Справа № 127/6523/14-ц
Провадження 2-н/127/248/14
У Х В А Л А

22 квітня 2014 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Вінницягаз про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Вінницягаз про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Із матеріалів заяви вбачається, що заявник зазначив місце проживання боржника: м. Вінниця, вул. П.Запорожця, 52/6, однак відповідно до інформації адресно-довідкового підрозділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області боржник ОСОБА_1 за вказаною вище адресою не зареєстрована, а зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 Постанови Пленуму від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», звернув увагу на те, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Судом встановлено відсутність документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, що вказує на наявність спору про право.

Враховуючи вищенаведене, а саме той факт, що ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою, та не надано документів що вона є власником квартири АДРЕСА_1, суд вбачає, що між сторонами існує спір про право, оскільки при прийнятті рішення необхідно зясувати обставини, які можливі тільки при розгляді справи в позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Зазначені обставини переконують суд у наявності підстав для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Роз'яснити стягувачу, що згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100, ст. ст. 209, 210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Вінницягаз у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: