Справа № 0907/2-535/2011
Провадження № 22-ц/779/239/2014
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т.М
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого : Мелінишин
Г.П.

суддів:
Бойчука І.В., Фединяка В.Д.

секретаря:
Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи без самостійних вимог на стороні
відповідача - Івано-Франківська міська
рада, орган опіки і піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та встановлення
порядку користування нею, зобов'язання
знести самочинно встановлений гараж за
апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
02 листопада 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись в суд із позовом, уточнивши
його в подальшому, до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи без самостійних
вимог на стороні відповідача -
Івано-Франківська міська рада про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та встановлення
порядку користування нею, зобов'язання
знести самочинно встановлений гараж.

Свої вимоги мотивували тим, що їм в
рівних долях належить квартира
АДРЕСА_3. Відповідачі є власниками
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 цього будинку.
Рішенням Івано-Франківської міської
ради від 26.09.2002 року їхній будинок знято
з балансу ЖЕО-8 та передано у власність
жильцям. Прибудинкова територія
знаходиться в спільному користуванні
жильців, будь-якого рішення з приводу
її розмежування чи розподілу міська
рада не приймала. Протягом десяти років
між попереднім власником квартири
НОМЕР_2 та іншими сусідами не виникало
питань щодо користування спірною
земельною ділянкою. Однак, відповідач
ОСОБА_7, після придбання квартири
НОМЕР_2 захопив більшу територію
земельної ділянки. Оскільки всі три
квартири будинку мають окремі входи, то
потребують вільного, належно
виділеного доступу до квартир по
прибудинковій території.

ОСОБА_4 того, ОСОБА_7 самочинно
встановив гараж на прибудинковій
території, що підтверджується листом
управління архітектури №К/98 від 09.03.2010
року. Однак, інспекція
Держархбудконтролю в
Івано-Франківській області не вживає
заходи щодо вирішення питання знесення
цього гаражу.

Посилаючись на зазначені обставини
просили позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 26 лютого 2010 року проведено
заміну відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_5,
яка діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6 та залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - орган опіки і піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 02 листопада 2012 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_7 знести самочинно встановлений
гараж, який розташований на
прибудинковій території по вул.
Огарьова,1 в м. Івано-Франківську,
звільнивши самовільно зайняту
земельну ділянку під гаражем.

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою прибудинкової
території по вул. Огарьова в м.
Івано-Франківську.

Виділено в користування власникам
квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
земельну ділянку НОМЕР_1 розмірами по
периметру 2,29 м, 8,88 м, 10,21 м, 2,74 м, 5,16 м, 1 м,
5,6 м, 0,94 м, 7,9 м (від точки А за
годинниковою стрілкою) - площею 40,31 кв.м.
та земельну ділянку №1а розмірами по
периметру 9,51 м, 8,04 м, 2,36 м, 7,9 м (від точки
Б за годинниковою стрілкою) - площею 43,235
кв.м.

Виділено в користування власнику
квартири НОМЕР_2 - ОСОБА_7 земельну
ділянку НОМЕР_2 розмірами по периметру
7,99 м, 2,31 м, 3,74 м, 2,5 м, 2,65 м, 7,28 м, 5,66 м (від
точки В за годинниковою стрілкою) -
площею 52,9 кв.м.

Виділено в користування власникам
квартири НОМЕР_3 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 земельну ділянку НОМЕР_3
розмірами по периметру 5,05 м, 7,28 м, 6,18 м,
7,28 м (від точки Д за годинниковою
стрілкою) - площею 38,535 кв.м., земельну
ділянку НОМЕР_4 розмірами по периметру
5.16 м, 1 м, 5,16 м, 2,74 м, 1м (від точки К за
годинниковою стрілкою) - площею 7,9 кв.м.
та земельну ділянку НОМЕР_5 розмірами
по периметру 1 м, 2,45 м, 1 м, 2,45 м (від точки
N за годинниковою стрілкою) - площею 2,45
кв.м.

Виділено для спільного користування
власникам квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 та власникам квартири НОМЕР_3 -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну
ділянку №4 з розмірами по периметру 4,13
м, 0,44 м, 2,44 м, 0,73 м, 1,53 м, 3,77 м, 2,94 м -
загальною площею 4,67 кв.м. (по 2,335 кв.м.
для співвласників квартири НОМЕР_1 та
квартири НОМЕР_3).

Також вирішено питання щодо
судових витрат.

В решті вимог позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_8 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зазначає, що
на день ухвалення оскаржуваного
рішення вона відповідно до договору
дарування від 05.09.2012 року була
власником квартири АДРЕСА_2. Однак, її
не було залучено до участі у справі, чим
порушено її права та інтереси.

Також вказує, що в порушення вимог
Закону України «Про судову експертизу»
та Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998 року №53/3 по справі помилково
призначено судову-будівельну
експертизу, а не земельну-технічну
експертизу, основним завданням якої є
визначення можливості розподілу
(порядку користування) земельними
ділянками, розробка варіантів їх
розподілу.

Необґрунтованим є і висновок суду щодо
здійснення самочинного будівництва
гаража. При цьому судом не взято до
уваги, що для встановлення факту
самочинного будівництва посадова
особа органів державного
архітектурно-будівельного контролю
повинна здійснити перевірку, за
результатами їх проведення в актах
встановлюється наявність чи
відсутність самочинного будівництва,
яке здійснюється тією чи іншою особою.
Однак, в матеріалах справи такі
документи відсутні.

Не взято судом до уваги і тієї
обставини, що ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не є належними позивачами
щодо позовної вимоги про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
оскільки не є власниками землі або
землекористувачами.

З цих підстав просила рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду апелянт
доводи скарги підтримала, ОСОБА_7-
визнав, а представник
Івано-Франківської міської ради -
визнав частково, з наведених у ній
мотивів.

ОСОБА_4 та представник органу опіки та
піклування Івано-Франківської міської
ради доводів скарги не визнали
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 будучи
належним чином повідомленими в
засідання апеляційного суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом свої порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення до суду з даним позовом
сторони були власниками квартир
будинку по вул. Огарьова,1 в м.
Івано-Франківську.

Зокрема, відповідно до свідоцтва про
право власності від 05.07.1999 року
власниками квартири НОМЕР_3 є ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Квартира НОМЕР_1 належить на праві
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 04.08.2008 року
державним нотаріусом Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори Стецьків М.І. за
реєстром №1/1818, власником квартири
НОМЕР_2 був відповідач ОСОБА_7

В той же час, як вбачається із договору
дарування квартири від 05.09.2012 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Івано-Франківської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за №1-1105,
ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 квартиру
АДРЕСА_2 (а.с.222).

Відповідно до ст.ст. 210, 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. У випадках,
встановлених законом, якщо правочин
підлягає державній реєстрації, він є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації. Зокрема, ст. 182 ЦК України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

ОСОБА_4 того, згідно положень ст. ст.334, 640
ЦК України якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Зі змісту договору дарування
вбачається, що при його укладенні
державним нотаріусом було роз'яснено
необхідність державної реєстрації
договору та права власності на
квартиру в Обласному комунальному
підприємстві «Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації» (а.с.222 зворот).

Однак, як з'ясовано в засіданні
апеляційного суду у встановленому
законом порядку договір дарування
квартири від 05.09.2012 року в ОКП
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації» обдарованою
ні на момент постановлення рішення
судом першої інстанції, ні на час
розгляду в апеляційній інстанції не
зареєстровано, аналогічно як і не
зареєстровано право власності на
відчужувану квартиру.

ОСОБА_4 того, з оглянутого у судовому
засіданні паспорта ОСОБА_8 встановлено,
що вона зареєстрована за адресою
АДРЕСА_4, де і проживає, що відповідно
підтверджено нею в засіданні
апеляційного суду. Вказана адреса
проживання зазначена також і в
договорі дарування квартири.

За таких обставин посилання апелянта,
що суд фактично вирішив питання про її
права та обов'язки не залучивши до
участі в справі не заслуговує на увагу.

Приймаючи до уваги вищезазначене та
враховуючи, що ОСОБА_8 не набула права
власності на квартиру АДРЕСА_2, для
здійснення змісту якого, зокрема
користування майном, можливим є
встановлення порядку користування
земельною ділянкою у передбачених
законом випадках, колегія суддів
вважає, що твердження про порушення її
законних прав та інтересів в
результаті постановлення
оскаржуваного рішення є
необґрунтованим. Тому відповідно
відсутні підстави для їх захисту.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Іншими сторонами рішення суду не
оскаржено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 02 листопада 2012 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк