, підпис в формі
№ 15 при реєстрації ОСОБА_2
підроблений ОСОБА_1, а отже
реєстрація проведена з порушенням
діючого законодавства і порушено
право власника.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні позивач позбавлений
можливості користуватися належним
йому майном - житловою площею в
квартирі, оскільки в одній кімнаті
проживає відповідач ОСОБА_2, а в іншій
кімнаті проживає ОСОБА_1, батько
позивача, які зловживають спиртними
напоями, влаштовують сварки.

Позивач позбавлений права проживати в
спірній квартирі і при вселенні
неодноразово виникали скандали, у
зв,язку з чим він змушений був
проживати у друзів та сусідів, що
підтверджується наданими в судовому
засіданні поясненнями свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9

Виселення є категорією житлового
законодавства, тому при розгляді
цивільних справ за позовом про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК УРСР підстави для
позбавлення права на житло.

У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог:

1) про позбавлення права власності на
житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно
відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи
померлою.

Отже, враховуючи вище наведене, суд
вважає що відповідач ОСОБА_2
зареєстрована в спірній квартирі з
порушенням норм діючого
законодавства і з порушенням
встановленого порядку, заселилися в
спірну квартиру всупереч волі
співвласника, а отже, у неї відсутнє
право користування житловим
приміщенням в спірній квартирі.
Права позивача як власника порушені і
підлягають захисту шляхом усунення
перешкод в користування власністю,
реєстрація ОСОБА_2 в квартирі
підлягає скасуванню, а вона підлягає
виселенню.

Однак, визнання особи такою, що не
набула права на житлове приміщення не
передбачено діючим законодавством .

Крім того, не підлягають задоволення
позовні вимоги щодо зобов.язання
Феодосійського МВ ГУ ДМС України в АРК
скасувати реєстрацію, оскільки вони є
передчасними і суду не надано доказів
щодо порушенням прав позивача саме
зазначеним відповідачем.

Судові витрати суд розподіляє у
відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ст..
10,11,60,88, 210 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні житловим приміщенням в
квартирах АДРЕСА_1, виселивши ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1 та скасувавши її
реєстрацію за вище вказаною адресою.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Феодосійський міський суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
останньої рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий (підпис)
О.А. Микитюк

копія вірна: суддя-
секретар-