АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа №22-ц/796/544/2014
Головуючий у 1 інстанції -Кричина А.В.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_4 на
рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 07 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи:
Служба у справах дітей Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Оболонський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
та зняття з реєстрації місця
проживання.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з"явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного
суду м.Києва від 07 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Служба у
справах дітей Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Оболонський районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_4
просить скасувати рішення
Оболонського районного суду м.Києва
від 07 листопада 2013 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Рішення суду не
відповідає вимогам ст..ст. 213, 214 ЦПК
України. Суд не взяв до уваги покази
свідків зі сторони позивачів, письмові
докази переадресації кореспонденції
відповідача, її переписки з державними
органами не за адресою спірної
квартири та інші докази. Суд
проігнорував передбачений ст. 27
Конституції України обов'язок держави
захищати життя людини та застосував
застарілий Житловий Кодекс
радянських часів, який не відповідає
Конституції України.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 повністю підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6, яка також є
законним представником
неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та її представник ОСОБА_8
проти доводів апеляційної скарги
заперечували посилаючись на те, що
рішення суду постановлено з
дотриманням вимог закону, а доводи
скарги є безпідставними.

Позивач ОСОБА_5, представники
третіх осіб: Служби у справах дітей
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації, Оболонського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві в судове
засідання повторно не з'явились, про
день та час слухання справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку, Служба у справах дітей
Оболонської районної в м.Києві
державної адміністрації просила
розглядати справу у відсутності
представника, інші причину неявки суду
не повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді
Ратнікової В.М., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що спірним
жилим приміщення є двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, яка була отримана
батьком сторін ОСОБА_9, відповідно до
ордера № 35610, виданого на підставі
рішення виконкому Московської
районної ради м.Києва 22 березня 1977
року на сім'ю з чотирьох осіб, а саме:
ОСОБА_9, ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_6 (
дочка) та ОСОБА_2 (дочка).

В подальшому ОСОБА_2 вийшла заміж і
взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2, а
ОСОБА_6 після одруження взяла прізвище
чоловіка ОСОБА_6.

Відповідно до довідки форми № З КП
«Житлосервіс «Оболонь» Оболонського
району м.Києва від 10.04.2013 року, квартира
АДРЕСА_2 є однокімнатною, житловою
площею 14,70 кв.м, перебуває в державному
житловому фонді. За вказаною адресою
зареєстровані позивач ОСОБА_2, її син
позивач ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та
відповідач ОСОБА_6 і її неповнолітній
син ОСОБА_7- ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються на рівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарно з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належить
дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо
особи перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права та обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї
були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно положень ст. 72 ЖК України,
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановленні строки, проводиться в
судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи: Служба у справах дітей
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації, Оболонський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням та зняття з реєстрації
місця проживання , суд 1-ї інстанції
посилався на те, що відповідачка та її
неповнолітній син не проживають в
спірній квартирі з поважних причин,
так як між нею та її сестрою -
позивачкою у справі ОСОБА_2 склались
конфліктні стосунки з приводу
користування спірною квартирою.
Квартира є однокімнатною, в ній
проживає позивач ОСОБА_2, її син ОСОБА_5
та чоловік ОСОБА_15, які чинять
відповідачу та її сину перешкоди в
проживанні в спірній квартирі.
Відповідач сплачує витрати за
житлово-комунальні послуги по спірній
квартирі, неодноразово зверталась з
заявами в органи міліції з приводу
перешкод в користуванні спірною
квартирою, інтересу до спірної
квартири не втратила, іншої жилою площі
не має, а тому підстави для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилою площею в квартирі
АДРЕСА_2 відсутні .

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції є
законними та обґрунтованими з
наступних підстав.

З дослідженої в судовому
засіданні довідки по кримінальному
провадженні № 0000729 від 11.12.2012 року,
наданої слідчим СВ Оболонського РУ
ГУ МВС України в м.Києві Шульгою  С.О.
вбачається, що 22.11.2012 року о 20-00 годині
за адресою АДРЕСА_2 виник конфлікт між
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 під час якого остання
отримала тілесні ушкодження.

З висновку дільничного
інспектора Оболонського РУ ГУ МВС
України в м.Києві Старовойта Ю.С.
вбачається, що 08.03.2013 року черговим
нарядом Оболонського РУ ГУ МВС України
в м.Києві було здійснено виїзд за
адресою АДРЕСА_2 з приводу конфлікту,
який виник між проживаючою за цією
адресою ОСОБА_6 та чоловіком її сестри
ОСОБА_15 із-за розподілу квартири.

Постановою слідчого СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України в
м.Києві Вершиленко П.І. від 24.05.2013 року
закрито кримінальне провадження
відкрите за заявою ОСОБА_6 від 14.05.2013
року, в якій остання посилалась на те,
що її сестра ОСОБА_2, з якою вона
проживає за однією адресою, погрожує
фізичною розправою з метою заволодіти
квартирою АДРЕСА_2. ОСОБА_2 пояснила, що
через неприязні відносини з сестрою
взагалі не спілкується.

Дослідивши вказані докази суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
між сторонами у справі склались
конфліктні стосунки у зв'язку з тим, що
позивачка перешкоджає у проживанні
відповідачки та її неповнолітнього
сина у спірній квартирі, не проживання
відповідачки є вимушеним, викликано
поважними причинами, іншого житла вона
не має.

Вказані обставини підтвердили і
допитані судом першої інстанції в
судовому засіданні в якості свідків
ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19

З досліджених судом доказів також
вбачається, що відповідач ОСОБА_6
сплачує витрати за житлово-комунальні
послуги по квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 72-78).

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного та
обґрунтованого висновку про те, що
належних та допустимих доказів на
підтвердження не проживання ОСОБА_6 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_2 понад
встановлені в ст. 71 ЖК України строки
без поважних причин позивачами не
надано, а тому відсутні підстави для
визнання ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 та
зняття їх з реєстрації місця
проживання.

Доводи апеляційної скарги про те,
що рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при оцінці
доказів по справі судом допущена
упередженість і необ'єктивність, так
як не враховано докази, які свідчать
про відсутність поважних причин не
проживання відповідачів на спірній
жилій площі, а саме: покази свідків зі
сторони позивачів, письмові докази
переадресації кореспонденції
відповідача, її переписки з державними
органами не за адресою спірної
квартири, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки суд першої
інстанції повно та об'єктивно
встановив дійсні обставини справи,
дослідив надані сторонами докази в їх
сукупності, дав їм вірну правову
оцінку та постановив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права .

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції проігнорував,
передбачений ст. 27 Конституції України,
обов'язок держави захищати життя
людини та застосував застарілий
Житловий Кодекс радянських часів,
який не відповідає Конституції
України, оскільки суд вірно застосував
до правовідносин, які склались між
сторонами, ст..ст. 71, 72 ЖК України, які
регулюють вказані правовідносини та є
чинними на день ухвалення рішення суду
.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, зібраним доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 07 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий :
Судді :