Справа № 2-з/489/2/14
Ухвала

Іменем України

29 січня 2014 року
місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

29.01.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про забезпечення позову
мотивуючи свої вимоги тим, що
Ленінським районним судом м. Миколаєва
розглядається справа за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про скасування права
власності на нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1. Також, рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва задоволено позов ПАТ
«Енергобанк» та визнано нежитлові
приміщенні загальною площею 235,4 кв. м.,
що розташовані на першому поверсі
житлового будинку за літ. А-5 по АДРЕСА_1,
що належать на праві власності ОСОБА_1
предметом іпотеки, а також звернуто
стягнення на зазначені приміщення в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 08.07.2008 № 25,
укладеним між ПАТ «Енергобанк» та
ОСОБА_3, шляхом їх реалізації з
прилюдних торгів.

Посилаючись на те, що до участі у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
скасування права власності на
нежитлове приміщення до участі у
справі залучено співвідповідача і
враховуючи той факт, що підготовчі дії
суду, отримання учасниками зазначеного
судового процесу матеріалів позову,
підготовка учасниками заяв, клопотань,
заперечень суттєво вплинуть на строк
розгляду даної справи, просила суд
забезпечити позов шляхом зупинення
виконавчого провадження про звернення
стягнення на зазначене нежитлове
приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку про те, що в
задоволенні заяви слід відмовити
виходячи з такого.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачі зазначають, що виконавче
провадження відкрите постановою
Ленінського ВДВС ММУЮ ВП № 37483573 на
підставі виконавчого листа № 2/1416/3004/2012,
виданого Ленінським районним судом м.
Миколаєва, відкрито виконавче
провадження про звернення стягнення на
нежитлові приміщення загальною площею
235,4 кв. м., що розташовані на першому
поверсі житлового будинку за літ. А-5 по
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
ОСОБА_1 предметом іпотеки, а також
звернуто стягнення на зазначені
приміщення в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 08.07.2008 № 25, укладеним між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_3, шляхом їх
реалізації з прилюдних торгів.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили.

Суддя вважає, що види забезпечення
позову передбачені п. 5, 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України не можуть бути застосовані,
оскільки відсутні умови для їх
застосування, а саме позивачем не
заявлялись вимоги про визнання права
власності на арештоване майно та про
зняття арешту, а також в позові не
йдеться про оскарження виконавчого
документу.

Таким чином, забезпечення даного
позову шляхом зупинення виконавчого
провадження про звернення стягнення на
нежитлові приміщення загальною площею
235,4 кв. м., що розташовані на першому
поверсі житлового будинку за літ. А-5 по
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
ОСОБА_1 предметом іпотеки, а також
звернуто стягнення на зазначені
приміщення в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 08.07.2008 № 25, укладеним між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_3, шляхом їх
реалізації з прилюдних торгів, є
недопустимим.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України
суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 5 днів з дня
отримання її копії.

Суддя
В. В.
Кокорєв