Справа № 310/6696/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Крамаренко А.І.,

при секретарі - Корнієнко Н.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про усунення від
права на спадкування.

На підтвердження позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5,
який постійно проживав за адресою:
АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася
спадщина на вказаний будинок. 08.02.1989
року спадкодавцем на зазначений
будинок був складений заповіт на
користь батька позивача - ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказує, що постійно проживав
разом із спадкодавцем, та відповідно до
ст.1261 ЦК України має право на
спадкування за законом в першу чергу,
та у встановлений ст.1270 ЦК України
строк звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Також, до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини звернулася онука спадкодавця,
батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5,
та яка проживає в м.Київ.

Зазначає, що ще до смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, відносини між
дідом та відповідачем погіршилися, у
зв'язку з чим остання припинила
спілкування із спадкодавцем.

Вказує, що дід був інвалідом ІІ
групи загального захворювання, через
похилий вік і тяжку хворобу був у
безпорадному стані, потребував
постійного піклування, догляду та
матеріальної допомоги. Незважаючи на
неодноразові повідомлення про тяжкий
стан діда, відповідач за останні шість
років так і не спромоглась приїхати до
діда або надати йому яку-небудь
допомогу.

Враховуючи тривале ухилення
відповідача від надання допомоги
спадкодавцю, він був вимушений
запозичувати грошові кошти на ліки та
достатнє харчування для діда,
заощаджувати для себе на харчуванні,
одязі, працювати неповний робочий день,
просити сусідів, а також сторонніх
людей доглядати за хворим дідом, коли
був на роботі. Впродовж майже восьми
років (з 2005 року до моменту смерті),
спадкодавець окрім фізичного болю,
який спричиняла йому хвороба, зазнавав
душевних страждань через поведінку
відповідача, постійно покладав надію,
що вона змінить своє ставлення до
нього.

Вважає, що відповідач під час
тяжкої хвороби діда, який був у
безпорадному стані, мала можливість,
але свідомо ухилялася від надання
спадкодавцю будь-якої матеріальної
допомоги та моральної підтримки,
оскільки їй було відомо про те, що дід у
2007 та 2011 роках переніс інсульти.

Посилаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК
України, просив усунути відповідача
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнути з відповідача
судові витрати.

Відповідач подала до суду
заперечення проти позову, в якому
вказала, що з позовом не згодна в
повному обсязі та зазначила, що
народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Бердянськ.
Її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5. В дитинстві
спілкувалася з родиною батька, дідусем
ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_8, бувала у них
вдома. Після смерті першої дружини
дідусь одружився вдруге на ОСОБА_9, з
якою вона також спілкувалася. У дідуся
був молодший брат ОСОБА_6, який помер в
ІНФОРМАЦІЯ_4. Він проживав зі своєю
родиною - дружиною та сином - в одному
будинку з дідусем. На початку 90-х років
батьки відповідача розірвали шлюб,
однак вона не припиняла свого
спілкування з дідусем та його дружиною.
Коли ОСОБА_6 та його дружина померли, на
вихованні дідуся залишився їх син -
ОСОБА_1, позивач по справі, який мешкав з
дідусем в одній хаті. Останній,
наскільки відомо відповідачу,
допомагав онуку у навчанні. Вказує, що
дізналася, що після сварки батька з
дідусем, перший заборонив їй ходити в
гості до діда. В 2004 році переїхала із
матір'ю в м.Запоріжжя. Мати
продовжувала спілкуватися з дідусем.
Останній дуже переживав через те, що
його сини зловживають алкоголем.
Фактично дід утримував позивача,
виховував його. Про гіпертонічну
хворобу, на яку померлий хворів останні
роки, їй нічого відомо не було, оскільки
мати не розповідала їй про це, а сама
вона з покійним дідусем останні роки не
спілкувалась, оскільки займалась своїм
особистим життям. Їй було відомо, що
дідусь розірвав шлюб з другою дружиною
ОСОБА_9, але мешкав останні роки із нею в
її квартирі і вона його доглядала.
Оскільки позивач навчався в м.Луганськ,
АДРЕСА_1 пустував і дідусь навідувався
туди. Про смерть дідуся її ніхто не
повідомив, тому вона не брала участі у
його похованні та не могла оплачувати
необхідні витрати. Проте згодна
компенсувати половину витрат на
поховання позивачу. Про смерть дідуся
дізналася через свою хрещену матір,
після чого в квітні 2013 року приїхала в
м.Бердянськ, щоб відвідати його могилу
та написала заяву у нотаріуса про
прийняття спадщини, оскільки вважала,
що відповідно до ст.1266 ЦК України має на
це право. З позивачем не зустрічалася,
до будинку по вул.Бородіна, 50 не
приїздила. Посилається на ст.ст. 1217, 1220,
1222, 1223, 1266 ЦК України та вважає, що
позивачем не надано переконливих
доказів того, що вона свідомо та
тривало ухилялася від надання допомоги
покійному дідусю, а також недоведеним
факт перебування дідуся у безпорадному
стані та потреби в сторонній допомозі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали позовні
вимоги та обставини, викладені в
позові, просили позов задовольнити.

Представника відповідача адвокат
ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на обставини та факти, що
викладені в запереченнях на позов.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що мешкала по
сусідстві з ОСОБА_5 ОСОБА_1 навчався та
приїздив в м. Бердянськ до діда. ОСОБА_4
вона ніколи не бачила. Під час навчання
ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_1 ніхто не
мешкав. ОСОБА_5 проживав з другою
дружиною, але відвідував будинок,
годував собаку. ОСОБА_5 мав "Запорожець",
проте їздив на ньому рідко. В 2009 -2010
роках ОСОБА_5 готував собі сам.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що з 1990 року по
2007 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 Шлюб
розірвали за домовленістю і приблизно
до 2009 року мешкали разом, доки ОСОБА_1 не
попросив ОСОБА_5 доглянути дом. ОСОБА_5
погодився, доглядав дом та город.
ОСОБА_5 до останнього часу їздив на
машині. В 2007 році ОСОБА_5 поралізувало,
проте вона його виходила. Пенсію ОСОБА_5
отримувала вона і за її адресою він
перебував на медичному обліку. Останю
пенсію ОСОБА_5 вона віддала ОСОБА_1
Приблизно до 2008-2009 року ОСОБА_5 працював
на дачі, вирощував там виноград. Про
смерть ОСОБА_5 вона повідомила ОСОБА_4
через її хрещену матір.

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що
приблизно з 1986 року знайому з родиною
ОСОБА_1. ОСОБА_5 розірвав шлюб з другою
дружиною в 2007 році. ОСОБА_5 доглядали
сусіди та ОСОБА_1 Гроші на ліки давав
ОСОБА_1 ОСОБА_4 вона не бачила. У ОСОБА_5
було погано з серцем, проте він рвав
траву на городі, доглядав за квітами та
деревами. До 2010 року він їздив на
"Запорожці". Про допомогу "по сусідски"
він її не просив.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що викликала
швидку допомогу для ОСОБА_5, займала
йому гроші на ліки, доки не було ОСОБА_1
ОСОБА_5 доглдав за собою сам, тримав
собаку. Останні роки ОСОБА_5 проживав в
будинку з ОСОБА_1 ОСОБА_5 на вколішках
лазив по городу, рвав траву, любив
вирощувати укроп та петрушку. ОСОБА_4
вона не бачила.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 4).

Згідно копії заповіту від 08.02.1989 року,
ОСОБА_5 заповів належний йому АДРЕСА_1
ОСОБА_6 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, син
померлого ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, інший син
померлого ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Згідно копії довідки вуличного
комітету № 27, померлий ОСОБА_5 був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1, з 09.07.1979 року по день смерті.
Разом із ним проживав ОСОБА_1 - онук (а.с.
8).

Відповідно до копії довідки до
акта огляду МСЕК, померлий ОСОБА_5 був
інвалідом ІІ групи, йому були
протипоказані усі види трудової
діяльності (а.с.11).

Померлий хворів на гіпертонічну
хворобу ІІІ ст., що підтверджується
виписками з історії хвороби (а.с.12-13).

Згідно копії спадкової справи №
10/2012, після смерті ОСОБА_5 до
Бердянської державної нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини, звернулися ОСОБА_4 - онука
померлого та ОСОБА_1 - онук померлого.
Спадкове майно складається з житлового
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути
усунена від права на спадкування
за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася
від надання допомоги спадкодавцеві,
який через похилий вік, тяжку хворобу
або каліцтво був у безпорадному
стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, необхідно встановити
факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, а також факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та
потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Під безпорадним станом слід
розуміти безпомічність особи,
неспроможність її своїми силами
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво фізично та матеріально
самостійно забезпечувати умови
свого життя, у зв'язку з чим ця особа
потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України,
лише при одночасному настанні цих
обставин і доведеності зазначених
фактів у їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від права на
спадщину. Саме по собі ненадання
допомоги спадкодавцеві не може бути
підставою для усунення особи від права
на спадкування.

Оцінивши, надані докази, показання
свідків, суд приходить до висновку, що
померлий ОСОБА_5 2007 р. по день смерті не
знаходився в тяжкому стані здоров`я та
за станом здоров'я не потребував
стороннього догляду. Також сторонами
не заперечується факт отримання ОСОБА_5
пенсії.

Разом з тим, судом враховано, що
відповідач ОСОБА_4 проживає в м.Київ, а
також її матеріальний стан.

Судом враховано також, що догляд за
померлим та піклування ним проводив
ОСОБА_1, що є нормальними родинними
відносинами.

Як було встановлено в судовому
засіданні з пояснень сторін, померлий
не звертався до відповідача з
проханням про допомогу.

Таким чином суд приходить до
висновку, що факт перебування ОСОБА_5 у
безпорадному стані та потреби у зв'язку
з цим сторонньої допомоги не
підтверджено належними та допустимими
доказами.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно од ст. 88 ЦПК України,
вимоги позивача про відшкодування
судових витрат також задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61, 212 -
215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.І.
Крамаренко