АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 7 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 р. ОСОБА_1 звернулася з
позовом до Державної казначейської
служби України, в якому з урахуванням
уточнень, поданих 19.11.2012 р., просила
стягнути з відповідача на
відшкодування майнової шкоди 40 932,10 грн.
та моральної шкоди 17 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог
зазначала, що у серпні 2001 р., під час
огляду місця події, з помешкання її
загиблого брата - ОСОБА_2 були вилучені
грошові кошти у розмірі 3 275,00 доларів
США та 6 030,00 грн., які відповідно до
постанови старшого слідчого
Світловодської місьрайонної
прокуратури були передані на
депозитний рахунок Світловодського РВ
УМВС України в Кіровоградській
області, а в подальшому перераховані до
державного бюджету України.

Посилаючись на те, що 26.09.2008 р. вона
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом, відповідно до
якого успадкувала зазначені кошти,
проте відповідач неправомірно їх не
повертає, чим завдає їй матеріальної
шкоди, просила задовольнити її вимоги з
підстав, передбачених ст.ст. 321, 1166, 1167,
1172, 1173 ЦК України. .

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 07.11.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Справа №756/4940/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/1937/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Бортницька
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та її представник
просять рішення суду скасувати, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Зазначали, що суд в порушення ч.1ст.224
ЦПК України, за відсутності їх згоди
ухвалив заочне рішення, та
безпідставно не застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права, визначені ст.ст.41, 55, 56, 124
Конституції України, ст.ст.321, 1166, 1167, 1173
ЦК України.

Крім того посилались на те, що суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що відповідач безпідставно
користується грошовими коштами, які за
законом належать позивачу.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належно, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення їм судових
відправлень.

Представник ОСОБА_1 направив до суду
апеляційної інстанції повідомлення
про розгляд справи за його відсутності.
Представник Державної казначейської
служби України про причини неявки суд
не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

У серпні 2001 р. під час огляду місця
події в помешканні загиблого брата
позивача - ОСОБА_2 були вилучені грошові
кошти у розмірі 3 275,00 доларів США та 6
030,00 грн.

Відповідно до постанови старшого
слідчого Світловодської місьрайонної
прокуратури зазначені кошти були
передані на депозитний рахунок
Світловодського РВ УМВС України в
Кіровоградській області, а в
подальшому перераховані на рахунок
управління Державного казначейства
України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що позивачем
заявлені вимоги до відповідача -
Державної Казначейської Служби
України, на якого в даному конкретному
випадку, не покладено обов'язку
повернення грошових коштів позивачеві.

Так за змістом п.8 постанови Кабінету
Міністрів України від 09.07.2008 р. №609 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів з рахунків на яких
обліковуються кошти державного та
місцевих бюджетів, або бюджетних
установ (із змінами, внесеними згідно
постанови КМ №536-2011-п від 25.05.2011 р.)
національна або іноземна валюта,
вилучена податковими, митними,
правоохоронними органами та іншими
уповноваженими органами, повертається
за рішенням суду органами Державного
казначейства у порядку, встановленому
законодавством, з урахуванням вимог п.6
цього Порядку.

Правовими підставами для відмови в
задоволенні позовних вимог, суд
зазначив відсутність виникнення між
сторонами зобов'язальних
правовідносин щодо повернення
переданих відповідачеві грошових
коштів, тоді як в уточненій позовній
заяві ОСОБА_1 просила стягнути 40 932,10
грн. з індексацією суми за період з
16.11.2004 р. по день ухвалення рішення суду,
а також відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 17 000,00 грн., посилаючись на те, що
діями (бездіяльністю) правоохоронних
органів та відповідача їй були завдані
майнова шкода та моральні страждання,
які виразились у відмові повернути
належні їй на праві власності на
підставі свідоцтва про право на
спадщину грошові кошти, з посиланням на
ст.ст. 321, 1166, 1167, 1172, 1173 ЦК України.

Оскільки суд першої інстанції
неправильно визначився з правовими
підставами позову рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням у
справі нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог з підстав
недоведеності ОСОБА_1 заподіяння їй
діями (бездіяльністю) відповідача
майнової та моральної шкоди.

Так з матеріалів справи убачається, що
на звернення ОСОБА_1 до Світловодського
УДК ГУ Державного Казначейства України
у Кіровоградській області від 02.012.2009 р.
про повернення коштів з бюджету, їй
було роз'яснено, що відповідно до вимог
п.5 постанови КМУ від 09.07.2008 р. № 609 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів з рахунків, на
яких обліковуються кошти державного та
місцевих бюджетів, або бюджетних
установ, їй необхідно надати
Світловодському УДК оригінал
виконавчого документу з зазначенням
реквізитів рахунків платника та
отримувача для того, щоб розпочати
процедуру безспірного списання
бюджетних коштів на її користь.

З зазначеного убачається, що орган
Державної казначейської служби
України діяв на підставі, в межах та у
спосіб наданих йому повноважень.

Права позивача підлягають захисту у
спосіб визнання за нею права власності
на майно, та зобов'язання органу
Державної казначейської служби
України повернути це майно.

Зважаючи на викладене, та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 7 листопада 2013 р.
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України про відшкодування
шкоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: