Справа №488/1524/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2300/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Свіщуком О.М.,

за участю: представника позивача
Коваль О.І., відповідача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 27
травня 2014 року у справі за
позовом ПАТ «Державний ощадний банк
України» (далі - Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення в солідарному
порядку заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року Банк звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 14 березня 2008 року між
ним та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, згідно з умовами якого
останній надано кредит в сумі 20 000 грн.,
з процентною ставкою 21 % річних та з
кінцевим строком повернення до 13
березня 2011 року.

В забезпечення належного виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 14 березня 2008 року між
Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено
окремі договори поруки, за умовами яких
кожен із них зобов'язався перед Банком
відповідати в солідарному порядку за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_2
кредитних зобов'язань.

Але, всупереч взятим на себе
зобов'язанням, ОСОБА_2 порушила умови
кредитного договору. У зв'язку з чим
рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 03 листопада 2010 року,
яке набрало законної сили, на користь
Банку із відповідачів стягнуто
достроково в солідарному порядку
станом на 11 грудня 2009 року
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 18934 грн. 28 коп.

Станом на 11 квітня 2011 року
заборгованість ОСОБА_2 за вказаним
кредитним договором складала 8337 грн. 89
коп., у тому числі: прострочені відсотки
за користування кредитом - 3164 грн. 56
коп.; заборгованість за комісією - 70
грн.; пеня - 5103 грн. 33 коп.

Посилаючись на наведені обставини,
Банк просив стягнути на його користь в
солідарному порядку з відповідачів 8337
грн. 89 коп. заборгованості за кредитним
договором.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 27 травня 2014 року позов
Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідачів в
солідарному порядку на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 5234 грн. 56 коп., з них:
прострочені відсотки - 3164 грн. 56 коп.,
комісія - 70 грн., пеня - 2000 грн.

Стягнуто з відповідачів на користь
Банку по 81 грн. 20 коп. судового збору з
кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в позові
Банку відмовити. Відповідачка
посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, оскільки судом
безпідставно не застосовано строк
позовної давності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Задовольняючи позов Банку, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
відповідачка не виконує належним чином
зобов'язання за кредитним договором, то
є підстави для стягнення з неї як
позичальника та поручителів ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 в солідарному порядку
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом, комісії та пені.

Проте з таким висновком в повній мірі
не можна погодитися, оскільки суд
дійшов його з порушенням вимог
цивільного процесуального пава щодо
повного з'ясування всіх суттєвих
обставин у справі та з порушенням вимог
цивільного права щодо застосування
строку позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що 14
березня 2008 року між Банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого останній надано кредит в
сумі 20 000 грн., з процентною ставкою 21 %
річних та з кінцевим строком
повернення не пізніше 13 березня 2011
року.

В забезпечення належного виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 14 березня 2008 року між Банком,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено окремі
договори поруки, за умовами яких кожен
із них зобов'язався перед Банком
відповідати в солідарному порядку за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_2
кредитних зобов'язань.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 03 листопада 2010 року,
яке набрало законної сили, із
відповідачів на користь Банку
достроково стягнуто в солідарному
порядку станом на 11 грудня 2009 року
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 18934 грн. 28 коп., із якої:
заборгованість за кредитом - 15804 грн. 52
коп., за відсотками - 2627 грн. 97 коп., пеня -
441 грн. 79 коп., заборгованість
супроводжувальних платежів - 60 грн.

Наполягаючи на задоволенні даного
позову, Банк зазначав, що ОСОБА_2 не
виконує належним чином взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором. У
зв'язку з чим її заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитом та комісійної винагороди за
період з 11 грудня 2009 року по 13 березня
2011 року склала відповідно 3164 грн. 56 коп.
і 70 грн.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною другою ст. 258 ЦК України
визначено, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної лати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
сплином строку виконання (частина
перша та п'ята ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Як видно із підпункту 1.6 пункту 1 даного
кредитного договору, графіка
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитом, який є
невід'ємною частиною договору,
погашення здійснюється рівними
частинами в сумі 555 грн. 56 коп. до 20 числа
кожного місяця, починаючи з
наступного місяця після видачі кредиту
шляхом внесення готівки до каси Банку
або шляхом безготівкових перерахувань
з рахунків, відкритих у ВАТ «Ощадбанк».
Останнє погашення кредиту
здійснюється позичальником не пізніше
13 березня 2011 року.

Із розрахунків заборгованості за
кредитом видно, що Банк нарахував
заборгованість за відсотками за
користування кредитом за період з 11
грудня 2009 року по 13 березня 2011 року,
тобто по дату повернення кредиту,
зазначену в договорі. Останній платіж
в рахунок погашення відсотків за
користування кредитом ОСОБА_2 сплатила
16 вересня 2010 року.

Проте з даним позовом Банк звернувся
до суду лише 23 березня 2014 року.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

В письмових запереченнях на позов
Банку ОСОБА_2 просила про застосування
строку позовної давності.

Наведене дає підстави вважати, що
Банком пропущено строк позовної
давності за вимогами про стягнення із
відповідачів заборгованості за
користування кредитними коштами,
комісії за період з 11 грудня 2009 року по
13 березня 2011 року.

Із матеріалів справи також видно, що
Банк просив стягнути із відповідачів в
солідарному порядку за період з 11
квітня 2011 року по 06 березня 2014 року пеню
за прострочення зобов'язань по
основному кредиту в розмірі 4548 грн. 19
коп., по відсоткам - 555 грн. 14 коп.,
виходячи із умов кредитного договору.

Згідно підпункту 5.2 п.5 даного
кредитного договору за порушення
взятих на себе зобов'язань по
своєчасному поверненню основної суми
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом позичальник
зобов'язується сплатити на користь
Банку пеню в розмірі 0,04% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Наданий Банком розрахунок пені
свідчить про те, що вона нарахована не
за прострочення щомісячного платежу,
як це передбачено підпунктом 5.2 пункту 5
кредитним договором, а за несвоєчасне
погашення загальної заборгованості за
кредитним договором, визначеної на
підставі рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 03
листопада 2010 року, яке виконувалось у
примусовому порядку.

Як видно із пояснень сторін, письмової
інформації Банку (а.с. 66), ОСОБА_2 за
згодою Банку на виконання зазначеного
рішення суду в добровільному порядку
вносила щомісячні платежі у погашення
заборгованості за кредитом (а.с. 13).
Постановою державного виконавця
Корабельного відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції від 22
листопада 2013 року виконавче
провадження за вказаним рішенням суду
закінчено (а.с. 50).

Наведене свідчить про те, що Банк
просив стягнути пеню за прострочення
сплати загальної заборгованості за
кредитом, яка визначена на підставі
згаданого рішення суду, тоді як така
відповідальність умовами вказаного
договору не передбачена. Тому заявлені
Банком вимоги про стягнення пені є
безпідставними.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на зазначені обставини, що
відповідно до вимог п.п.1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення, яким в позові Банку
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 27 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ПАТ «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але з
цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: