АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Заводян К.І., Чупікової В.В.,

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 26 листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
звернення стягнення.

Після уточнення позовних вимог
посилався на те, що 25.12.2007 року між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений кредитний договір
№CVSNGI, згідно якого відповідач
отримав кредит у розмірі 101000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % річних з кінцевим
терміном повернення 25.12.2021 року. У
зв'язку з порушенням взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором за
ОСОБА_1 утворилась заборгованість в
сумі 134 816,62 грн., та з урахуванням
рішення Першотравневого районного
суду від 05.03.2013 року складається з: 87367,66
грн. - заборгованість за кредитом; 29129,12
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 18289,84 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. В
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором між сторонами був
укладений договір іпотеки від 25.12.2007
року №CVSNGI, згідно якого
відповідач надав в іпотеку квартиру
загальною площею 24,30 кв.м., яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.
Просила в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на вищезазначену
квартиру шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки; виселити відповідача
та інших осіб, які зареєстровані та
проживають у квартирі із знаттям з
реєстраційного обліку.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 26.11.2013 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № CVSNGI від
25.12.2007 року в розмірі 134 816.62 грн. -
звернуто стягнення на квартиру
загальною площею 24.30 кв.м., житловою
площею 12.00 кв.м., яка розташована за
адресою: м.Чернівці,

________________________________________________________________________
_____________________

справа № 22ц-123 /14р.
Головуючий у І інстанції ВойтунО.Б.

категорія:19/27
Доповідач Лисак І.Н.

АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № CVSNGI від 25.12.2007 р.) ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_1, який зареєстрований
та проживає у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному підрозділі державної
міграційної служби України.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням суду вимоги про виселення
інших осіб не ухвалялось.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позову. Посилається на те,
що судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що судом не було взято до
уваги наявні в матеріалах справи
судові рішення, якими було визнано
незаконним підвищення ПАТ КБ
«ПриватБанк» процентної ставки за
користування кредитом. Вказує на те, що
прострочення зобов'язання було
допущено ним у зв'язку із незаконним
підняттям банком в односторонньому
порядку відсоткової ставки не зважаючи
на те, що він постійно і вчасно
здійснював платежі. Після визнання дій
банку по підвищенню процентної ставки
незаконними, він неодноразово
намагався здійснити оплату кредиту
згідно умов договору, проте
працівниками банку йому було
відмовлено у прийнятті цих коштів у
зв'язку із заблокуванням рахунків. Крім
того, банк не пред'являв йому вимоги про
дострокове повернення всієї суми
кредиту, а рішення суду не містить
початкової ціни предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 25.12.2007 року між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був
укладений кредитний договір
№CVSNGI, згідно якого відповідач
отримав кредит у розмірі 101000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % річних з кінцевим
терміном повернення 25.12.2021 року. У
зв'язку з порушенням взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором за
ОСОБА_1 утворилась заборгованість в
сумі 134 816,62 грн. та з урахуванням
рішення Першотравневого районного
суду від 05.03.2013 року складається з: 87367,66
грн. - заборгованість за кредитом; 29129,12
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 18289,84 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. В
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором між сторонами був
укладений договір іпотеки від 25.12.2007
року №CVSNGI, згідно якого
відповідач надав в іпотеку квартиру
загальною площею 24,30 кв.м., яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» суд першої інстанції
правильно виходив з того, що у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої
інстанції в порушення вимог ст.39 Закону
України «Про іпотеку» не зазначив
початкову ціну предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.1, 2 ст.39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів
або застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої
реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

З договору іпотеки від 25.12.2007 року
№CVSNGI, укладеного між сторонами
вбачається, що згідно п.1.4 сторони
погоджуються з тим, що у випадку
задоволення вимог іпотекодержателя за
рахунок предмета іпотеки у будь-якому
випадку його вартість буде визначатись
на підставі акту незалежної оцінки
нерухомого майна або встановлюватися
за домовленістю сторін.

Згідно п.42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 в резолютивній
частині рішення суду в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
зазначатись початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності / незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Також, посилання апелянта на те, що йому
не надсилалась вимога про дострокове
повернення всієї суми кредиту у зв'язку
із порушенням зобов'язання
спростовується наявним в матеріалах
справи листом, згідно якого вбачається,
що 30.09.2011 року ОСОБА_1 був попереджений
про наявну заборгованість по
кредитному договору, яку банк вимагав
оплатити в тридцятиденний строк з дня
отримання вимоги (а.с.6-7).

Крім того, з червня 2011 року ОСОБА_1
перестав сплачувати чергові платежі по
кредитному договорі обґрунтовуючи це
тим, що працівники банку відмовлялися
приймати чергові платежі у зв'язку з
заборгованістю по підвищеній
процентній ставці, яка була визнана
судом у травні 2013 року неправомірною,
проте доказів цього відповідачем не
надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 26 листопада 2013 року
підлягає зміні з доповненням його
резолютивної частини словами «за
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації,
встановленої на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності / незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій». В решті
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 26 листопада 2013 року
змінити, доповнивши абзац 2-й його
резолютивної частини словами «за
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації,
встановленої на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності / незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: