Провадження № 4-с/522/159/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді – Свяченої Ю.Б.

при секретарі – Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до
державного виконавця Другого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до
державного виконавця Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2, в якій
просить визнати неправомірною
постанову державного виконавця
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2
від 20 лютого 2014 року ВП №39404815 про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Скаржник зазначає, що постановою
державного виконавця Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 від 20
лютого 2014 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» йому було повернуто
виконавчий лист, виданий 23 березня 2012
року Приморським районним судом м.
Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 21 063, 00
грн.

ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову
неправомірною, оскільки державний
виконавець не в повній мірі вчинив
передбачені чинним законодавством дії
для виконання виконавчого документу.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 доводи викладені в скарзі
підтримала у повному обсязі та просила
суд скаргу задовольнити.

Представник Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ, а також державний виконавець
Моргун О.В. в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
вищевказаної скарги, та вважають її
безпідставною, оскільки відділом були
виконані всі передбачені
законодавством заходи для виконання
виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, вислухавши думки сторін, та
прийнявши до уваги доводи скарги, суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 березня 2012 року
Приморський районний суд м. Одеси видав
виконавчий лист №2/1522/11612/11 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошової суми у розмірі 21 063, 00 грн., який
було передано для виконання до Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ.

Постановою державного виконавця
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2
від 20 лютого 2014 року було винесено
постанову про повернення
вищевказаного виконавчого листа
стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв’язку з тим, що на час
проведення виконавчих дій за адресою
боржника, вказаною у виконавчому листі:
АДРЕСА_1, боржник не знаходиться.

Також судом встановлено, що
вищевказану постанову ОСОБА_1 було
отримано лише 25 червня 2014 року, що
підтверджується відповідною відміткою
на конверті, наданого скаржником до
суду. Оскільки дійсна скарга надійшла
до суду 07 липня 2014 року, слід вважати що
така скарга подана в належні строки
передбачені ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Суд вважає доведеним у судовому
засіданні те, що державний виконавець
Моргун О.В. під час винесення
оскаржуваної постанови від 20 лютого 2014
року не дотримався вимог ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
та ст. 19 Конституції України, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника).

Однією з підстав повернення
виконавчого листа було те, що на час
проведення виконавчих дій за адресою,
вказаною у виконавчому документі, а
саме: АДРЕСА_1, боржник фактично не
знаходився.

29 листопада 2013 року ОСОБА_1 подав до
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ
клопотання, в якому повідомив, що
фактичним місцем проживання боржника
ОСОБА_3 є: Одеська обл., Овідіопольський
р-н, причал 122 «Отрада», вул. Зелена, 510, у
зв'язку з чим, на підставі ч. 4 ст. 20
Закону України «Про виконавче
провадження» просив доручити
відповідному відділу державної
виконавчої служби провести перевірку
інформації про фактичне місце
проживання боржника та в разі
підтвердження вказаної інформації, а
також виявлення майна ОСОБА_3 за
вказаною адресою - здійснити опис та
арешт виявленого майна.

03 грудня 2013 року державний виконавець
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2
доручив ВДВС Овідіопольського
районного управління юстиції у разі
виявлення майна боржника за
вищевказаною адресою провести його
опис та арешт.

Проте, в матеріалах виконавчого
провадження ВП №39404815, оглянутого в
судовому засіданні, відомості про
виконання вищевказаного доручення
відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не
були вчинені дії з перевірки
фактичного місця проживання боржника
ОСОБА_3, що суперечить ч. 4 ст. 20 Закону
України «Про виконавче провадження».

Також судом встановлено, що 29 листопада
2013 року ОСОБА_1 звернувся до державного
виконавця Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ із клопотанням про звернення до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника.

В оскаржуваній постанові зазначено, що
державний виконавець звертався до суду
із відповідним клопотанням. Однак,
жодні відомості про результати
розгляду цього клопотання та вжиті
заходи щодо розшуку боржника в
матеріалах виконавчого провадження
також відсутні.

З оскаржуваної постанови також
вбачається, що жодного майна за
боржником не зареєстровано.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Однак, в судовому засіданні також
доведено, що державним виконавцем
Моргун О.В. також не було здійснено
заходів щодо з'ясування обставини
перебування ОСОБА_3 в зареєстрованому
шлюбі, а в подальшому - наявності
зареєстрованого за дружиною майна.
Дана обставина має істотне значення
для реального виконання рішення суду,
оскільки майно, набуте подружжям у
шлюбі відповідно до ст. 60 СК України є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, незалежно від того, за ким з
подружжя таке майно зареєстроване.

В матеріалах виконавчого провадження
також відсутні докази того, що
державний виконавець звертався з
відповідними запитами до органів
реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи викладене, висновок
державного виконавця Другого
Приморського ВДВС ОМУЮ про те, що ним
вжиті заходи для повного та
своєчасного виконання рішення суду, є
передчасним.

Таким чином, постанова державного
виконавця Другого Приморського ВДВС
ОМУЮ ОСОБА_2 від 20 лютого 2014 року ВП
№39404815 про повернення виконавчого
документа стягувачу є неправомірною,
оскільки державний виконавець не вжив
всіх передбачених чинним
законодавством дії для виконання
виконавчого документу.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд вважає що
скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою і такою,
що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 20, 47 ЗУ «Про
виконавче провадження», ст.ст. 102, 103, 119,
208-210, 212, 383-387 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
скасування постанови, – задовольнити.

Визнати неправомірною постанову
державного виконавця Другого
Приморського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 від 20 лютого
2014 року ВП №39404815 про повернення
виконавчого документа стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м. Одеси протягом п’яти
днів з дня її проголошення.

Суддя:

Ю.Б.Свячена