Справа № 591/8804/13-ц
Провадження № 2/591/101/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого Грищенко О.В., секретаря
Біріної Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що
вони з відповідачами є сусідами, і
ОСОБА_3 мешкає в квартирі № 56, а ОСОБА_4 -
в квартирі № 56, що розташовані навпроти
їхньої квартири. Відповідачі без
отримання відповідного дозволу та
оформлення передбачених законом
документів, самовільно здійснили
добудову тамбуру, чим створив їм
перешкоди в користуванні допоміжним
приміщенням загального користування -
коморою, де зберігаються речі
позивачів. Оскільки у них відсутні
ключі від нових дверей тамбуру, то
позивачі позбавлені можливості
потрапити до цієї комори, яка
розташована в тамбурі. Просить
постановити рішення, яким усунути
перешкоди позивачам в користуванні
коридором загального користування , а
також коморою на шостому поверсі
житлового будинку АДРЕСА_1, а саме:
зобов'язати відповідачів здійснити за
власний рахунок демонтаж цегляної
перегородки (стіни) та дверей,
встановленої на вході до комори
загального користування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що
власником квартири АДРЕСА_1 є його
матір - позивач ОСОБА_1 Позивачі
зареєстровані за адресою АДРЕСА_4. В
квартирі АДРЕСА_1 лише він - ОСОБА_2
Після того, як відповідачі здійснили
добудову тамбуру, збільшивши його
площу на один метр та встановили двері,
від яких у нього не має ключів, він не
може потрапити до комори загального
користування, де зберігаються його
речі.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечував, пояснив, що він не є
власником квартири № 56 у вказаному
будинку та не зареєстрований у ній. В
цій квартирі мешкають його родичі, а
він інколи буває у них в гостях.
Будь-яких перешкод позивачу в
користуванні коморою не створює,
оскільки йому взагалі не відомо, хто і
коли добудував цей тамбур, та чи була
взагалі здійснена добудова, двері від
тамбуру на ключ не зачиняються, тому
позивачі мають вільний доступ до
комори, від якої у них є ключі. З вимогою
про надання ключів від дверей тамбуру
позивачі не зверталися. Позов вважав
необґрунтованим та просив в його
задоволенні відмовити, вважав також, що
він є неналежним відповідачем у справі.

Відповідач ОСОБА_4 пояснила суду, що
вона, її чоловік та донька є
співвласниками квартири № 56 у
вказаному будинку. Їй також не відомо,
чи здійснювалася добудова тамбуру,
оскільки тамбур і двері тамбуру
існували на протязі всього їхнього
проживання в цьому будинку.
Підтвердила також, що ніхто не
звертався до неї з проханням надати
ключі від дверей тамбуру, оскільки
двері не зачиняються на ключ. Просила в
задоволенні позову відмовити за
необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надані сторонами докази, заслухавши
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 є єдиним власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з Реєстру прав власності на
нерухоме майно. (а.с.34).

Сам позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснив, що не є власником та
не зареєстрований в цій квартирі, хоча
і мешкає в ній за згодою власника - його
матері ОСОБА_1 Власник ОСОБА_1 також не
зареєстрована в цій квартирі та не
проживає в ній. Цей факт встановлений в
судовому засіданні та не заперечувався
іншою стороною.

На підтвердження існування в коридорі
загального користування добудови
тамбуру з встановленими дверми позивач
надав фотокартки, які були оглянуті в
судовому засіданні (а.с.23-25).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються
цивільно-правовими нормами, зокрема, ЦК
України.

Згідно з ч. 2 ст. 389 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користуватися та
розпоряджатися своїм майном.

Статтею 60 ч. 1 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачами не надано
жодних доказів на підтвердження того,
що відповідачі створюють їм перешкоди
у здійсненні ними права користуватися
та розпоряджатися своїм майном, яке
знаходиться в коморі, а також самою
коморою в коридорі загального
користування. Крім того, з пояснень
самого позивача в судовому засіданні
вбачається, що він не є власником
квартири, а його матір - позивачка
ОСОБА_1, хоча і є власником квартири, але
в ній не зареєстрована та постійно
мешкає за адресою АДРЕСА_4.

Таким чином, позивачем не доведено, і
судом не встановлено, що відповідачі
чинять позивачам перешкоди в
користуванні коридором загального
користування, та коморою. Жодних
доказів на підтвердження здійснення
саме відповідачами самочинної
прибудови стіни тамбуру та
встановлення дверей від нього, які
зачиняються на ключ, суду не надано.
Крім того, на думку суд, у позивачів
відсутні підстави звертатися з таким
позовом до суду, оскільки позивач
ОСОБА_2 не зареєстрований та не є
власником квартири в зазначеному
будинку, а тому не може вважатися також
співвласником допоміжних приміщень та
коридорів загального користування в
ньому, а позивач ОСОБА_1, хоча і є
власником квартири, але в ній не
зареєстрована та постійно мешкає за
іншою адресою, тобто відсутні жодні
докази про те, що права позивачів
порушуються. Як пояснив сам позивач
ОСОБА_2 в судовому засіданні, до
компетентних державних органів, які
здійснюють контроль щодо здійснення
добудов, перебудов, перепланувань у
будинках. Таким чином, позивачі, не
маючи на це підстав, стверджують, що
добудова стіни тамбуру здійснена
незаконно та саме відповідачами.
Виходячи з викладеного, підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 389, 391 Цивільного
Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити у звязку з
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя