Справа №2/489/311/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року Ленінський районний суд
м. Миколаєва, у складі: головуючого
судді - Рум'янцевої Н.О., при секретарі -
Ляшик С.В., за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Південна Товарна Біржа,
Друга Миколаївська державна
нотаріальна контора про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,
вказавши, що 22.01.1999р. батько позивача -
ОСОБА_4 придбав у відповідача
домоволодіння АДРЕСА_1, оформивши
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 22.01.1999р. за № 9580 на Південній
Товарній Біржі.

Сторони домовилися про всі істотні
умови договору, які ними були виконані,
крім нотаріального посвідчення
договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -
ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді вказаного
домоволодіння, спадкоємцями за законом
першої черги є дружина померлого -
ОСОБА_5, сини померлого - позивач та
ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2. померла дружина
спадкодавця, а ІНФОРМАЦІЯ_3. помер син
спадкодавця ОСОБА_6

На теперішній час позивач не має
можливості успадкувати майно, тому що
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 22.01.1999р. за № 9580 не був
посвідчений нотаріально.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд визнати вказаний договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
дійсним.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Від відповідача надійшло клопотання
про розгляд справи за його відсутністю,
а також про те, що вимоги позову визнає
та не заперечує проти задоволення
позову.

Від представника Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори
надійшло клопотання про розгляд справи
за їх відсутності на підставі наявних
матеріалів та прийняти рішення на
розсуд суду.

Представник третьої особи - Південної
Товарної Біржі в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
причини неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача по
справі, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Домоволодіння АДРЕСА_1, належало на
праві власності відповідачу на
підставі дублікату Свідоцтва про право
на спадщину за законом Серії ААК № 236791,
посвідчений Першою Миколаївською
державною нотаріальною конторою
20.07.1999р. за р. № 4-2013, зареєстрованого БТІ
16.02.1998р. за р. № 15933.

22.01.1999р. на Південній Товарній Біржі був
зареєстрований договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
22.01.1999р. за № 9580, а саме: домоволодіння
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, - з
однієї сторони та ОСОБА_4, - з іншої
сторони.

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 22.01.1999р. за № 9580 був
зареєстрований в ММБТІ 25.01.1999р. за № 15933.

Претензій сторони один до одного не
мали на момент укладання угоди та за
минулий час. Всі істотні умови угоди
дотримані, договір зареєстрований в
ММБТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -
ОСОБА_4 (Свідоцтво про смерть Серії
НОМЕР_3, а/з № 3436), після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді спірного
домоволодіння.

Спадкоємцями за законом першої черги
після смерті ОСОБА_4 були його дружина -
ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_2. померла
(Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1, а/з
№ 4083 від 04.10.2010р.), сини померлого -
ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_3. помер
(Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2, а/з
№ 3603 від 03.09.2012р.) та сам позивач.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватись судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу
укладено сторонами під час дії
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року (далі - ЦК УРСР), ст. 227 якого
передбачено нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу квартири,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу
недодержання цієї вимоги тягне за
собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу» угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п.
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними», якщо угода, що потребує
нотаріального посвідчення, виконана
повністю або частково однією з сторін,
а друга сторона ухиляється від її
нотаріального посвідчення, суд за
вимогою сторони, яка виконала угоду, її
правонаступників, прокурор вправі
визнати угоду дійсною.

На час укладання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
сторони ухилилися від його
нотаріального посвідчення, у зв'язку з
чим позивач не має можливості прийняти
спадщину.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги щодо визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
22.01.1999р. за № 9580 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Південна Товарна Біржа, Друга
Миколаївська державна нотаріальна
контора про визнання договору
купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме: домоволодіння
АДРЕСА_1, укладений 22.01.1999р. за № 9580 між
ОСОБА_2, - з однієї сторони та ОСОБА_4, - з
іншої сторони, на Південній Товарній
Біржі, зареєстрованого в ММБТІ 25.01.1999р.
за № 15933 - дійсним.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: