інстанції: Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/773/76/14 Категорія: 41 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К. І.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
служба у справах дітей Луцької міської
ради про усунення перешкод в
користуванні житлом та стягненні
моральної шкоди за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 16 жовтня 2013 року та
додаткове рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 жовтня 2013 року
в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
житлом відмовлено. Додатковим рішенням
цього ж суду від 06 грудня 2013 року в
задоволені вимог позивачки у
стягненні моральної шкоди та
відшкодування судових витрат на
юридичні послуги, сплату судового
збору відмовлено.

Не погоджуючись із даними рішеннями
суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційні
скарги, в яких просить вказані рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення позивача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а судові
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає наявним в матеріалах
справи доказам, яким суд дав правильну
правову оцінку, що власником квартири
АДРЕСА_1, відповідно до договору
дарування від 19 грудня 1997 року є
відповідач ОСОБА_2

Згідно будинкової книги у спірній
квартирі зареєстровані позивачка
ОСОБА_1, малолітні діти останньої -
ОСОБА_3 (з 16.03.1999 року), ОСОБА_4 (з 16.08.2004
року) та відповідачка ОСОБА_2

Судом також встановлено, що між
власником квартири ОСОБА_2 та позивачем
ОСОБА_1, які є матір»ю і дочкою, триває
багаторічний конфлікт з приводу
реалізації ними прав власності та
житлових прав, за вирішенням якого
сторони конфлікту неодноразово
звертались у правоохоронні, судові
органи та в органи опіки і піклування.
Позитивного вирішення конфлікт не
знаходить.

В позовній заяві позивач просила
зобов»язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні житлом,
надати їй ключі від вхідних дверей
квартири та стягнути на її користь
моральну шкоду.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, особа не
має права на захист не порушених прав.

Статтею 1167 ч.1 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Однак, із пояснень сторін вбачається,
що на момент винесення оспорюваного
рішення позивач сама змінила замки у
вхідних дверях і безперешкодно
проживає в квартирі. Тобто, на момент
винесення оспорюваного рішення
житлові права її та її дітей не
порушені.

Місцевий суд також прийшов до вірного
висновку про відмову у позовних
вимогах про забезпечення місцем
проживання та реєстрації дитини
позивача, яка на час розгляду місцевим
судом ще не народилась, оскільки ця
вимога ґрунтується на припущенні як і
вірно відмовив позивачці у стягненні
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

В апеляційних скаргах позивачка
просить задовольнити її вимоги щодо
надання їй відповідачкою будинкової
книги для реєстрації її новонародженої
дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак вимога про реєстрацію
новонародженої дочки позивачкою не
заявлялась, ця вимога не була предметом
судового розгляду в суді першої
інстанції. А тому підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги
суд не вбачає.

Питання розподілу судових витрат
місцевим судом вірно вирішено у
відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Таким чином, виходячи із визначених ст.
303 ЦПК України меж розгляду справи
апеляційним судом колегія суддів
приходить до висновку, що при вирішенні
даної справи суд на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів, що підтверджуються належними
доказами, вірно визначив характер
спірних правовідносин між сторонами і
правові норми, що їх регулюють, та
прийшов до правильного висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а зазначені в ньому висновки
відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 жовтня 2013 року
та додаткове рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 грудня 2013 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді