АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1139/2014
Головуючий у першій інстанції - Коваль
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі
Телятник І.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи

КП «РЕО-5»
СинецькогоО.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року по цивільній справі позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи: Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва»,
Комунальне підприємство «РЕО-5» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2011 року ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_10, треті особи: КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва», КП
«РЕО-5» про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири та, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просили
стягнути з відповідачів 26404 грн.
матеріальної шкоди та 7000 грн. моральної
шкоди, обґрунтовуючи заявлені вимоги
тим, що з вини відповідачів сталося
залиття належної їм квартири, чим
заподіяно матеріальної та моральної
шкоди, яка, в силу вимог закону,
підлягає відшкодуванню.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30.10.2013 позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на
користь ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9
26404 грн. матеріальної шкоди та 395 грн. у
відшкодування судових витрат. Також
стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_10
на користь ОСОБА_7 2000 грн. моральної
шкоди та на користь ОСОБА_2 2000 грн.
моральної шкоди. В задоволенні іншої
частини заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
Вважає, що судом було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та висновки суду не відповідають
обставинам справи. Так, на думку
апелянта, судом не було враховано, що
труби в будинку знаходяться в
аварійному стані. Також звертає увагу
на те, що позивачами не доведено, що
залиття сталося саме з вини
відповідачів, квартира яких
знаходиться двома поверхами вище ніж
квартира позивачів, а висновком
експертизи не встановлено причини
залиття.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні підтримали
апеляційну скаргу з викладених в ній
підстав та просили її задовольнити.

Позивач, представник позивачів та
представник третьої особи КП «РЕО-5» в
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просили рішення суду залишити без
змін, оскільки воно ухвалене у
відповідності з вимогами закону.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. Колегія суддів визнала
за можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Разом з цим, ч. 3 вказаної статті
визначено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Рішення суду фактично оскаржено
відповідачем в частині задоволених
позовних вимог. В іншій частині рішення
суду сторонами не оскаржено.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що з
вини відповідачів майну позивачів
заподіяна шкода внаслідок залиття
квартири, яка підлягає відшкодуванню
відповідачами в солідарному порядку.
Щодо вимог про відшкодування моральної
шкоди, суд дійшов висновку про їх
часткове задоволення, а саме стягнення
солідарно з відповідачів на користь
позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по 2000 грн.
кожному у відшкодування моральної
шкоди, у зв'язку з наявністю моральних
страждань останніх. В задоволенні
інших вимог відмовлено.

З вказаними висновками суду повністю
погодитись не можливо, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2
в рівних частках кожний (а.с. 21).

Відповідачі також є власниками
квартири АДРЕСА_1 в рівних частках
кожний, що не заперечується останніми.

13.01.2011 сталося залиття квартири
АДРЕСА_2, яка розташована на другому
поверсі, з розташованої на четвертому
поверсі квартири АДРЕСА_1, через
квартиру НОМЕР_1, яка знаходиться на
третьому поверсі в тому ж будинку по
тому ж стояку.

Причиною залиття, згідно акту КП «РЕО-5»
від 26.01.2011, стало відсутність у ванній
кімнаті квартири відповідачів
змішувачів (а.с. 25-26, 30-31). В наслідок
залиття в квартирі позивачів
пошкоджено кухню, коридор, дві кімнати,
кладову, стелю, підлогу, що також
зафіксовано у вищевказаному акті.

Відповідно до висновку експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
05.09.2013 № 7315/12/8485/13-43, пошкодження, які
встановлені при обстеженні квартири
АДРЕСА_2: плями на стелі та стінах
приміщень, деформація та відшарування
шпалер, здуття фарби; деформація,
здуття та відшарування підлоги з
ламінату - за характером і місцем
розташування, свідчать про те, що такі
пошкодження могли утворитися
внаслідок залиття рідиною з вище
розташованих приміщень або
конструкцій будівлі, в тому числі - і з
приміщення ванної кімнати квартири
АДРЕСА_1.

На час проведення обстеження в
квартирі АДРЕСА_2 протікання відсутнє,
а сантехнічне обладнання, водонесучі,
водовідні комунікації та їх запірна
арматура в квартирі АДРЕСА_1
знаходяться в задовільному технічному
стані, герметичні. Тому за результатами
проведеного обстеження встановити
причини залиття не видається можливим.

Вартість ремонтно-будівельних робіт,
які необхідно виконати в квартирі
АДРЕСА_2 для усунення пошкоджень, які
виникли внаслідок залиття, в цінах на
час проведення дослідження становить
26404 грн., в тому числі вартість
будівельних матеріалів - 8306 грн.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні
суду першої інстанції пояснила, що вона
та ОСОБА_10 є власниками квартири
АДРЕСА_1, проте живуть в ній періодично,
інколи здають в оренду. 13.01.2011 вночі їй
зателефонувала сусідка з третього
поверху ОСОБА_11 та повідомила, що її
квартиру заливає, оскільки вона того
часу в квартирі АДРЕСА_1 не проживала.
Прийшовши до квартири вона побачила, що
дійсно у її ванній кімнаті зірвало
змішувач та залито водою підлогу.
Позивач ОСОБА_2 також прийшла до неї і
повідомила, що її квартиру заливає.
Крім цього, вказала, що сусідці ОСОБА_11
з третього поверху, квартира якої
знаходиться під її квартирою, вона
відшкодувала збитки по затопленню, яке
мало місце цього дня, а з позивачами
цього питання не вирішувала і лише
згодом пропонувала сплатити їй в
порядку відшкодування матеріальних
збитків 3000-4000 грн. на, що останні не
погодились.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_4 дала аналогічні
пояснення, підтвердивши факт залиття,
однак вказала, що вона не могла залити
квартиру позивачів, оскільки та
знаходиться двома поверхами нижче її
квартири. На думку відповідачки,
залиття сталося з квартири НОМЕР_2, яка
знаходиться на сьомому поверсі.

Проте, такі твердження відповідача не
ґрунтуються на встановлених судом
фактичних обставинах справи та наявних
у справі доказах.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода задана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завданої не з її вини.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи та проаналізувавши
відповідні норми закону, які регулюють
виниклі спірні правовідносини сторін,
суд першої інстанції цілком законно та
обґрунтовано дійшов висновку про
наявність вини відповідачів в
заподіянні позивачам матеріальної
шкоди, яка, в силу вимог закону,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі.

При цьому, слід зазначити, що як в суді
першої так і в суді апеляційної
інстанції відповідачі не заперечували
сам факт залиття та причини з яких воно
відбулось, проте вважали, що залиття
квартири позивачів не могло статися з
їхньої квартири і не погоджувались з
розміром визначеної матеріальної
шкоди, однак жодних належних та
допустимих доказів на підтвердження
таких доводів не надали, а тому суд
визначаючи розмір матеріальної шкоди,
правомірно виходив з наявного в
матеріалах справи висновку судової
будівельно-технічної експертизи.

Також суд дійшов обґрунтованого
висновку, про заподіяння позивачам
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 моральної шкоди.

Так, відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України, моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Пленум Верховного Суду України в п. 5
постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
роз'яснив, що обов'язковому з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо стягнення
моральної шкоди, оскільки внаслідок
залиття, з вини відповідачів, було
пошкоджено майно позивачів і останні
зазнали душевних страждань, що також
вплинуло на їх стан здоров'я.
Врахувавши характер та тривалість
страждань, істотність вимушених змін у
життєвих стосунках позивачів та
виходячи із засад розумності і
справедливості, суд першої інстанції
обґрунтовано визначив розмір
моральної шкоди в сумі 2000 грн. ОСОБА_7 та
ОСОБА_2

Підсумовуючи вищенаведене, слід
зазначити що доводи апеляційної скарги
щодо неповноти з'ясування обставин, що
мають значення для справи та не
відповідність висновки суду
обставинам справи, є безпідставними.

Також є необґрунтованими доводи скарги
про те, що судом не було враховано, що
труби в будинку знаходяться в
аварійному стані, оскільки такі
твердження апелянта не ґрунтуються на
наявних у справі доказах. Більш того, не
заслуговують на увагу й доводи
апелянта про недоведеність факту
залиття квартири позивачів з вини
відповідачів, оскільки даний факт
підтверджено сукупністю належних та
допустимих доказів, які містять у
справі, а також даний факт було визнано
відповідачем.

Крім цього, слід також зауважити на
відсутність жодних фактичних даних,
які б давали підстави для висновку про
те, що залиття квартири позивачів і
квартири відповідачів сталося з
розташованої на сьомому поверсі
квартири НОМЕР_2, про що вказує апелянт,
а відтак й ці доводи не можуть бути
прийняті до уваги.

Разом з цим, колегія суддів не може
погодитись з рішенням суду в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивачів матеріальної і
моральної шкоди, а також розподілу
судових витрат, з огляду на те, що
оскільки і позивачам, і відповідачам
квартири належать на праві спільної
часткової власності, то, в силу вимог
закону, кожен з відповідачів несе
відповідальність в межах належної йому
частки, а позивачі мають право на
відшкодування заподіяної шкоди також в
межах належних їм часток у праві
спільної часткової власності.

Статтею 360 ЦК України закріплено, що
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Таким чином, враховуючи рівність
часток відповідачів у праві спільної
часткової власності та суму заподіяної
майнової шкоди, останні повинні нести
відповідальність перед позивачами в
сумі 13202 грн. кожний (26404 грн. : 2). При
цьому, враховуючи також рівність
часток позивачів у праві спільної
часткової власності, то кожен з них має
право на відшкодування заподіяної
майнової шкоди в сумі 3300 грн. 50 коп. (13202
грн. : 4), від кожного відповідача.

Що стосується моральної шкоди, то з
огляду на викладене, з кожного
відповідача підлягає стягненню на
користь позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по
1000 грн.

Більш того, вирішуючи питання
розподілу судових витрат, суд першої
інстанції помилково стягнув з
відповідачів на користь всіх позивачів
в солідарному порядку понесені
останніми судові витрати, оскільки,
по-перше: процесуальний закон не
передбачає можливості солідарного
стягнення судових витрат стороні на
користь якої ухвалено рішення, з другою
сторони, відтак судові витрати
підлягають розподілу між
відповідачами в рівних частинах;
по-друге: суд першої інстанції не
звернув увагу на ту обставину, що у
відповідності до наявних у справі
квитанції судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи були сплачені лише
позивачем ОСОБА_2, а тому понесені
судові витрати підлягають
відшкодуванню останній.

З огляду на викладене та враховуючи
суми сплачених позивачем судового
збору та витрат на ІТЗ розгляду справи
і вимоги ст. 88 ЦПК України, з кожного
відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню 140 грн. 52 коп. судового збору
та 60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (264,04 грн. - один
відсоток від розміру задоволених вимог
+ 8,50 грн. + 8,50 грн. - сплачений судовий
збір за вимоги немайнового характеру =
281,04 грн.; 281,04 грн. : 2 та 120,00 грн. : 2 = 140,52
грн. та 60 грн. відповідно).

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що у зв'язку з неправильним
застосування норм матеріального та
процесуального права, рішення суду
підлягає скасуванню лише в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивачів матеріальної і
моральної шкоди та розподілу судових
витрат, з ухваленням в цій частині
нового рішення. В іншій частині рішення
суду слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 30 жовтня 2013 року в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивачів матеріальної і
моральної шкоди та розподілу судових
витрат - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди та 1000 грн.
моральної шкоди, а всього стягнути 4300
грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди, 1000 грн.
моральної шкоди, 140 грн. 52 коп. судового
збору та 60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього стягнути 4501
грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди та 1000 грн.
моральної шкоди, а всього стягнути 4300
грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди, 1000 грн.
моральної шкоди, 140 грн. 52 коп. судового
збору та 60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього стягнути 4501
грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 3300
грн. 50 коп. майнової шкоди.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді