Справа № 635/6819/13-ц
Провадження №2/635/92/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014 року Харківський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Березовської І.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Смалюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - служба у справах дітей
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що він є власником житлового
будинку АДРЕСА_1. В будинку
зареєстровані, проте з 2000 року по
теперішній час не проживають без
поважних причин його син ОСОБА_3 та його
онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх особистих
речей в будинку немає.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив визнати ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що
втратили право користування житлом -
будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав, з підстав,
зазначених у позові. При цьому пояснив,
що в належному йому будинку АДРЕСА_1
зареєстровані його син та онук, проте в
спірному будинку вони ніколи не
проживали. Будинок з часу його
придбання є непридатним для
проживання, оскільки в ньому відсутні
електропостачання, каналізація та
водопровід, газопровід обрізаний. Його
син проживає разом з ним в квартирі в с.
Комуніст. Онук проживає разом з матір'ю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на те, що в спірному будинку
зареєстрований разом з сином з 2011 року.
На протязі 2011 -2012 років проживав з сином
в спірному будинку з весни по осінь,
займався городництвом. Взимку проживає
разом з батьками в квартирі в с.
Комуніст, оскільки спірний будинок не
пристосований для проживання в ньому у
зимовий період. В 2013 році в будинку не
проживав, оскільки відповідач чинив
йому перешкоди в проживанні, змінив
замки на вхідних дверях, проте він
продовжував займатися городом. При
цьому відповідач зазначив, що
посилання позивача на те, що будинок є
непридатним для проживання, не
відповідають дійсності, оскільки у
подвір'ї знаходяться колодязь, туалет.
Їжу він готує на плиті з газовим
балоном. Що стосується
електропостачання, то він приєднується
до електромережі сусідів. В будинку
знаходяться його речі та речі сина.

Представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні позов не визнала.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області Лучанінов В.В. в судовому
засіданні просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь
у справі, показання свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази у їх сукупності,
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1
згідно договору дарування від 19 квітня
2001 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Харківського району
державної нотаріальної контори
Поляковою Л.О. та зареєстрованого в
реєстрі № 3- 840. /а.с.6/

В зазначеному будинку з 18 жовтня 2011
року зареєстровані ОСОБА_3 та його
малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
/а.с. 7-9/

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере
до уваги докази, які одержані в
порушення порядку, встановленого
законом.

Як на доказ непроживання відповідача
та його сина в спірному будинку
позивач посилався на акт від 16 липня 2013
року, складений депутатом Роганської
селищної ради Полікарповою Т.М. та
сусідами ОСОБА_12 та ОСОБА_13, згідно
якого відповідач з сином зі слів
сусідів не проживає в будинку з 2000 року
по теперішній час.

Проте, вказаний акт відповідно до вимог
ст. 59 ЦПК України не може бути визнаний
допустимим доказом, оскільки громадяни
зі слів яких складався даний акт про
непроживання відповідача не
попереджались як свідки про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання.

При цьому слід зазначити, що в акті
вказано, що відповідач з сином не
проживає в спірному будинку з 2000 року,
проте вказаний будинок було придбано
позивачем в квітні 2001 року, а
відповідач з сином в ньому
зареєстрований тільки в жовтні 2011 року.

З цих самих підстав суд не приймає до
уваги як доказ наданий відповідачем
акт від 22 листопада 2013 року, складений
депутатом Роганської селищної ради та
членами комісії ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14
щодо його проживання в спірному
будинку.

Більше того, ці два акти, які за своїм
змістом є такими, що суперечать один
одному, складені і підписані однією
тією особою - ОСОБА_13, що є сусідкою
сторін та проживає поряд за адресою:
АДРЕСА_2. Вказані обставини взагалі
викликають сумніви в об'єктивності
викладених у них даних.

В ході судового розгляду в якості
свідка була допитана ОСОБА_9, яка
показала, що вона є дружиною позивача
та матір'ю відповідача. В 2011 році син
розлучився з дружиною, вони продали
квартиру. Після чого сина було
зареєстровано в спірному будинку. Син
проживав в будинку в 2011-2012 роках з весни
по осінь. Взимку в будинку не проживав,
оскільки в ньому відсутнє опалення. В
2013 році чоловік почав чинити сину
перешкоди в проживанні в будинку, проте
син продовжував користуватися городом.

Свідок ОСОБА_8 показала, що є сусідкою
сторін. Відповідач в спірному будинку
проживає з весни до часу збору урожаю
восени. В 2013 році бачила відповідача
працюючого на городі.

З огляду на наведене, суд вважає, що
позивачем не доведені ті обставини, на
які він посилається як на підставу
своїх позовних вимог, а саме, що
відповідач та його малолітній син не
проживають в спірному будинку понад
один рік без поважних причин, а тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Що стосується акту обстеження стану
житлового будинку АДРЕСА_1, то він не
спростовує висновків суду.

Оскільки позивач є інвалідом першої
групи і суд відмовляє йому у
задоволенні позову, згідно зі ст. 88 ЦПК
України судові витрати компенсуються
за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208,209,212-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
до ОСОБА_3, що діє також в інтересах
малолітнього ОСОБА_4, про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житлом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -
І.В.
Березовська