пр. № 2-п/759/26/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 09.12.2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПЕРОФФ" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про
перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 09.12.2013 року по вказаній справі,
мотивуючи її тим, що вказане рішення
було прийнято без участі та належного
її повідомлення, що призвело до
неправильного прийняття заочного
рішення суду, зокрема тому, що
кредитний договір № 093-пп, укладений
15.04.2008 року між ВАТ Комерційний банк
"Хрещатик" та нею вона не підписувала, а
відтак коштів по ньому не отримувала,
що позивач не надав доказів належного
виконання фінансових зобов»язань по
договору відступлення прави вимоги
укладеного між Банком «Хрещатик» та
ТОВ «Консалтинг капітал» та відповідно
ТОВ "ПЕРОФФ", що відсутні докази
правонаступництва ПАТ Комерційний
банк "Хрещатик" - ВАТ Комерційний банк
"Хрещатик", у зв»язку з чим вважає, що
заочне рішення необхідно скасувати,
справу призначити до розгляду в
загальному порядку.

Представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні подану заяву про перегляд
заочного рішення підтримала, просили
її задовольнити. Додатково пояснила, що
її довіритель звернулась до
Шевченківського районного суду м.Києва
із позовом до ПАТ Комерційний банк
"Хрещатик" про визнання недійсним
кредитного договору № 093-пп, укладений
15.04.2008 року між ВАТ Комерційний банк
"Хрещатик" та нею, з тих підстав, що
ОСОБА_1 його не підписувала, який вже
прийнято судом до розгляду відповідною
ухвалою суду, що вказує на існування
відповідного спору та необхідність у
скасуванні вказаного заочного рішення
суду. Зазначила і те, що ОСОБА_1 ухвалу
даного суду про відкриття вказаного
провадження, позову та додатків до
нього не отримувала, оскільки їх було
направлено на не вірну адресу, а
отримавши судову повістку на 09.12.2013 рік
не змогла з»явитись до суду, оскільки
разом із своєю дитиною знаходилась на
лікуванні в «ОХМАТДИТ».

Представник ТОВ "ПЕРОФФ" у судовому
засіданні проти задоволення вказаної
заяви заперечував, зазначаючи, що
заочне рішення прийнято відповідно до
норм матеріального та процесуального
права. Пояснив, що такі дії ОСОБА_1 по
оспорюванню кредитного договору №
093-пп, укладеного 15.04.2008 року є лише
затягуванням виконання рішення суду,
оскільки безспірність існування
вказаних зобов»язань підтверджується
і іншими договорами нею укладених,
зокрема договором іпотеки від 10.09.2010
року, який вона укладала в рахунок
забезпечення саме вказаного
кредитного договору, де предметом
іпотеки є значна кількість земельних
ділянок з відповідними їх реквізитами,
які передавались іпотекодавцем ОСОБА_1
з відповідними та необхідними
правовстановлюючими документами на
них, що виключає сумнів щодо іх
укладання саме належною на це особою, а
відтак сумнів щодо укладання
кредитного договору в рахунок якого
цей договір іпотеки укладався. Крім
того, 14.03.2013 року між ТОВ "ПЕРОФФ" та
ОСОБА_1 було укладено договір про
задоволення вимог іпотеко держателя,
згідно якого остання передала ТОВ
"ПЕРОФФ" в рахунок погашення певної
частини своїх зобов»язань земельні
ділянки, серед яких, ті що визначені в
договорі іпотеки від 10.09.2010 року.

Заслухавши пояснення з»явившихся у
судове засідання сторін, дослідивши
заяву про перегляд заочного рішення,
матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з»явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

09.12.2013 року Святошинським районним
судом м. Києві у вказаній справі
постановлено заочне рішення, яким
позовні вимоги ТОВ "ПЕРОФФ" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, задоволені.

ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного
рішення зазначає, що вона не була
належним чином повідомлена про розгляд
справи, про те, що ухвала суду про
відкриття вказаного провадження, позов
та додатки до нього були направлені на
не вірну адресу, проте матеріали
цивільної справи, а саме а.с. 29, 32
свідчать про інше.

Так, на виконання вимог ч.3 статті 122 ЦПК
України судом було зроблено
відповідний запити до адресного бюро
м.Києва щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
відповідачки, згідно якої, судом і
направлялись спочатку ухвала суду про
відкриття провадження у справі, позов з
відповідними до нього додатками та
повідомленням про час, місце та дату
судового засідання, які повернулись
суду за закінченням терміну
збарегання, що згідно ст. 74 ЦПК України
вважається належним повідомленням
особи. Проте, суд відклав розгляд
вказаної справи задля повторного
повідомлення сторін, направивши, як і
перший раз на вірну адресу повістку з
повідомленням про час, місце та дату
судового засідання, яку відповідачка
завчасно отримала, про що свідчить
відповідне поштове повідомлення,
наявне в матеріалах справи, проте до
суду не з»явилась, за визначеним
процесуальним законом обов»язком про
причини такої неявки суду не
повідомила, що в подальшому і стало
причиною та підставою заочного
вирішення справи.

Крім того, підставою для скасування
заочного рішення є також посилання на
докази, що, мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

Тоді як, ОСОБА_1 не послалась на докази,
які б мали істотне значення для
правильного вирішення справи, як то
зазначено в ст. 232 ЦПК України.

Так, її посилання на не підписання нею
кредитного договору № 093-пп, укладеного
15.04.2008 року з ПАТ Комерційний банк
"Хрещатик" в судовому засіданні не
доведені, оскільки жодних доказів
цьому надано не було. Подача позову до
суду про його визнання недійсним не
може бути беззаперечним доказом
вказаного вище, оскільки згідно ч.3 ст. 61
ЦПК України таким може бути лише
рішення суду, що вже набрало законної
сили.

Приймаючи певну позицію, суд також
оцінював і інші обставини вказаних
правовідносин, зокрема те, що
представник ОСОБА_1 так і не змогла
пояснити суду, чому за наявності певних
заперечень її довірителя щодо
підписання кредитного договору № 093-пп
від 15.04.2008 року та заперечень щодо
отримання нею коштів по ньому,
відбувались часткові погашення
нарахованих їй відсотків за
користування такими кредитними
коштами у розмірі 78 892,85 долара США, що
вбачається із відповідного розрахунку
та не заперечується представником
"ПЕРОФФ" . Не змогла пояснити і передачу
в іпотеку її довірителем значної
кількості земельних ділянок в рахунок
забезпечення виконання зазначеного
кредитного зобов»язання та відповідно
саму передачу їх певної частини
"ПЕРОФФ" по договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, які до речі
ніким не оскаржувались та не
заперечувались так само, як і не
оскаржуються зміни до кредитного
договору № 093-пп від 15.04.2008 року від
10.12.2008 року, від 05.11.2009 року, 28.12.2011 року
підписані ОСОБА_1 та ВАТ і в подальшому
ПАТ Комерційний банк "Хрещатик", чому
суд також надає відповідну оцінку.

Що ж до посилань представника ОСОБА_1
щодо відсутності в матеріалах справи
доказів належного виконання
фінансових зобов»язань по договору
відступлення прави вимоги укладеного
між Банком «Хрещатик» та ТОВ
«Консалтинг капітал» та відповідно ТОВ
"ПЕРОФФ", а саме перерахування ТОВ
"ПЕРОФФ" - ТОВ «Консалтинг капітал»
коштів у розмірі 9 027 977, 08 грн.
відповідно до укладеного між ними
договору, то вказане не є предметом
розгляду даного позову, а відтак
предметом дослідження в рамках цих
заявлених вимог, як і лігітимність
правонаступництва ПАТ Комерційний
банк "Хрещатик" - ВАТ Комерційний банк
"Хрещатик».

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що підстави для скасування
заочного рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09.12.2013 року
у вказаній справі відсутні, а тому
заява не підлягає задоволенню.

Суд вважає за можливе роз»яснити
заявнику і те, що у разі позитивного
вирішення поданого нею позову до суду
щодо визнання недійсним кредитного
договору № 093-пп від 15.04.2008 року, остання
має прово порушувати питання про
перегляд рішення за нововиявленими
обстанами.

Керуючись ст.228-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 09.12.2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПЕРОФФ" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя