АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/513/14
Головуючий 1 ін. - Юдін Є.О.
Справа № 635/8584/13-ц
Категорія: поділ майна
Доповідач - Котелевець
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Шаповал
Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря -
Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи -
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», про поділ майна подружжя,

в с т
а н о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся у
суд із позовом до ОСОБА_3, за участю
третьої особи - Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
(далі - ПАТ «ОТП Банк»), про поділ майна
подружжя.

На обґрунтування вказав, що з 10
жовтня 2007 року перебував у юридичному
шлюбі з ОСОБА_3, зареєстрованому в
Мереф`янській міській раді
Харківського району Харківської
області за актовим записом № 221.
Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 30 вересня 2013
року шлюб між ними розірвано.

До реєстрації шлюбу вони проживали
разом однією сім'єю в орендованій
квартирі АДРЕСА_1.

Під час сумісного проживання 22
червня 2006 року вони придбали будинок
АДРЕСА_2, право власності на який
зареєстровано на відповідачку.

Для оформлення договору
купівлі-продажу 22 червня 2006 року було
укладено договір

кредиту № SML-702/082/2006, за умовами якого
Акціонерний комерційний банк
«Райфайзенбанк Україна»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», надав ОСОБА_3

гроші в розмірі 12 000 доларів США.

В цей же день укладено договір
поруки, згідно умов якого він поручився
перед ПАТ

«ОТП Банк» за виконання
відповідачкою своїх зобов'язань щодо
кредитного договору.

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати будинок № 3 по вул.
Санаторній в

м. Мерефі Харківського району
Харківської області спільною сумісною
власністю, а за ним

- право власності на ? частину цього
майна.

Відповідачка позов не визнала,
посилаючись на те, що будинок придбаний
за її особисті кошти.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 25
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, постановити нове рішення
про задоволення позову. Зокрема,
посилається на те, що судом не взято до
уваги пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про його фактичне
проживання разом з відповідачкою
однією сім'єю без реєстрації шлюбу до
укладення договору купівлі-продажу
спірного будинку, а також обставини
укладення з ним договору поруки.

ОСОБА_3 рішення суду першої
інстанції не оскаржила, своїх
заперечень на

апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з положеннями часин 1, 2 ст. 21 СК
України шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без реєстрації шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК
України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК
України слід виходити з того що ця
норма поширюється на випадки, коли
чоловік і жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі та між ними
склалися усталені відносини, які
притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, упродовж якого було
придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та її чоловік у зв'язку з
навчанням, робою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Аналіз цих норм дає підстави для
висновку, що встановлені в ч. 2 ст. 3 СК
України винятки, згідно з якими
подружжя вважається сім'єю, стосуються
офіційно зареєстрованих шлюбів.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3
є власницею житлового будинку з
відповідними надвірними будовами
АДРЕСА_2 згідно договору
купівлі-продажу, посвідченого 22 червня
2006 року приватним нотаріусом
Харківського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8 за
реєстровим № 1582.

10 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Мереф`янською міською радою
Харківського району Харківської
області шлюбі за актовий запис № 221
зареєстровано шлюб.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 30 вересня 2013
року шлюб між сторонами розірвано (а. с.
8, 89, 95).

Посилаючись на те, що дане житло є
спільною сумісною власністю подружжя,
позивач звернувся до суду з позовом про
його поділ. Однак вимог щодо проживання
з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу за правилами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України пред'явлено не було.

Оскільки відповідне рішення з огляду
на положення гл. 6 ЦПК України відсутнє,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову про визнання будинку АДРЕСА_2
спільною сумісною власністю.

Справа розглянута в межах заявлених
вимог.

Доводи апеляційної скарги про
укладення договору поруки не можуть
бути прийняті до уваги. Факт сплати
кредиту ОСОБА_3 свідчить про належне
виконання обов'язків за кредитним
договором № SML-702/082/2006 та не є
безумовною підставою для поділу
спірного будинку між сторонами.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1
п. 1, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді