Справа № 570/3775/14-ц
Номер провадження 2/570/1334/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області:

в особі судді Красовського О.О.

при секретарі судового засідання
Беднарчук Г.П.

з участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Рівненського районного суду
Рівненської області ( м.Рівне
вул.П.Могили 24 ) цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Відділу ДВС
Рівненського районного управління
юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення
майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач зазначає, що в 2004 році ОСОБА_5
звернулася з позовною заявою до ОСОБА_4
про стягнення боргу за договором
позики, сплату відсотків за
прострочення грошового зобов'язання. У
вищезгаданій справі (справа №-1841)
Рівненським районним судом 29.12.2004 року
було винесено увалу, згідно якої
накладено арешт на майно (рухоме та
нерухоме), грошові кошти, що належать
ОСОБА_4, мешканцю АДРЕСА_1. 12 січня 2006
року державним виконавцем відділу ДВС
Рівненського районного управління
юстиції, ОСОБА_6 було винесено
постанову серія АА №444221 про арешт
майна ОСОБА_4, зокрема
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом -
будинковолодіння). Однак, вказане
будинковолодіння не належало ОСОБА_4, а
належало батькові - ОСОБА_7. За життя
ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів
будинковолодіння на ім'я позивача.
Згідно відповіді приватного нотаріуса
Рівненського районного нотаріального
округу ОСОБА_8 №173/01-16 від 01.12.2014 року та
довідки Клеванської селищної ради
Рівненського району Рівненської
області №2959 від 02.12.2014 року, ОСОБА_3
подав заяву про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_7. Однак позивач не
може оформити спадкове майно, оскільки
було виявлено, що на спадкове
будинковолодіння накладений арешт. У
зв'язку з цим позивач вважає, що його
право як спадкодавця порушується
наявністю арешту на майно. За таких
умов він звернувся до суду з позовом
про скасування цього арешту.

Позивач позов підтримав в повному
обсязі та пояснив суду про обставини,
що описані вище.

Представник позивача позов підтримав.
Додав, що арешт накладено на майно
(будинковолодіння), яке ніколи не
належало боржнику - ОСОБА_4. Власником
будинковолодіння з 2012 року є батько
позивача. Цим самим було допущено
порушення права власності як власника
майна, так і на даний час порушуються
права позивача.

Представник відділу ДВС Рівненського
районного управління юстиції позов не
визнала. Пояснила, що станом на час
накладання арешту на майно позивач
проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1.
А тому у відповідних документах
відділу ДВС він був зазначений як
власник будинковолодіння, і на це
будинковолодіння був накладений арешт.
Визнає, що мала місце технічна помилка,
але на той час по іншому не можливо було
виконати ухвалу суду про арешт майна
боржника.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив проти
задоволення позову. Подав клопотання
про зупинення розгляду даної справи до
вирішення іншої справи про оскарження
вищезгаданого заповіту. Зазначає, що
наявність арешту на будинковолодіння
не порушує прав учасників процесу.
Додав, що в цивільній справі, яку
розглядає суддя Кушнір Н.В., він подавав
заяву про забезпечення позову, але йому
не відомо про результати розгляду цієї
заяви.

Відповідачка ОСОБА_5 повторно не
з'явилася в судове засідання. Згідно до
положень ЦПК України про порядок
повідомлення особи про час та місце
судового засідання відповідачка є
належним чином повідомлена про час та
місце судового розгляду даної
цивільної справи. Від сторони не
надходили заяви про відкладення
розгляду справи чи про слухання справи
без її участі.

Суд вважає, що по справі є можливість
ухвалити судове рішення на підставі
наявних доказів. Заслухавши пояснення
учасників процесу та дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 41 Конституції України та ч.1
ст.321 ЦК України, ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз.3 п.16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" вимоги інших осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості, позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту. В такому ж порядку
розглядаються вимоги осіб, які не є
власниками майна, але володіють ним на
законних підставах.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про
виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

В провадженні Рівненського районного
суду Рівненської області перебувала
справа № 2-1841/2004, і ухвалою від 29.12.2004
року був накладений арешт на майно
ОСОБА_4, який проживав в будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

12 січня 2006 року державним виконавцем
відділу ДВС Рівненського районного
управління юстиції, ОСОБА_6 було
винесено постанову серія АА №444221 про
арешт майна ОСОБА_4, зокрема
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Однак станом на 12 січня 2006 року
будинковолодіння, що перебуває за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на праві
власності не належало. Отже, в
державного виконавця не було правових
підстав для накладення арешту на майно
у виді вищевказаного будинковолодіння,
яке не належало боржнику у справі №
2-1841/2004, і відповідачу ОСОБА_4 у даній
справі. Власником згадуваного майна з
грудня 2012 року став ОСОБА_7, який 21.12.2012
року отримав свідоцтво про право
власності на майно, і дане майно було
зареєстроване в КП «Рівненське обласне
бюро технічної інвентаризації» 27.12.2014
року.

На даний час позивач оформлює спадкові
права після смерті свого батька -
ОСОБА_7, і наявність арешту на майно
спадкодавця перешкоджає в цьому.

Відповідач ОСОБА_4 зазначив, що
наявність арешту на його майно не
порушує власних прав, та є гарантією
збереження спадкового майна, оскільки
відповідач оспорює заповіт, що був
складений спадкодавцем на ім'я
позивача. Зважаючи на це він просить
про зупинення розгляду справи, а перед
цим просив відмовити в задоволенні
позову саме з причин оспорювання
заповіту.

Проте суд вважає, що немає підстав як
для відмови в задоволенні позову, так і
для зупинення провадження у справі.

Так, відповідач ОСОБА_4 не позбавлений
можливості подати заяву про
забезпечення позову у справі за його
позовом про визнання заповіту
недійсним, яка розглядається іншим
суддею. Він пояснив суду, що таку заяву
подавав, але йому не відомий результат
розгляду заяви.

Отже, не можна ставити в залежність
розгляд даної справи від розгляду
іншої справи з огляду на ту обставину,
що відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду
з новим позовом. Адже ЦПК України
передбачає можливість застосування
заходів забезпечення позову, чим і
скористався позивач ОСОБА_4 в цивільній
справі за власним позовом.

За встановлених судом обставин
безпідставності накладення арешту на
будинковолодіння, яке ніколи не
належало ОСОБА_4, що на даний час
перешкоджає в оформленні спадкових
прав позивача, суд вважає що заявлений
позов є обґрунтованим та доведеним, а
тому підлягає до задоволення. При цьому
суд вважає, що при постановленні
рішення слід вказати про необхідність
виключення з постанови серії АА № 444221
державного виконавця відділу ДВС
Рівненського районного управління
юстиції ОСОБА_6 про арешт майна
боржника та оголошення про його
відчуження від 12.01.2005 року вказівку на
арешт та заборону відчуження
будинковолодіння, що по АДРЕСА_1, де
власником зазначений ОСОБА_9.

Розподіл судових витрат між сторонами
відбувається за правилами статті 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Відділу ДВС
Рівненського районного управління
юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення
майна з-під арешту - задоволити
повністю.

Виключити з постанови серії АА № 444221
державного виконавця відділу ДВС
Рівненського районного управління
юстиції ОСОБА_6 про арешт майна
боржника та оголошення про його
відчуження від 12.01.2005 року вказівку на
арешт та заборону відчуження
будинковолодіння, що по АДРЕСА_1, де
власником зазначений ОСОБА_9.

Зняти арешт та заборону відчуження
щодо будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Стягнути з відділу ДВС Рівненського
районного управління юстиції, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, солідарно, 243 грн. 60 коп. - судові
витрати (сплата судового збору).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Красовський О.О.