АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 2 вересня 2013
року у справі за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Тертичної В.В. про
примусове проникнення до житла,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/474/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Трусова Т.О.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Тертична В.В. за
погодженням з начальником відділу
звернулася до суду з поданням про
примусове проникнення до житла
боржника ОСОБА_1, яке обґрунтовує тим,
що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ
у м. Києві знаходиться виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-1416/2011 від 23.03.2012 р.,
виданого Дарницьким районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_6 на
користь ПАТ АБ «Укргазбанк»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 50 096,80 доларів США, 2 336,78 грн., 1700
грн. судового збору та 120 грн. витрат на
ІТЗ. В ході здійснення примусового
виконання виконавчого листа
встановлено, що за боржником на праві
приватної власності зареєстровано
квартиру АДРЕСА_1, де останній і
проживає. Боржник не з'являється за
викликом державного виконавця та на
неодноразові виходи за місцем
проживання боржника для перевірки його
майнового стану двері квартири ніхто
не відчинив, на вимоги, які
направлялися державним виконавцем,
боржник не реагує.

На підставі зазначених обставин
виконавець просить надати дозвіл на
примусове проникнення до квартири
боржника для проведення виконавчих
дій.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 2 вересня 2013 року подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Тертичної В.В. про
примусове проникнення до житла
задоволено, надано дозвіл головному
державному виконавцю відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Тертичній В.В. для
проведення виконавчих дій примусово
проникнути до квартири АДРЕСА_1, яка
належить боржнику ОСОБА_1.

Не погодившись з такою ухвалою,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 02 вересня 2013 року скасувати
та постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Тертичної В.В., про
примусове проникнення до житла, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить на праві власності ОСОБА_1
відмовити.

На обґрунтування своєї скарги апелянт
зазначає, що боржник не був присутнім у
судовому засіданні, оскільки не був
належним чином повідомлений про час
проведення судового засідання, тому
був позбавлений можливості захищати
свої права. Також боржник не отримував
жодного документу, повідомлення та
постанови про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-1416/2011 від 23.03.2012р.
виданого Дарницьким районним судом м.
Києва, що позбавило його можливості
добровільно виконати рішення суду.

Крім того, суд першої інстанції, не
встановив правомірність вимог
державного виконавця про проникнення в
житло та не врахував, що про наявність
відкритого виконавчого провадження
про стягнення коштів, боржник дізнався
лише 17.09.2013 року при отриманні копії
оскаржуваної ухвали.

Також підставою для скасування
оскаржуваної ухвали, апелянт зазначає
ту обставину, що суд першої інстанції,
не врахував, що відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів, при
цьому, лише у разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, однак
надані суду матеріали не свідчать про
те, що державним виконавцем після
відкриття виконавчого провадження
вжито заходів примусового виконання
рішення, передбачених Законом України
«Про виконавче провадження», і що
боржник перешкоджає або ухиляється від
вчинення таких заходів.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
тому в силу ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія
суддів вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої судом ухвали, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.312 ЦПК України, розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд змінює або
скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень, у зв'язку
з чим та зокрема має право
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Згідно положень п.9 ч.3 ст.5 вказаного
Закону, державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про постановлення вмотивованого
рішення про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або іншої особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб.

Суд першої інстанції в оскаржуваній
ухвалі зазначає, що в наданий державним
виконавцем термін - до 4 червня 2012 року,
боржник ОСОБА_1 рішення суду
добровільно не виконав, при виході за
адресою місця проживання боржника
двері квартири АДРЕСА_1 ніхто не
відчинив, що підтверджується складеним
державним виконавцем актом від 3
вересня 2012 року, проте в матеріалах
подання відсутні докази, що боржник
отримав копію постанови про відкриття
виконавчого провадження, був
повідомлений про наданий термін для
добровільного виконання, був
попереджений про необхідність бути
присутнім за адресою квартири АДРЕСА_1
саме 3 вересня 2012 року.

Також, акт державного виконавця від 3
вересня 2012 року, складений лише
державним виконавцем, представником
стягувача та представником
спеціалізованого підприємства, що
здійсню реалізацію іпотечного майна,
що є неналежним доказом про не допуск
боржником ОСОБА_1 державного
виконавця до квартири, що належить
боржнику на праві власності.

Таким чином, колегія суддів вважає
подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Тертичної В.В. необґрунтованим, тому не
вбачає підстав для задоволення подання
про примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_1.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає оскаржувану ухвалу
необґрунтованою, тому, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, ухвала
Дарницького районного суду м. Києва від
2 вересня 2013 року скасуванню, оскільки
питання примусового проникнення до
житла боржника ОСОБА_1 за адресою: м
АДРЕСА_1 вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 2 вересня 2013
року задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 2 вересня 2013 року скасувати,
подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Тертичної В.В. про примусове
проникнення до житла - залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Судді: