КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6562/14-ц
Провадження № 2/520/4686/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С., Мельничуковській К.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третьої особи - ОСОБА_4, яка
діє в інтересах своєї малолітньої
доньки ОСОБА_5,

про встановлення факту належності
нерухомого майна

на праві особистої приватної
власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
в якому просила визнати, що житловий
будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за
цією ж адресою на момент їх відчуження
20.08.2013 року були особистою приватною
власністю позивачки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилається на те, що вона 20.09.2007 року
придбала у власність житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -
продажу, посвідченого державним
нотаріусом Шостої Одеської державної
нотаріальної контори Петрушенко Т.А.,
реєстровий № 2-2629, який був
зареєстрований в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 01.10.2007
року.

Позивачка також вказує, що земельна
ділянка по АДРЕСА_1, на якій
розташований вищезазначений будинок,
належить їй на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку Серія ЯЖ № 723123, виданого
Одеською регіональною філією
Держаного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» 30
квітня 2009 року на підставі рішення
Одеської міської ради від 25 грудня 2008
року, № 3940-V, зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 73 та
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 20.08.2013
року, реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 01, номер запису
про право власності: 2181968.

ОСОБА_2 посилається на те, що зазначений
будинок був придбаний нею за 91 000 грн.
під час перебування з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, однак за кошти
батьків позивачки, земельна ділянка
одержана у власність в порядку
приватизації, а тому це майно належало
їй на праві особистої приватної
власності.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22.06.2012 року шлюб між сторонами
у справі було розірвано.

ОСОБА_2 зазначає, що вона, будучи
власником житлового будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки за цією ж адресою, та
враховуючи те, що дане майне не є
спільною сумісною власністю подружжя,
а належало їй на праві особистої
приватної власності, 20.08.2013 року
подарувала вказане майно ОСОБА_5,
шляхом укладення договорів дарування
за реєстровими номерами 902 та 906,
посвідчених приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7

Оскільки відповідач ОСОБА_3 оспорює
право позивачки щодо відчуження
вищезазначеного майна без його згоди, а
також перешкоджає новому власнику
володіти, користуватись та
розпоряджатись вказаним нерухомим
майном, ОСОБА_2 вимушена була
звернутися до суду.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_2 наполягав на
задоволенні позову.

Представник ОСОБА_3 у судове засідання
з'явився, позов не визнав, письмових
заперечень на позовну заяву не надав.

Представник ОСОБА_4 у судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін та представника ОСОБА_4,
показання свідка, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні 20.09.2007
року ОСОБА_2 придбала житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -
продажу, посвідченого державним
нотаріусом Шостої Одеської державної
нотаріальної контори Петрушенко Т.А.,
реєстровий № 2-2629, який був
зареєстрований в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 01.10.2007
року (а.с. 8).

Земельна ділянка по АДРЕСА_1, на якій
розташований вищезазначений будинок,
була приватизована позивачкою та
належала їй на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку Серія ЯЖ № 723123, виданого
Одеською регіональною філією
Держаного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» 30
квітня 2009 року на підставі рішення
Одеської міської ради від 25 грудня 2008
року № 3940-V, зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 73 та
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 20.08.2013
року, реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 01, номер запису
про право власності: 2181968 (а.с. 9).

Зазначений будинок було придбано
ОСОБА_2 за 91385 грн. під час перебування у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем
ОСОБА_3 за письмовою та нотаріально
посвідченою згодою останнього (а.с. 63).

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22.06.2012 року шлюб сторонами у
справі розірвано (а.с. 10-11).

Судовим розглядом встановлено, що
придбання зазначеного будинку
здійснювалось особисто для ОСОБА_2 за
кошти її батька - ОСОБА_8, що
підтверджується копією розписки,
оригінал якої був оглянутий у судовому
засіданні, складеною ОСОБА_2 19.09.2007 року
(а.с. 6).

У даній розписці зазначено, що ОСОБА_2,
яка діє у власних інтересах, бере у
свого батька - ОСОБА_8, в присутності
матері - ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 100
000 грн. для придбання житлового будинку
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні був допитаний в
якості свідка ОСОБА_8, який повідомив
суду, що дійсно 19.09.2007 року він позичив
своїй доньці ОСОБА_2 100 000 грн. для
придбання на її ім'я житлового будинку
АДРЕСА_1, про що вона склала йому
розписку. Зазначені кошти він особисто
привіз 20.09.2007 року до нотаріальної
контори та передав ОСОБА_2 для
розрахунку із продавцем.

У зв'язку із неповерненням боргу свідок
ОСОБА_8 був вимушений звернутися з
позовом до ОСОБА_2 та судовим рішенням з
неї стягнуто грошові кошти у вказаному
розмірі.

При цьому суд критично оцінює наявну в
матеріалах справи копію розписки
(оригінал було оглянуто у судовому
засіданні), яку склала продавець
ОСОБА_10 про те, що грошову суму за
продаж будинку вона отримала від
ОСОБА_2 (а.с. 7), оскільки у судовому
засіданні 25.09.2014 року представник
ОСОБА_3 також надав суду копію
аналогічної розписки (оригінал було
оглянуто у судовому засіданні), яку
склала продавець ОСОБА_10 про те, що вона
отримала грошові кошти та не має
претензій до покупця ОСОБА_3 (а.с. 280).

Разом із тим, в матеріалах справи
наявна копія рішення Київського
районного суду м. Одеси від 11.09.2014 року
по цивільній справі № 520/8401/14-ц за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, яке набрало законної сили (а.с. 79).

Зі змісту цього рішення вбачається, що
19 вересня 2007 року між ОСОБА_8
(позикодавець) та його донькою ОСОБА_2
(позичальник) був укладений договір
позики грошових коштів, відповідно до
умов якого ОСОБА_8 передав ОСОБА_2 100 000
грн. для придбання в особисту приватну
власність житлового будинку АДРЕСА_1.
20.09.2007 року ОСОБА_2 придбала житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі - продажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Станом на момент розгляду судом даної
справи рішення Київського районного
суду м. Одеси від 11.09.2014 року по
цивільній справі № 520/8401/14-ц є чинним, а
тому факт того, що житловий будинок
АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_2 в
особисту приватну власність виключно
за рахунок позичених у її батька коштів
має для суду преюдиційне значення та не
потребує доказування.

Відповідно до ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею
(ним) за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй (йому) особисто; земельна
ділянка, набута нею (ним) за час шлюбу
внаслідок приватизації земельної
ділянки, що перебувала у її (його)
користуванні, або одержана внаслідок
приватизації земельних ділянок
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України.

Згідно п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11
«Про практику застосування судами
законодавства про розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» не належить
до спільної сумісної власності набуте
за час шлюбу на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
набуте за час шлюбу, але за кошти, які
належали одному з подружжя особисто.

Враховуючи те, що житловий
будинок АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_2
за рахунок коштів, які належали їй
особисто, а земельна ділянка під
вказаним будинком була одержана у
власність ОСОБА_2 в порядку
приватизації, у суду не виникає
сумнівів в тому, що зазначені житловий
будинок та земельна ділянка належали
ОСОБА_2 на праві особистої приватної
власності до моменту їх відчуження 20
серпня 2013 року на користь малолітньої
ОСОБА_11, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими та задовольняються
судом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог. Оскільки
позивачкою не заявлені вимоги про
відшкодування судових витрат, у суду
відсутні підстави для покладання цих
витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю
третьої особи - ОСОБА_4, яка діє в
інтересах своєї малолітньої доньки
ОСОБА_5, про встановлення факту
належності нерухомого майна на праві
особистої приватної власності -
задовольнити.

Встановити факт, що житловий будинок
під АДРЕСА_1 житловою площею 36,8 кв.м,
загальною площею 54,9 кв.м з надвірними
спорудами та земельна ділянка під
АДРЕСА_1 площею 0,0490 га належали на праві
особистої приватної власності ОСОБА_2
до їх відчуження 20 серпня 2013 року на
користь малолітньої ОСОБА_11.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини.

Суддя
Петренко В. С.