Справа № 211/7114/13-ц
Провадження № 2/211/424/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 січня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі
головуючого судді Ткаченко С.В., при
секретарі Улісько О.М., у відсутність
сторін, розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції про зняття арешту з майна,-

В С Т А
Н О В И В:

По вищезазначеній позовній заяві
27 11 2013 року відкрито провадження.
Справа призначена до розгляду .

Однак судом встановлено , що
позовна заява не відповідає нормам ст.
119 ЦПК України, а саме , всупереч вимогам
ст. 119 ЦПК України не викладено
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги та не зазначено доказів, що
підтверджують кожну обставину.

Всупереч зазначеним вимогам, у
позові не зазначено доказів наявності
накладення арешту на нерухоме майно (
квартиру ) на даний час та не зазначено
доказів неможливості оформлення
спадкових прав у зв"язку із накладенням
арешту ( постанова про відмову
нотаріуса у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини , тощо ) .

За правилами, установленими для
розгляду позовів про виключення майна
з акту опису, розглядаються вимоги
громадян і організацій, що ґрунтуються
на праві власності на описане майно або
на праві володіння ним.

Позивач просить зняти арешт та
заборону відчуження з належної їй
квартири, однак як вбачається з витягу
з реєстру права власності вона є
власником лише 1/2 частини даної
квартири . Відомостей, що вона є
власником всієї квартири не надано.
Зазначає про звернення до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті сина, і що їй
відмовили через наявність заборони ,
однак не надає тому документів.

До позову надано ксерокопію
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, яка належним чином не
завірена, не зрозуміло де позивач її
взяла , тому суд не може встановити її
ідентичність оригіналу. Крім того,
даною постановою накладено арешт на
майно ОСОБА_2 ( без зазначення
конкретного майна), а позивач просить
зняти арешт та заборону відчуження
саме з квартири і з всієї квартири,
однак не відомо коли саме було
накладено арешт на квартиру і чи на всю
квартиру накладено арешт , чи тільки на
частину її сина . Позивач просить
виключити квартиру з Єдиного реєстру
заборони відчужень об"єктів нерухомого
майна , однак не зазначає номер запису
та від якої дати та чи взагалі несений
такий запис до Реєстру .

Згідно з роз'яснень у п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.08.1976 року №6 з наступними
змінами «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису»
відповідачами в справі суд притягує
боржника, особу, в інтересах якої
накладено арешт на майно, і в
необхідних випадках - особу, якій
передано майно, якщо воно було
реалізоване.

Аналогічна позиція викладена і в
п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», зазначено,
що вимоги інших осіб щодо належності
їм, а не боржнику майна, на яке
накладено арешт, вирішуються шляхом
пред'явлення ними відповідно до правил
підвідомчості позову до боржника та
особи, в інтересах якої накладено
арешт, про визнання права власності на
майно і звільнення його з-під арешту. В
такому ж порядку розглядаються вимоги
осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

В долученій позивачем копії
постанови про арешт майна боржника
стягувачем є ОСОБА_3 В поданій
позовній заяві не вказано процесуальне
становище ОСОБА_3 (особа, в інтересах
якої накладено арешт ) , але при
вирішенні справи про зняття арешту з
майна рішення суду може вплинути на
його права та обов'язки.

З листа ДВС не вбачається коли
виконавчий документ повернутий
стягувачу і повернутий він відповідно
до п.2 ст. 47 Закону України " Про
виконавче провадження " ( відсутність у
боржника майна ).

З тексту позовної заяви
вбачається, що позивач фактично
оскаржує рішення Державної виконавчої
служби , зазначаючи, що ними не було
виконано норми ст. 49, 50 Закону України "
Про виконавче провадження ( підстава
закінчення провадження), а в разі
закінчення провадження державний
виконавець повинен зняти накладений
на майно боржника арешт.

Оскарження дій державного
виконавця передбачено норми ст.383 ЦПК
України, згідно якої право звернутися
до суду із скаргою на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби ( а не з позовною
заявою ) мають учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу порушено
їх права чи свободи.

А відтак, позивачу, якщо він вважає,
що діями державного виконавця під час
виконання судового рішення порушено
його права, слід звернутися до суду з
скаргою у порядку визначеному розділом
VІІ ЦПК України Судовий контроль за
виконанням судових рішень (ст.ст.383-389
ЦПК України). В іншому випадку позивачу
необхідно обгрунтувати позов
належними нормами матеріального
права.

Відповідно до ст.121 ЦПК України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК
України підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

Керуючись ст. 119-121,208-210 ЦПК
України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Довгинцівського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про
зняття арешту з майна залишити без
руху.

Повідомити позивача про
необхідність виправлення зазначених
недоліків позовної заяви не більше як
протягом 5-ти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк позовна
заява буде залишена без розгляду у
відповідності до ст. 207 ч 1 п 8 ЦПК
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ткаченко