Єдиний унікальний номер 205/6775/14-ц
17 листопада 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи -
Територіальна громада в особі
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання однією сім'єю,-
ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернулася до
суду із заявою про встановлення факту
проживання однією сім'єю.
В обґрунтування заявлених вимог
заявник зазначає, що вона, ОСОБА_1, є
рідною донькою ОСОБА_3, яка з 1952 року та
все своє життя проживала у цивільному
шлюбі без відповідної реєстрації в
органах РАЦС з ОСОБА_4. Далі заявник
зазначає, що ОСОБА_5 у 1958 році отримав
квартиру АДРЕСА_1 на себе та свою
родину: дружину - ОСОБА_3, та доньку -
ОСОБА_6, які одразу ж і були прописані у
вищевказаній квартирі. Заявник
зазначає, що у неї народився у 1977 році
син - ОСОБА_7, котрий також проживав з
нею та був прописаний у вищевказаній
квартирі. Далі заявник зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, так як її
мати, ОСОБА_3, погано себе почувала, то
вони не займались оформленням спадщини
після смерті ОСОБА_5. У зв'язку з тим, що
заявник в позасудовому порядку не
змогла підтвердити обставину
проживання її матері, ОСОБА_3, із ОСОБА_5,
нотаріусом рекомендовано звернутися
до суду, та встановити в судовому
порядку факт спільного проживання
однією сім'єю ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_5, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1952 року по день смерті
Заявник та її представник у судовому
засіданні означену заяву підтримали, в
обґрунтування такої заяви посилались
на доводи, що викладені в останній. У
судових дебатах участі не приймали,
надавши суду заяву про завершення
розгляду справи без участі заявника та
її представника, в якій також просять
суд, заяву задовольнити та встановити
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_5,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1952 року по день
Представник зацікавленої особи
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради під час розгляду
справи заперечувала проти заявлених
вимог, після оголошення перерви у
судове засідання для розгляду справи
по суті не з'явилася, про дату та час
розгляду справи повідомлялася
належним чином, заяв чи клопотань від
такої особи не надходило.
Представник зацікавленої особи Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори також у судове
засідання не з'явився, надавши заяву
суду, в якій просять розглядати справу
без присутності їхнього представника
у зв'язку із зайнятістю, та винести
рішення відповідно до діючого
законодавства.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, свідків,
перевіривши матеріали справи оцінивши
представлені та добуті докази, вважає
заяву такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років, що
підтверджуються свідоцтвом про смерть
від 23 листопада 2005 року серії НОМЕР_1,
виданим Відділом реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис в
Книзі реєстрації смерті № 9374 ( а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на 1/4 частини квартири
АДРЕСА_2.

Відповідно ч.1 ст. 235 ЦПК України
передбачено, що окреме провадження - це
вид непозовного цивільного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України
зазначається, що у судовому порядку
можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно роз'яснень, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» від 31 березня 1995 р.
№ 5 зазначено, що в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Разом з цим, шляхом направлення
відповідних ухвал про витребування
доказів до органів нотаріату та
отримання відповідних відомостей із
Спадкового реєстру, судом встановлена
обставина відсутності будь-яких осіб,
які б претендували чи оформлювали
речові права на спадкове майно у
вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_2. З
огляду на наведене суд доходить
висновку, про відсутність зацікавлених
осіб, на права та охоронювальні законом
інтереси яких може вплинути рішення
суду по даній справі окремого
провадження, та про відсутність спору
про право, у зв'язку з чим дана справа
повинна розглядатись в порядку
окремого провадження,

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» судом
встановлюються факти, які породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову
практику у справах про спадкування",
при вирішенні спору про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини
(четверта черга спадкоємців за
законом), судам необхідно враховувати
правила частини другої статті 3 СК
України про те, що сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки. Зазначений
п'ятирічний строк повинен виповнитися
на момент відкриття спадщини і його
необхідно обчислювати з урахуванням
часу спільного проживання зі
спадкодавцем однією сім'єю до набрання
чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 3 Сімейного Кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки, що вбачається з поданих суду
заявником документів.

Відповідно до ч.3 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Суд, з'ясувавши обставини справи, та
перевіривши їх доказами, доходить
висновку, що відносини, які склалися
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, слід розцінювати
як сімейні в розумінні положень ст. З СК
України, оскільки судом під час
розгляду справи по суті здобуті докази
наявності обставин, які б засвідчували
реальність сімейних відносин, які
склалися між останніми, а саме,
наявність спільних витрат, участі у
витратах на утримання житла, надання
взаємної допомоги, наявність усних
домовленостей про порядок
користування майном.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 59 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Та обставина, що ОСОБА_3 постійно
проживала з ОСОБА_5 із 1952 року на час
смерті останнього однією сім'єю
підтверджується наступними зібраними
в ході розгляду справи по суті
доказами. Зокрема, поясненнями свідків
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які надали суду
аналогічні за своїм змістом пояснення,
щодо того, що ОСОБА_3 дійсно проживала
однією сім'єю із ОСОБА_5 із 1952 року на
час смерті останнього, мали спільні
витрати щодо утримання майна та житла,
ОСОБА_3 брала участь у веденні
господарства, та мали відповідні
домовленості щодо користування таким
майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що
зібрані у справі докази та їх належна
оцінка, вказують на законність,
обґрунтованість та доведеність
заявлених ОСОБА_1 вимог про
встановлення факту проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_5 із 1952 року на
час смерті останнього.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суд
вправі встановити також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Задоволення заяви ОСОБА_1 для неї має
юридичне значення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.1218, ч.3 ст.1268 ЦК України,
ст.ст. 11,60,212-215,235,256-259 ЦПК України, суд, -

ВИ Р І
Ш И В :

1. Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи -
Територіальна громада в особі
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання однією сім'єю -
задовольнити.

2. Встановити факт постійного
спільного проживання однією сім'єю
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 з
ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, із 1952
року та по день смерті останнього.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десяти денний строк апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан