Справа № 500/4524/13-ц
Провадження № 2/500/298/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі: головуючого - судді Баннікової
Н.В.

при секретарі - Вєлєвій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ізмаїл
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої їй протиправною діяльністю
ОСОБА_2 щодо неї, що мала місце 14.04.2013
р. на «Ізмаїльському центральному
ринку», де вона працює реалізатором в
орендуємому контейнері № НОМЕР_2, а
відповідач - у контейнері з обміну
валюти - у № НОМЕР_3. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що вказаного дня
приблизно о дев'ятій годині ранку
відповідач, прийшовши до свого
робочого місця, відкрила контейнер та
почала виносити рекламний щит, щоб
розташувати його на фасадній частині
контейнеру. У той час, коли відповідач
намагалась пройти через вузький
прохід, який розділяє їх контейнери,
вона навмисно з силою штовхнула двері
її контейнеру внаслідок чого вдарила
її клієнта - покупця, у свою позивач
почала висловлюватись нецензурною
лайкою на її адресу. Відповідач
продовжувала її ображати і на далі
таким чином, що почали збігатись люди -
інші продавці ринку. На фоні таких
подій у неї піднявся тиск: 250 на 175. Вона
почала дуже погано себе почувати і
була змушена негайно звернутись до
приймального покою районної лікарні у
відділення кардіології. У лікарні їй
надали невідкладну медичну допомогу
(вкололи внутрішньовенно ліки
«магнезію» та надали таблетки для
зниження тиску). Після відпочинку та
нормалізації самопочуття вона
негайно звернулась до Відділу міліції
для подачі заяви про виниклий із
ОСОБА_2 інцидент. В Ізмаїльському
відділі ГУМВС України в Одеській
області у неї прийняли заяву, але в
приміщенні їй знову стало погано і
вона почала втрачати свідомість.
Черговий негайно викликав їй карету
«швидкої допомоги», її відвезли до
лікарні та поклали на лікування у
відділення кардіології. За період з
14.04.2013 р. по 26.04.2013 р. на лікування нею
було витрачено 2 115 грн., які вона
просить стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди.
Оскільки через неправомірні дії
відповідача вона зазнала фізичного
болю, було порушено нормальний спосіб
її життя, оскільки вона була вимушена
докладати додаткові зусилля для
захисту своїх прав і для лікування у
закладі охорони здоров'я, просила
стягнути з відповідача у відшкодування
моральної шкоди 25 000 грн.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
обставини справи визнала частко, суду
пояснила, що вона та ОСОБА_1 дійсно
працюють на «Ізмаїльському
центральному ринку» в контейнерах
№№ НОМЕР_3 та НОМЕР_2 відповідно. З
того часу, як було пересунуто
контейнер їй стало складно проходити
між вказаними контейнерами. 14.04.2013 р.
вона виносила з контейнеру, в якому
працює, щит із інформацією, і при цьому
ударилась об ручку двері контейнеру
ОСОБА_1 Ударившись, вона зі злості
штовхнула двері контейнеру ОСОБА_1, на
що остання почала на її адресу
сваритись, і вона їй відповіла.

Представник відповідача у судовому
засіданні зазначив, що оскільки
обидві сторони по справі: і позивач, і
відповідач були притягнуті до
адміністративної відповідальності за
скоєння правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, має місце
обоюдна вина, у задоволенні позовних
вимог слід відмовити. Крім того,
зазначив, що госпіталізація позивач
була викликана не внаслідок сварки, а
мала місце планова госпіталізація,
тим більше, що вже декілька років
ОСОБА_1 є інвалідом.Надав письмові
заперечення (а.с.61-62).

Заслухавши позивача, відповідача та їх
представників, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного.

Згідно висновку Ізмаїльського МВ УМВС
України в Одеській області від 19.04.2013 р.
по факту заяви ОСОБА_1 в ході
перевірки було встановлено, що ОСОБА_1
працює на центральному ринку в
контейнері № НОМЕР_2. У контейнері №
НОМЕР_3 працює ОСОБА_2 Між вказаними
особами на протязі тривалого часу
склались неприязні відносини через те,
що влітку 2012 р. адміністрація ринку
посунула контейнер ОСОБА_2 та контейнер
ОСОБА_1 ближче один до іншого, внаслідок
чого двері контейнера ОСОБА_1
перешкоджають проходу з контейнера №
НОМЕР_3 ОСОБА_2 14.04.2013 р. близько о 9.00
год. на території центрального ринка
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт
через те, що двері контейнера № НОМЕР_2
перешкоджають проходу ОСОБА_2 В ході
конфлікту вказані особи
висловлювались на адресу один іншого
нецензурною лайкою, що підтвердили при
допиті свідки. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при
допиті факт висловлювання
нецензурною лайкою заперечували
(а.с.89-90).

Виходячи з письмових пояснень ОСОБА_2
14.04.2013 р. близько 9.00 год. вона виходила з
контейнеру № НОМЕР_3 та посунула двері
контейнеру № НОМЕР_2 щоб вийти, у той
час ОСОБА_1 штовхнула двері і не
надавала їй вийти з контейнеру, але
ОСОБА_2 відштовхнула двері, оскільки
їй необхідно було вийти, і коли остання
вийшла, ОСОБА_1 висловилась на її
адресу нецензурною лайкою, на що
ОСОБА_2 їй відповіла (а.с.91 «а»).

Проте, у судовому засіданні ОСОБА_2
суду пояснила, що коли вона виносила
з контейнеру щит, вдарилась об ручку
двері контейнеру ОСОБА_1 та зі злості
штовхнула ці двері, на що вже
остання почала на її адресу сваритись,
і вона їй відповіла.

З письмових пояснень самої ОСОБА_1
вбачається, що в ході конфлікту 14.04.2013 р.
із ОСОБА_2 остання лаялась на неї,
роблячи психологічне тиснення, знаючи,
що вона хворіє і їй не можна
хвилюватись (а.с. 91).

Згідно письмовим показанням ОСОБА_6,
яка теж працює на території
вказаного ринку, 14.04.2013 р. вона
покупала корм контейнері № 599 у
продавця ОСОБА_1. У той час продавець
з іншого контейнеру по імені ОСОБА_2
через давні неприязнені відносини
почала сварку (а.с.92).

Від допиту ОСОБА_6 в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2
відмовилась, про що свідчить письмова
заява представника відповідача
(а.с.72,83).

Наслідки відмови від допиту вказаного
свідка відповідачу судом було
роз'яснено, як і роз'яснено про
можливість доставки свідка приводом у
разі відхилення останнього від явки
до суду, оскільки відповідач
посилалась на те, що остання не хоче
з'являтись до суду, а її письмові
пояснення не відповідають дійсності в
тій частині, що саме ОСОБА_2 почала
сварку.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 29.04.2013 р. притягнуто ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП, та застосовано стягнення у
виді штрафу в розмірі 51 грн.(а.с.39).

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 29.04.2013 р. ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, та
звільнено від адміністративної
відповідальності, оголосивши усне
зауваження (а.с.31).

В судових засіданнях пр. розгляді
адміністративних справ ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 вину визнали (а.с.39, 31).

Згідно складу правопорушення,
адміністративна відповідальність за
яке передбачена ст. 173 КУпАП, об'єктом
цього правопорушення є суспільні
відносини у сфері громадського
порядку. Громадський порядок - це
обумовлена потребами суспільства
система врегульованих правовими та
іншими соціальними нормами система
відносин, що складаються у громадських
місцях в процесі спілкування людей, і
яка має на меті забезпечення спокійної
обстановки суспільного життя, зокрема,
нормальних умов для праці, відпочинку
людей тощо.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитані у
судовому засіданні підтвердили факт
наявності сварки 14.04.2013 р. між
позивачем та відповідачем. Присутніми
на протязі усієї сварки не були.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що
ОСОБА_2 штовхнула двері контейнеру, в
якому працює ОСОБА_1, що викликало у
останньої нарікання на її адресу.

За загальним правилом відповідно до
ст. 440 ЦК України шкода заподіяна особі
або майну громадянина відшкодовується
особою, яка її заподіяла.

Враховуючи вищевикладене, та,
проаналізувавши всі зібрані в справі
докази, суд прийшов до висновку про
наявність обопільної вини і визначаючи
її ступінь, вважає, що в діях ОСОБА_2
вина міститься на 15 % більше ніж в діях
ОСОБА_1

За таких обставин позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а до
стягнення - матеріальна шкода в розмірі
317,25 грн.

При цьому, зауваження відповідача
(представника відповідача) щодо
госпіталізація позивача у в вечорі
14.04.2013 р. була плановою, а не внаслідок
суперечки, суд до уваги не приймає,
оскільки з відповіді КУ «Центральна
районна лікарня Ізмаїльського району»
№ 1811 від 20.12.2013 р. та довідки КУ
«Центральна районна лікарня
Ізмаїльського району» від 26.04.2013 р.
вбачається, що ОСОБА_1 була
госпіталізована до кардіологічного
відділення, зокрема, з діагнозом:
гіпертонічний криз (а.с. 5, 59).

Понесення позивачем матеріальних
витрат на своє лікування
підтверджується фіскальним чеками
на загальну суму в розмірі 2 115 грн. та
виписним епікризом № 2128 від 26.04.2013 р.
(а.с.11-13, 7).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК
України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 року № 5) «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зазначено, що при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Враховуючи характер правопорушення,
глибину фізичних та духовних страждань
сторін (від заявлення клопотання про
проведення судової експертизи для
визначення розміру завданої моральної
шкоди позивач відмовилась), стан
здоров'я позивача до подій, що мали
місце між сторонами 14.04.2013 р.,
відображений у графі «анамнез»
виписного епікризу № 2128, ступінь їх
вини, вимоги розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку що відшкодування моральної
шкоди слід встановити в розмірі 150 грн.

Керуючись ст. ст.22, 440, 1167 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.і.н.
НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий
Ізмаїльським МВ УМВС України в
Одеській області 06.04.2000 р.) на користь
ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної
шкоди - 317,25 (триста сімнадцять гривень
двадцять п'ять копійок) грн. та у
відшкодування моральної шкоди - 150 (сто
п'ятдесят гривень) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
(підпис) Н.В.
Баннікова

З оригіналом згідно:

Суддя:
Н.В. Баннікова