справа №619/5326/14-ц
провадження №2/619/1969/14
Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участюсекретаря судового
засіданняМолотко А.В.
розглянувши у судому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
третя особа Харківський міський центр
зайнятості, про розірвання трудового
та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ФОП ОСОБА_4, третя особа Харківський
міський центр зайнятості, в якому
просила безстроковий трудовий договір,
укладений 25 травня 2002 року між ФОП
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 28.05.2002
року за №6600_720199 в Харківському
міському центрі зайнятості - розірвати;
зобов'язати Харківський міський центр
зайнятості зняти з реєстрації трудовий
договір між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 та позивачем. В
обґрунтування позову позивач
зазначила, що 25 травня 2002 року між
сторонами укладено трудовий договір,
згідно з яким позивача прийнято на
посаду продавця непродовольчих
товарів, цей договір зареєстровано у
Харківському міському центрі
зайнятості 28.05.2002 року за №6600_720199. З 2011
року відповідач припинив свою трудову
діяльність, а тому і сплату позивачеві
заробітної плати. Згідно з вимогами
ст.38 КзПП України, працівник має право
на розірвання трудового договору,
укладеного на невизначений строк, з
власної ініціативи, попередивши
роботодавця за два тижня до цього.
Встановити його місце знаходження
позивач не змогла. 17 жовтня 2014 року для
розірвання трудового договору вона
звернулась до Харківського міського
центру зайнятості. Як їй стало відомо,
що відносно фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 проведена державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням, про що внесені відомості до
бази даних служби зайнятості. Позивіач
не може розірвати укладений
безстроково трудовий договір, а тому і
працевлаштуватися на законних
підставах. Згідно з наказом
Міністерства парці та соціальної
політики України № 260 від 08 червня 2001
року «Про затвердження форми трудового
договору між працівником і фізичною
особою» та Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою, зареєстрованого у
Мін'юсті України 27 червня 2001 року за №
554/5745, Державний центр зайнятості є
органом, на який покладено функції
реєстрації (зняття з реєстрації)
трудових договорів, які укладаються із
фізичними особами-роботодавцями та
найманими працівниками, а також
підтвердження записів, внесених
фізичними особами -роботодавцями до
трудових книжок працівників. Зняття з
реєстрації у центрі зайнятості
трудового договору можливо за умови
звернення до нього обох сторін
трудових відносин. У разі виникнення
трудового спору між сторонами трудових
відносин: фізичною особою -
роботодавцем та найманим працівником,
а також у разі відсутності однієї зі
сторін у центрі зайнятості, підставою
для зняття трудового договору з
реєстрації є рішення суду, яке набрало
законної сили, про припинення дії
трудового договору.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4
не з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
але від нього не надійшло повідомлення
про причини неявки. На адресу місця
проживання відповідача судом
рекомендованим поштовим відправленням
було направлено судову повістку про
виклик, які УДППЗ «Укрпошта» була
повернуті до суду за закінченням
терміну зберігання.

Згідно п.99 «Правил надання послуг
поштового зв'язку», затверджених
Постановою КМ України від 5 березня 2009
р. №270, рекомендовані поштові
відправлення, у тому числі
рекомендовані листи з позначкою
"Судова повістка", рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень, поштових переказів,
повідомлення про надходження
електронних поштових переказів, які не
були вручені під час доставки, повторні
повідомлення про надходження
реєстрованих поштових відправлень
(крім зазначених в абзаці четвертому
пункту 93 цих Правил), поштових
переказів, адресовані фізичним особам,
під час доставки за зазначеною адресою
або під час вручення в об'єкті
поштового зв'язку вручаються адресату,
а у разі його відсутності -
повнолітньому члену сім'ї за умови
пред'явлення документа, що посвідчує
особу, а також документа, що посвідчує
родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво
про народження, свідоцтво про шлюб
тощо), чи рішення органу опіки і
піклування про призначення їх
опікунами чи піклувальниками. У разі
відсутності адресата або повнолітніх
членів його сім'ї до абонентської
поштової скриньки адресата
вкладається повідомлення про
надходження зазначеного реєстрованого
поштового відправлення, поштового
переказу, рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, поштового переказу.

Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у
разі коли адресат не з'явився за
одержанням реєстрованого поштового
відправлення, поштового переказу
протягом трьох робочих днів після
доставки першого повідомлення про
надходження зазначеного поштового
відправлення, поштового переказу, йому
під розписку вручається повторне
повідомлення (крім повторних
повідомлень про надходження
рекомендованих поштових відправлень).
Повторні повідомлення про надходження
реєстрованих поштових відправлень,
поштових переказів, адресованих до
запитання та на абонементну скриньку,
вкладаються відповідно до картотеки
"До запитання" та до абонементної
скриньки адресата.

Відповідно до п.117 зазначених Правил,
поштові відправлення, поштові перекази
повертаються об'єктом поштового
зв'язку відправнику у разі його
письмової заяви, письмової відмови
адресата від одержання чи закінчення
встановленого строку зберігання.

Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ст.77 ЦПК України, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання (перебування,
знаходження) або місцезнаходження
під час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться. Сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про
причини неявки у судове засідання. У
разі неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без
поважних причин.

У судове засідання позивач не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просила справу розглядати у її
відсутність, у разі неявки в судове
засідання відповідача, не заперечувала
проти заочного розгляду справи та
ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Так як, відповідач у судове засідання
не з'явився без поважних причин, а
позивач не заперечує проти ухвалення
заочного рішення на підставі наявних у
справі доказів та такого вирішення
справи, то суд дійшов до висновку про
можливість ухвалення заочного рішення.

У судове засідання представник третьої
особи Харківського міського центру
зайнятості не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, але від нього не
надійшло повідомлення про причини
неявки. Так як до суду не надійшло
повідомлення про згоду на участь у
справі, відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК
України справа розглядається без
участі зазначеної третьої особи.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно трудового договору між
працівником і фізичною особою від 25
травня 2002 року, між фізичною особою з
одного боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3
працівником з іншого боку було
укладено безстроковий договір,
відповідно до якого працівник
зобов'язаний виконувати покладені на
нього обов'язки, а фізична особа
зобов'язується оплачувати працю
працівникові.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалася позивач, як на підставу
своїх вимог, оцінивши ці докази в
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позову з
наступних мотивів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.232 КЗпП України,
безпосередньо в районних, районних у
місті, міських чи міськрайонних судах
розглядаються трудові спори за
заявами: працівників підприємств,
установ, організацій, де комісії по
трудових спорах не обираються.

Щодо вимоги про розірвання договору.

Згідно ст. 241 КЗпП України, у разі
укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою фізична
особа або за нотаріальним дорученням
уповноважена нею особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного
допущення працівника до роботи
зареєструвати укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній
службі зайнятості за місцем свого
проживання у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

Відповідно до п.8 «Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю», затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України №260 від 08 червня 2001
року (у редакції наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
№320 від 14 жовтня 2010 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 червня 2001 року за
№554/5745, у разі закінчення строку
трудового договору або припинення його
дії достроково в трудовому договорі
фізична особа робить запис про
підстави його припинення з посиланням
на відповідні статті Кодексу законів
про працю України, про що сторони
сповіщають центр зайнятості, який
зареєстрував трудовий договір.

Як вбачається з наданих суду
матеріалів, підприємницька діяльність
ФОП ОСОБА_4 припинена 16 грудня 2011 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
розірвання безстрокового трудового
договору, укладеного 25 травня 2002 року
між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрованого 28 травня 2002 року за
№6600_720199 в Харківському міському центрі
зайнятості.

Згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник
має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Щодо вимоги про зобов'язання
Харківського міського центру
зайнятості зняти з реєстрації трудовий
договір.

За теоретичним визначенням, позов - це
матеріально-правова вимога до
відповідача з приводу порушеного
права, а належними сторонами в
цивільному процесі є особа, якій
належить право вимоги - позивач та
особа, яка повинна відповідати за
позовом - відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_3 позов до
Харківського міського центру
зайнятості не подавала, клопотання про
залучення його до участі у розгляді
справи у якості співвідповідача не
заявляла.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
відмову у задоволенні позову в частині
зобов'язання третьої особи зняти з
реєстрації трудовий договір між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК
України, суд стягує судовий збір з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.3, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК
України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Безстроковий трудовий договір,
укладений 25 травня 2002 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
зареєстрований 28 травня 2002 року за
№6600_720199 в Харківському міському центрі
зайнятості - розірвати.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 243,60
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя Є.А.
Болибок