Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/309/14Головуючий у 1-й
інстанції Мосейко Я.В. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Кочеткової
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на
рішення Пологівського районного суду
Запорізької області від 21 листопада 2013
року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк) до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

Банк звернувся до суду з позовом, до
ОСОБА_3 (як колишнього працівника
Банку), неправомірними діями якого
Банку завдано майнову шкоду, та якій у
подальшому уточнив (а.с.64-65) і в якому на
підставі ст. ст. 22, 1166, 1191 ЦК України
просив стягнути з відповідача ОСОБА_3
на користь Банку суму спричиненої
матеріальної шкоди у розмірі 30 734,30 грн.,
з яких розмір завданих збитків - 26 728,87
грн. (сума здійснених Банком платежів
клієнтів Банку, які були раніше
відмінені відповідачем ОСОБА_3),
заборгованість з пені за період з 06.06.2011
року по 11.06.2013 року - 4 005,43 грн. (остання
нарахована відповідно до внутрішнього
наказу банку № СП-2009-322 від 16.04.2009 року
відповідно до якого на суму
спричиненої матеріальної шкоди
нараховуються додаткові суми).

В обґрунтування свого позову Банк
посилався на постанову Пологівського
районного суду від 19.12.2011 року, якою
ОСОБА_3 була звільнена від кримінальної
відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ст. ст. 191 ч. 2, 366 ч.1, 362 ч.1 КК
України у зв'язку із застосуванням до
неї амністії.

Рішенням Пологівського районного суду
Запорізької області від 21 листопада 2013
року позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" шкоду, завдану злочином у
розмірі 26 728,87 грн., в іншій частині
позову - відмовлено.

Питання про судові витрати не
вирішувалось.

Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, Банк у своїй
апеляційній скарзі просив вказане
рішення суду першої інстанції змінити,
задовольнити позовні вимоги Банку в
повному обсязі.

Заслухавши представника Банку, якій
підтримав апеляційну скаргу та
викладене у ній, просив останню
задовольнити; відповідача ОСОБА_3, яка
вважала рішення суду першої інстанції
законним і обгрунтованим, просила
залишити останнє без змін, дослідивши
зміст апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів апеляційного
суду дійшла до висновку, що апеляційна
скарга Банку не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Задовольняючи позов Банку частково та
стягуючи з відповідача ОСОБА_3, як
колишнього працівника Банку, на
користь останнього лише суму завданих
збитків внаслідок неправомірних дій у
розмірі 26 728,87 грн. та відмовляючи у
стягненні з відповідача на користь
Банку пені за період з 06.06.2011 року по
11.06.2013 року - 4 005,43 грн., яка нарахована
відповідно до внутрішнього наказу
Банку № СП-2009-322 від 16.04.2009 року, суд
першої інстанції виходив із вимог
чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права.

Так, встановлено, що ОСОБА_3 працювала в
ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.12), з
26.04.2010 року по 24.02.2011 року на посаді
касира-операціоніста пункту прийому
платежів № 78 Пологівського відділення
Запорізького регіонального управління
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", розташованого на
території Пологівського МРЕВ УДАІ
ГУМВС України в Запорізькій області
(трудовий договір, копія а.с.6-7).

Під час роботи ОСОБА_3 у Банку,
внаслідок неправомірних дій при
виконанні трудових обов'язків
останньою, Банку було завдано прямих
збитків на загальну суму - 26 728,87 грн.
(сума здійснених Банком платежів
клієнтів Банку, які були раніше
відмінені відповідачем ОСОБА_3), що
вбачається із змісту уточненої
позовної заяви Банку (а.с. 64-65) та
підтверджується постановою
Пологівського районного суду від 19.12.2011
року (набрала законної сили 04.01.2012 року)
відносно ОСОБА_3, за якою остання була
звільнена від кримінальної
відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ст.ст. 191 ч.2, 366 ч. 1, 362 ч.1 КК
України на підставі п."б" ст.1 Закону
України "При амністію в 2011 році" (копія
а.с.8-9) та іншими дослідженими судом
першої інстанції письмовими доказами,
які містяться у матеріалах цієї справи.

Суд першої інстанції при вирішенні
цієї цивільної справи правильно
виходив із вимог ст.11 ч.1 ЦПК України, а
саме: розглядав дану справу в межах
заявлених Банком позовних вимог.

Банк мав право на заявлення
вищезазначеного позову саме у порядку
цивільного судочинства, оскільки у
кримінальній справі позов Банку був
залишений без розгляду постановою
Пологівського районного суду від 19.12.2011
року (копія а.с.8-9).

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що в силу вимог ст. ст. 22, 1166,
1191 ЦК України, ст. 174 ч. 4 ЦПК України
(відповідач ОСОБА_3 позов Банку у цій
частині визнала у повному обсязі) Банк
має право на стягнення з ОСОБА_3, як
винної особи, лише суми реальних
збитків (виплаченого відшкодування) 26
728,87 грн. (а.с.40-51).

Оскільки, нарахування будь-якої пені на
ці збитки, у тому числі Банком
відповідно до внутрішнього наказу
Банку № СП-2009-322 від 16.04.2009 року за
період з 06.06.2011 року по 11.06.2013 року - 4 005,43
грн., не передбачено законом.

При вищевикладених обставинах, доводи
апеляційної скарги Банку є такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображають позицію
позивача Банку, яку він вважає такою, що
є єдино вірною та єдино можливою.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами по справі,
дав їм належну правову оцінку, а також
дослідив надані сторонами докази і
відповідно їх оцінив. Суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
та прийняв рішення, яким спір знайшов
своє належне вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для зміни або скасування рішення суду
першої інстанції.

Крім того, у разі відмови Банку у
задоволенні його апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції у
повному обсязі, останній не має права
на відшкодування за рахунок
відповідача ОСОБА_3 судових витрат у
сумі 206,16 грн. (платіжне доручення а.с. 86),
пов'язаних із розглядом справи у суді
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК "ПРИВАТБАНК" відхилити.

Рішення Пологівського районного суду
Запорізької області від 21 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Кочеткова І.В.Гончар М.С.