Справа № 185/9136/14-ц
Провадження № 2/185/3705/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
при секретарі судового засідання Воротник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2014 року йому на праві приватної власності належить квартира №45, розташована в будинку №45 по вул.Нова у м.Павлограді Дніпропетровської області. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який був попереднім власником зазначеної квартири. Договір купівлі-продажу квартири укладався з ОСОБА_3 та від імені ОСОБА_4 за довіреністю. Відповідач не проживає у спірній квартирі майже три роки. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні власністю. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеною кваритою.
У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира №45, розташована в будинку №45 по вул.Нова у м.Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 03 вересня 2014 року між позивачем, з однієї сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_3, з другої сторони. /а.с.6/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 /а.с.7/.
Як вбачається з довідки про реєстрацію та склад сім'ї, у квартирі, розташованій за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно акту, складеного 29.08.2014 року комісією КП "Житлосервіс 2" за участю сусідів, за адресою: АДРЕСА_1, з 1998 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте у квартирі не проживає на протязі трьох років /а.с.8/.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою : АДРЕСА_2, відповідач не проживає більше одного року, а лише зареєстрований в ній.
Згідно умов п.4 договору купівлі-продажу квартири продавці, у тому числі і відповідач, гарантували покупцю, тобто позивачу, той факт, що до 18 вересня буде знято з реєстрації місця проживання власника квартири ОСОБА_2 та усіх інших зареєстрованих осіб.
В звязку з тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, позивач обмежений у реалізації свого права на розпорядження та користуванні своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя ОСОБА_5

Згідно з оригіналом. Суддя М.М. Перекопський