У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюк Б.Ю. Мацунич М.В.

при секретарі - Саварина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
25 жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням у задоволенні
вищевказаного позову відмовлено.

Позивач оскаржив це рішення в
апеляційному порядку, порушив питання
про його скасування ухвалення нового
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу з
наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» виконано всі вимоги
законодавства України щодо розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у випадку змін в організації праці та
скороченням чисельності працівників.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідачем не було надано
суду будь-яких доказів того, що
викладені в Акті «Про відмову від
підписання повідомлення про
скорочення посади» від 02.04.2013 року
події відбулися відповідно до
визначених правил внутрішнього
трудового розпорядку, належного
ознайомлення апелянта з такими
правилами, докази про інформування
його з умовами праці; вказує, що суд
залишив поза увагою його клопотання
про виклик свідків та витребування
оригіналу Попередження про скорочення
посади без зазначення дати документи, з
яким він начебто ознайомився та
отримав примірник 03.04.2013 року, а також
його повідомлення про те, що 03.04.2013 року
він не знаходився на роботі, оскільки
перебував на лікарняному; також
стверджує, що вищевказане попередження
він не підписував та примірник не
отримував; крім цього зазначає, що
відповідач визнав факт звільнення його
в період тимчасової непрацездатності
наказом №199/15-ВР від 18 жовтня 2013 року
лише після звернення до суду апелянтом.

Однак, вказані доводи не можуть бути
прийняті до уваги на підставі
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач був прийнятий на посаду
Закарпатської філії ПАТ
«Брокбізнесбанк» з « 13» червня 2005 року,
Наказ №3-к від 13.06.2005 року. 17.04.2006 р.
позивача було переведено на посаду
начальника юридичного відділу
Закарпатської філії ПАТ
«Брокбізнесбанк». 19.11.2012 року
Закарпатську філію AT «БРОКБІЗНЕСБАНК»
було реорганізовано в Закарпатське
регіональне відділення. У зв'язку з цим
попередньо було письмово повідомлено
всіх працівників філії, позивача в тому
числі, про зміну в організації праці,
про скорочення чисельності
працівників AT «БРОКБІЗНЕСБАНК».
Зміна в організації праці проводилась
згідно Постанови Наглядової ради від
14.09.2012 р. та у відповідності до ст.49-2
КЗпП України. Позивача у відповідності
до наказу №132/12-РВ від 16.11.2012р. було
переведено на посаду завідувача
сектору юридичної підтримки
Закарпатського регіонального
відділення АТ «Брокбізнесбанк».
Відповідно до постанови Наглядової
ради AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» від 01.04.2013 року
«Про зміну в організації праці в
Закарпатському РВ АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК»» 3 червня 2013 року було
ліквідовано сектор юридичної
підтримки Закарпатського РВ АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК». Це потягло за собою
скорочування посад завідувач сектору
та провідного юрисконсульта сектора
юридичної підтримки Закарпатського РВ
АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Згідно Акту про відмову від підписання
повідомлення про скорочення посади від
02.04.2013 року №2 ОСОБА_1 відмовився
підписати Попередження про
повідомлення його про скорочення
посади завідувача сектора юридичної
підтримки Закарпатського РВ АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК», про що свідчать
підписи п'ятьох осіб (а.с.66, 68). Вказане
Попередження було підписане позивачем
03.04.2013 року (а.с.66).

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, а
також перебування працівника у
відпустці.

18 жовтня 2013 року видано наказ №199/15-РВ
«Про внесення змін до наказу № 98/32-РВ
від 28.05.2013 року та про звільнення
ОСОБА_1» про перенесення дати
звільнення позивача на перший робочий
день після лікарняного, для дотримання
вимог ч.3 ст.40 КЗпП України. Також видано
наказ №202/8-РВ від 23 жовтня 2013 року «Про
внесення змін до наказу № 199/15-РВ від
18.10.2013 року та про звільнення ОСОБА_1»
про перенесення дати звільнення
позивача на перший робочий день після
лікарняного - 17.06.2013 року. Підстава
звільнення залишена незмінною - в
зв'язку зі скороченням штату
працівників, п.1 ст.40 КЗпП України.

У встановленому порядку ОСОБА_1 не
подав відповідачу лист
непрацездатності, у зв'язку з чим
керівництво банку не було повідомлене
про перебування позивача на
лікарняному.

Також, згідно посадових інструкцій тих
посад, на які вказував апелянт в
апеляційній скарзі, останній не
відповідає жодним кваліфікаційним
вимогам, не має потрібної освіти та не
працював за вказаними напрямками в
банку, а тому зайняття вказаних посад
не могло бути запропонованим
відповідачем.

Щодо посилання апелянта на те, що судом
не було задоволено його клопотання про
залучення третьої особи, то слід
зазначити, що питання про притягнення
до матеріальної відповідальності
працівників (службових осіб), які є
винними у законному переведенні або
звільненні працівників має
вирішуватись поза межами спору про
поновлення працівника на роботі, на
підставі окремого позову власника або
уповноваженого ним органу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 25 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня проголошення
шляхом подачі скарги безпосередньо до
цього суду.

Головуючий:

Судді :