АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася у суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09
червня 2014 р. за участю належного їй
автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1,
який стояв на узбіччі та автомобіля
«Чері» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2, відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої її автомобілю завдано
механічних ушкоджень.

Зазначала, що відповідно до звіту з
оцінки вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу № 73/14 від
18 червня 2014р. складеного суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_3, в
результаті пошкодження автомобіля
завданий йому матеріальний збиток
становить 4 695 грн. 70 коп.

Вказувала, що автомобіль, яким керував
відповідач, був застрахований й нею
були понесені матеріальні витрати, для
повідомлення відповідача та страхової
компанії про здійснення авто
товарознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля.

Посилаючись на викладені обставини,
просила стягнути з відповідача на її
користь заподіяні матеріальні збитки,
спричинені дорожньо-транспортною
пригодою, в сумі 4 695 грн. 70 коп., витрати
пов'язані з повідомленням відповідача
та страхової про проведення оцінки
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля, в сумі 42 грн., вартість
складання звіту авто товарознавчого
дослідження - 550 грн., 2 000 грн. моральної
шкоди та сплачений судовий збір, в сумі
243 грн. 60 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 жовтня 2014 р. позов
задоволено частково. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 1 000 грн. та 243 грн.
60 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить, за змістом апеляційної скарги,
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог скасувати й ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

В апеляційні скарзі відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, просить
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог
скасувати й ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову в задоволені
позову.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1, яка
подану нею апеляційну скаргу
підтримала частково й просила
скасувати рішення районного суду в
частині вимог про відшкодування
моральної шкоди, ОСОБА_2, який просив
задовольнити подану ним апеляційну
скаргу, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає апеляційні скарги такими, що не
підлягають задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи, 09
червня 2014 р. за участю належного ОСОБА_1
автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1,
який стояв на узбіччі та автомобіля
«Чері» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2, відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобілю позивачки
завдано механічних ушкоджень.

Постановою Обухівського районного
суду Київської обл. від 20 червня
2014 р. винним у даній
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_2, за що останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП /а.с.14-15/.

Згідно звіту з оцінки вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу, складеного
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
від 18 червня 2014 р. за №73/14 вартість
відновлювального ремонту належного
позивачці автомобілю складає 4 695 грн. 70
коп. /а.с.16-19/.

Матеріли справи свідчать, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Чері»д.н.з. НОМЕР_2
- ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ СК
«Інкомстрах» згідно Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/2094962, зі строком дії з 19
червня 2013 р. до 18 червня 2014 р., з нульовою
франшизою /а.с.34/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення матеріальних
збитків районний суд, з урахуванням
положень ст.526, 990, 1194 ЦК України та
п.3 ст.20 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виходив з того, що відповідач
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність у ПрАТ СК
«Інкомстрах», дорожньо-транспортна
пригода сталася під час дії полісу
страхування у зв'язку з чим відсутні
правові підстави до покладення на
нього обов'язку по відшкодуванню
заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1
підтримала подану нею апеляційну
скаргу лише в частині вирішення судом
вимог про відшкодування моральної
шкоди, мотивуючи тим, що майнову шкоду
Моторним транспортним страховим бюро
України було виплачено їй у повному
обсязі.

За таких обставин, колегія суддів
перевіряє законність рішення суду в
частині вирішення вимог про
відшкодування моральної /немайнової/
шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
позивачки на відшкодування моральної
шкоди 1 000грн., районний суд, виходив з
характеру правопорушення, а також
враховував ступінь вини відповідача,
фактичний розлад нормального життя
позивачки, нервової напруги та
завданих їй переживань щодо
пошкодження автомобіля, порушення її
права нормально користуватися
автомобілем.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів та ґрунтуються на нормах
матеріального права та керівних
роз'ясненнях, які містяться у п.5
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р.
за №5.

Матеріалами справи доведено
заподіяння позивачці внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_2 моральної
шкоди.

Встановлений судом розмір такої шкоди,
в сумі 1 000грн., відповідає характеру та
тривалості заподіяних ОСОБА_1
моральних страждань та є правильним.

Доводи апеляційних скарг сторін щодо
необґрунтованості визначеного судом
розміру шкоди не заслуговують на увагу,
остільки висновків суду не
спростовують, й на підтвердження
заявленого сторонами не надано
належних доказів.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, матеріали
справи, у їх сукупності, а також,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до часткового задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційних скарг висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/24618/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13982/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.