КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/7613/13-ц
Провадження № 2/552/56/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді
Миронець О.К.

секретаря судових
засідань Шаня О.О.

за участі представника позивача
Пихтіної Ю.А.

та представника відповідачів
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання в сумі 1043,37 грн.,
посилаючись на те, що відповідачі є
споживачем послуг, які надаються
позивачем за адресою АДРЕСА_1. В зв'язку
з тим, що вони своєчасно не вносили
плату за надання послуг утворилась
заборгованість у зазначеному розмірі.
Просять стягнути суму заборгованості -
1043,37 грн. та судові витрати - 229,40 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнила свої позовні вимоги
та просила стягнути з відповідачів
нарахований індекс інфляції в сумі 2,18
грн. та 3% річних в сумі 45,23 грн., а також
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, про причину неявки суду не
повідомили.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги не
визнав, просив відмовити в їх
задоволенні.

Дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" в період з 01.11.2009
року по 01.10.2013 року надавав послуги з
теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1,
але плата за послуги в повному обсязі
не вносилася, тому утворилася
заборгованість за вказаний період в
розмірі 988,90 грн. В ході розгляду справи
заборгованість за послуги
теплопостачання була оплачена.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 %
річних та розрахованої суми інфляції
суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово -комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідачів на
користь позивача індексу інфляції та 3%
річних.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь позивача підлягають
стягненню індекс інфляції в сумі 2,18
грн. та 3% річних в сумі 45,23 грн., оскільки
заборгованість погашалась несвоєчасно
і це підтвердив представник
відповідача в ході розгляду справи і
на день звернення до суду борг не був
сплачений.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому з відповідачів на користь
позивача слід стягнути понесені судові
витрати в сумі 229 грн. 40 коп. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 213 - 215, ст. 525, 526, 541 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1) та ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційниу номер
НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_1) на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
індекс інфляції в сумі 2,18 грн. та 3 %
річних в сумі 45,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
понесені судові витрати у розмірі 114,70
грн. з кожної.

Апеляційна скарга на рішення подається
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Полтави

О.К.Миронець