Справа № 406/8477/13
Провадження № 22ц/782/5187/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Яреська A.B., Маляренко І.Б.

при секретарі : Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія Аска», Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином.

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовними вимогами, частину
яких вона просила залишити без
розгляду, іншу частину вона змінила, і в
обґрунтування яких послалася на те, що
18 липня 2012 року в місті Алчевську мала
місце дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля під керуванням
ОСОБА_3, в якому вона знаходилася в
якості пасажира, і автомобіля під
керуванням ОСОБА_1 У зв'язку з ДТП вона
отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 була застрахована у
Приватному акціонерному товаристві
«Українська страхова компанія АСКА»
(далі по тексту ПрАТ «АСКА») та
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова група «ТАС» (далі по тексту
ПрАТ «ТАС») відповідно.

Вироком Алчевського міського суду
від 25 березня 2013 року обидва водії
транспортних засобів були визнані
винними та засуджені за ч.2 ст.286 КК
України. Після набрання вироком
законної сили вона, ОСОБА_2, одночасно
звернулася до страхових компаній про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. ПрАТ «ТАС» її вимоги
частково задовольнило, сплативши
витрати пов'язані з лікуванням у
розмірі 2 993 грн. 91 коп., а ПрАТ «АСКА» їй
відмовило. Відповідач ОСОБА_1 взагалі
уникав зустрічі з нею і не вживав
заходів для відшкодування завданої їй
шкоди, тому вона просила суд стягнути з
відповідачів в рахунок відшкодування
завданої їй внаслідок ДТП матеріальної
та моральної шкоди наступні суми: з
відповідача ОСОБА_1- 19900 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди; з ПрАТ
«АСКА» - 2993 грн. 91 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та з
двох страхових компаній на
відшкодування моральної шкоди по 1 275
грн. з кожної.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 були
задоволені частково, а саме суд стягнув
з ОСОБА_1 на користь позивачки
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 12000 грн. Зі страхової компанії
ПрАТ «АСКА» суд стягнув на користь
ОСОБА_2 2993,91грн. - в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 1275
грн. - в рахунок відшкодування
моральної шкоди. З ПрАТ «ТАС» суд
стягнув на користь ОСОБА_2 1275грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того, суд стягнув з кожного із
трьох відповідачів по 229,40грн. судового
збору на користь держави.

Не погодившись із вказаним
рішенням суду в частині стягнення з
нього відшкодування моральної шкоди в
сумі 12000грн., відповідач ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою на
нього, просив рішення суду в зазначеній
частині змінити, зменшивши розмір
відшкодування до 2500 грн, посилаючись
при цьому на те, що висновки суду першої
інстанції в цій частині не
відповідають обставинам справи і є
такими, до яких суд дійшов з порушенням
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, які брали участь у
судовому засіданні апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обгрунтованність рішення суду, судова
колегія вважає апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законість і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Враховуючи вимоги апеляційної
скарги ОСОБА_1 рішення Алчевського
міського суду Луганської області від 14
листопада 2013 року підлягає перевірці
на предмет його законності та
обгрунтованості лише в оскаржуваній
частині, тобто в частині стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування
моральної шкоди в сумі 12000 грн. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
не оскаржене жодною із сторін, а відтак
не підлягає перевірці апеляційним
судом.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так судом першої інстанції було
встановлено, що 18 липня 2012 року на
перехресті вулиць
Кірова-Ленінградська міста Алчевська
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Позивачка, яка знаходилася в
автомобілі ОСОБА_3 у якості пасажира,
отримала тяжкі тілесні ушкодження у
вигляді тупої травми живота, розриву
сліпої кишки та інших ушкоджень.
Цивільна-правова відповідальність
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ
«АСКА» і ПрАТ «ТАС» відповідно. Вироком
Алчевського міського суду від 25
березня 2013 року ОСОБА_3 було засуджено
за порушення одного пункту Правил
дорожнього руху за ч.2 ст.ст.286, 69 КК
України до штрафу у розмірі 5 100 грн., а
ОСОБА_1 було засуджено за порушення
трьох пунктів Правил дорожнього руху
за ч.2 ст.286 КК України до трьох років
позбавлення волі з випробувальним
терміном на один рік (а.с.33-34).

Позивачка ОСОБА_2 у зв'язку з ДТП
отримала тяжкі тілесні ушкодження,
була прооперована, довгий час
знаходилася на лікуванні, у зв'язку з
чим були порушені її звичайні життєві
зв'язки, вона вимушена нести додаткові
витрати коштів на лікування.

Судова колегія погоджується з
висновком суду стосовно того, що
внаслідок ДТП позивачці була
спричинена моральна шкода, яка полягає
у фізичному болю та душевних
стражданнях, яких остання зазнала у
зв`язку з каліцтвом і тривалим
перебуванням на лікуванні, у душевних
стражданнях, пов'язаних зі зміною
звичайного способу життя, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків та
порушенні стосунків з оточуючими
людьми.

Судова колегія також погоджується
з висновком суду першої інстанції
стосовно того, що загальний розмір
моральної шкоди, що спричинена
позивачці у зв'язку з ДТП становить 22450
грн., оскільки суд в повній мірі
врахував всі обставини справи, зокрема
глибину фізичних та моральних
страждань ОСОБА_2, характер тілесних
ушкоджень, тривалість лікування,
ступінь порушення нормальних життєвих
зв'язків останньої. При цьому суд в
повній мірі врахував вимоги розумності
та справедливості.

Судова колегія погоджується з
висновком суду стосовно того, що розмір
відшкодування, що підлягає стягненню з
ПрАТ «АСКА» і ПрАТ «ТАС» повинен
становити 2550 грн. ( відповідно по 1275грн.
з кожної страхової компанії ) оскільки
зазначений розмір відшкодування
відповідає вимогам ст.ст. 9,26-1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди
страховиком не повинен перевищувати 5%
від страхової виплати за шкоду,
заподіяну здоров`ю потерпілого, тобто
не перевищувати 2250грн. Решта
визначеного судом розміру
відшкодування моральної шкоди - 19900 грн.
підлягає стягненню з осіб, винних у
скоєнні ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_2 в даному випадку
звернулася з позовом про відшкодування
моральної шкоди до одного з учасників
ДТП, а саме до ОСОБА_1, вважаючи його
особою, яка повністю винна у настанні
ДТП. Разом з тим, відповідно до вироку
Алчевського міського суду Луганської
області від 25 березня 2013 року поряд з
ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, внаслідок якої
позивачці було спричинено тяжкі
тілесні ушкодження, був також визнаний
винним ОСОБА_3, який 18 липня 2012 року,
рухаючись на автомобілі через
перехрестя вулиць
Кірова-Ленінградська м. Алчевська
порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього
руху.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Враховуючи положення
вищезазначеної норми діючого
законодавства, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що за
наявності обопільної вини відповідача
ОСОБА_1 та іншого володільця джерела
підвищеної небезпеки - ОСОБА_3 у скоєнні
ДТП, внаслідок якої були спричинені
тілесні ушкодження позивачці ОСОБА_2,
розмір відшкодування моральної шкоди,
що підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_1 повинен визначатися в
залежності від ступеню його вини у
скоєнні ДТП, а відповідні вимоги
позивачки про відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню.

Як вбачається із змісту
вищезгаданого вироку суду, водій
ОСОБА_3 був визнаний винним у порушенні
одного пункту Правил дорожнього руху, а
відповідач ОСОБА_1 - у скоєнні порушення
трьох пунктів Правил, а тому з
урахуванням зазначених обставин
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що з відповідача ОСОБА_1.
на підставі вимог ст.ст. 23, 1167,1168, 1188 ЦК
України необхідно стягнути 12000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
з урахуванням того, що ступінь його
вини у настанні ДТП є вищою, ніж ступінь
вини ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що розмір стягнутого на користь
позивачки ОСОБА_2 відшкодування не є
адекватним характеру та глибині її
моральних страждань, а також ступеню
порушення її нормальних життєвих
зв'язків, оскільки на лікуванні
позивачка перебувала нетривалий час і
внаслідок отриманих пошкоджень не
втратила працездатності, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи,
внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні
ушкодження у вигляді тупої травми
живота , розриву сліпої кишки, які є
небезпечними для життя в момент їх
заподіяння, а також ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку,
скальпованої рани голови, які
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я. Судова
колегія вважає, що характер отриманих
позивачкою тілесних пошкоджень, їх
наслідки, та обставини, за яких вони
були отримані, дають всі підстави для
визначення розміру відшкодування
моральної шкоди саме в тій сумі, яка
визначена судом.

Посилання апелянта на ту обставину,
що судом при визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди не
враховано ту обставину, що він не має
постійної роботи, що на його утриманні
перебувають малолітня дитина та
дружина, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки, як вбачається із
тексту оскаржуваного рішення,
зазначені обставини враховувались
судом при визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди, що
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2

Посилання апелянта на ту обставину,
що при постановленні вироку, судом не
була визначена ступінь вини кожного
учасника ДТП, а тому його вина та вина
водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є рівними, у
зв'язку з чим розмір відшкодування
підлягає зменшенню, в даному випадку
також не можуть бути взяті до уваги,
оскільки, як вже зазначалося вище,
вироком суду встановлено, що ОСОБА_1
було порушено три пункти Правил
дорожнього руху, а водієм ОСОБА_3 - лише
один пункт і суд під час розгляду даної
справи про цивільно-правові наслідки
дій ОСОБА_1, стосовно якого ухвалено
вирок, обгрунтовано взяв до уваги ту
обставину, що ОСОБА_1 було допущено
більше порушень, ніж іншим учасником
ДТП, а відтак ступінь його вини у
скоєнні ДТП є більш значною, ніж
ступінь вини водія ОСОБА_3

З огляду на наведене, судова
колегія вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
процесуального і матеріального права і
підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313,314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: