Справа № 148/6231/13-ц Провадження №
22-ц/772/268/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Карнаух А. П.Категорія: 48
Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів Камзалова В.В. та ПанасюкаО.С,
при секретарі Руденко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Тульчинського
районного суду від 22 листопада 2013р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення стягнення аліментів, --

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013р. ОСОБА_3. звернувся в суд з
даним позовом до ОСОБА_2. Просив
припинити стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_2 у повному обсязі, так
як згідно довідки Тульчинської філії
ТОВ «Інтер Фуд» №369 від 23.09.2013р.
відповідачка з 14.08.2013р. стала працювати
лаборантом хімічного аналізу в режимі
повного сорокагодинного робочого
тижня. Вона отримує заробітну плату і
спроможна себе утримувати.

Рішенням
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 22 листопада 2013р.
позов було задоволено.

В листопаді 2013р. ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу на вказане рішення.
Вважає, що суд, задовольняючи позов, не
з'ясував обставини, які мають значення
для справи і невірно застосував норми
матеріального права. Просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції адвокат
ОСОБА_4, яка представляє інтереси
ОСОБА_2, підтримала апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_3, та його представник -
адвокат ОСОБА_5 просили відхилити
скаргу як безпідставну.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню.
Оскаржуване рішення має бути скасовано
з ухваленням у справі нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог з таких підстав :

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка є працездатною і
перестала потребувати матеріальної
допомоги, так як отримує заробітну
плату, пенсію та допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Розмір щомісячних доходів
відповідачки перевищує розмір
прожиткового мінімуму встановленого
законом.

Проте погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
не можна, оскільки суд дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку суд, задовольняючи
позов, в порушення вимог п.п.1,4,5 ст.214 ЦПК
України належним чином не вирішив
питання щодо наявності обставин, якими
обгрунтовувалися позовні вимоги і
заперечення та якими доказами вони
підтверджуються, дав невірну оцінку
доказам.

Так, встановлено, що з 17.07.2010р. сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька
ОСОБА_6, яка є інвалідом дитинства.

За Законом України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам» ОСОБА_2
згідно пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_1, виданого 25.10.2012р, отримує
державну соціальну допомогу на
дитину-інваліда в розмірі 1064 грн.20 коп.

Також згідно довідки №190 від 01.03.2013р,
виданої управлінням соціального
захисту населення Тульчинської РДА,
ОСОБА_2 з 23.01.2011р. одержує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

На час звернення до суду шлюбні
відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були
припинені.

Рішенням Тульчинського районного суду
від 17.04.2013р. з позивача на користь
відповідачки стягнуто аліменти в
розмірі 1/3 частини всіх видів його
заробітку щомісячно на утримання дочки
до досягнення останньою повноліття.

Рішенням Тульчинського районного суду
від 19.04.2013 р. з позивача на користь
відповідачки на її утримання стягнуто
аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його
заробітку щомісячно до досягнення
дитиною шестирічного віку.

Ухвалюючи рішення від 22.11.2013р. про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка стала працювати і,
посилаючись на ст.82 СК України,
припинив стягнення з позивача вказаних
коштів на її утримання.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна. Адже рішенням
Тульчинського районного суду від
19.04.2013р. з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання ОСОБА_2 не як непрацездатної
дружини, а як на утримання дружини, з
якою проживає дитина, що має вади
фізичного розвитку.

Задовольняючи позов, суд неправильно
застосував ст.82 СК України, якою
передбачено, що право одного з подружжя
на утримання, а також право на
утримання, яке особа має після
розірвання шлюбу, припиняється у разі
поновлення його працездатності. Адже
відповідно до ч.4 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання незалежно від того,
чи вона працює, та незалежно від її
матеріального становища.

Це згідно ст.309 ЦПК України дає
апеляційному суду підстави для
скасування оскаржуваного рішення з
ухваленням у справі нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218
ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду
від 22 листолпада 2013р. у даній справі
скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні позову
до ОСОБА_2 про припинення стягнення
аліментів.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :