АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/421/14 Справа № 204/8634/13 Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В.В. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Волошина М.П.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 та Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на домоволодіння, мотивуючи тим, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 1984 року, яке 06 серпня 1985 року вона придбала у останній по домашній угоді і передала їй 6.100 рублів. Того ж дня відповідачка оформила довіреність, якою надала їй право оформити договір купівлі-продажу даного домоволодіння, передала документи на цій будинок. У зв`язку з хворобою та тяжким матеріальним становищем питанням переоформлення домоволодіння вона не займалась.

Посилаючись на те, що в спірному будинку вона проживає 27 років, відкрито й добросовісно слідкувала за нерухомим майном, за свої кошти оплачувала комунальні витрати, підтримувала житловий будинок в охайному стані, просить відповідно до ст.344 ЦК України визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, зазначаючи, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Отже, задоволення вимог про визнання права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що за договором купівлі-продажу, укладеного 11 травня 1984 року та посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 придбала жилий будинок АДРЕСА_1. За розпискою у простій письмовій формі, яка без дати та завірена головою квартального комітету, ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 даний жилий будинок.

06 серпня 1985 року ОСОБА_3 надала позивачу нотаріально посвідчене доручення з правом продажу належного їй спірного жилого будинку.

Згідно довідки КП «Дніпропетровське МБТІ» Дніпропетровської обласної ради №8995 від 26 серпня 2010 року станом на 25 серпня 2010 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3

Таким чином, наведені обставини свідчать, що власник спірної квартири відома позивачці, від права власності на належне їй нерухоме майно вона не відмовились.

Встановивши зазначені обставини та докази в їх підтвердження, районний суд прийшов до правильного висновку, що фактично між сторонами виникли правовідносини щодо угоди купівлі-продажу зазначеної квартири, а відтак положення ст.344 ЦК України на правовідносини, що склались між сторонами, не поширюються.

З урахуванням встановлених обставин та зазначених вимог закону, суд прийшов до правильного висновку, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту прав та інтересів у обраний нею спосіб не відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні заявлених вимог.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що вона придбала спірний жилий будинок за домашньою угодою, з 1985 року мешкає в цьому будинку і має оригінали правовстановлюючих документів на цей будинок, уклала договір страхування майна, є хибними та не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову за набувальною давністю в порядку ст.ст.328,344 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: