Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі Халіній
А.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення ідеальної частки квартири,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого вказала,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік,
ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася
спадщина на майно, що належало ОСОБА_3, в
тому числі, на частку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Інших
спадкоємців першої черги спадкування
за законом, немає. Спадкодавцем було
залишено заповіт, відповідно до змісту
якого, він заповів належне йому майно
відповідачці ОСОБА_2. В свою чергу,
відповідачка прийняла спадщину шляхом
подачі нотаріусу відповідної заяви. За
ступенем родинних відносин,
відповідачка є племінницею
спадкодавця. Разом з тим, оскільки, на
час відкриття спадщини, позивачка
досягла пенсійного віку, вважає, що, як
непрацездатна вдова, має право
успадкувати половину частки, яка
належала б їй у разі спадкування за
законом. Позивачка прийняла спадщину
шляхом подачі нотаріусу відповідної
заяви. Але, через відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, яка
міститься в постанові № 1633/02-31 від
11.07.2013 р., вона позбавлена можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом. Відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частину нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
нотаріус вмотивував тим, що зазначена
квартира є об'єктом права спільної
власності, але, в свідоцтві на право
власності на житло № 9632, виданому
підприємством по ремонту та
експлуатації житлового фонду
«Житловик» міста Маріуполя Донецької
області 07 жовтня 1993 року, зазначена
лише площа 18,28 кв.м., яка належала
померлому у вказаній квартирі, без
визначення розміру її ідеальної частки
у спільній власності. Для вирішення
цього питання та визначення розміру
частки, що належала спадкодавцю у
спільному майні, нотаріус рекомендував
звернутися до суду. Просила визнати за
нею право власності на 1/4 частину
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до заяви від 09
жовтня 2013 року, позивачка змінила
позовні вимоги та просила визначити
розміри ідеальних часток, що належать
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у праві спільної
власності на квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності,
підтримала вимоги, просила позов
задовольнити. Не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, проти
задоволення позову не заперечувала.

Суд, дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, дійшов
висновку про те, що позов знайшов своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 14 грудня 2012 року,
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Акт смерті
зареєстровано Іллічівським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій області
14 грудня 2012 року за актовим записом №
1553.

Згідно свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_2, 02 жовтня 1961 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено шлюб, який
зареєстровано Будинком одруження
міста Жданова Сталінської області за
актовим записом № 2088. Після реєстрації
шлюбу дружині присвоєно прізвище
ОСОБА_1. З цього суд дійшов висновку про
те, що позивачка ОСОБА_1 дійсно є
дружиною спадкодавця ОСОБА_3.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Отже, позивачка дійсно є спадкоємцем
першої черги спадкування за законом
після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 1633/02-31 від 11 липня 2013
року, відмовлено ОСОБА_1 в видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частину нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. У мотивувальній частині
цієї постанови викладено наступне: «…В
провадженні Третьої маріупольської
державної нотаріальної контори
відкрито спадкову справу № 130/2013 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.
Спадкову справу заведено 28 лютого 2013
року. Спадкоємець за законом, ОСОБА_1,
дружина спадкодавця, спадщину прийняла
шляхом подачі заяви відповідного
змісту за вхід. № 261 від 28.02.2013 року.
Спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2
спадщину прийняла шляхом подачі заяви
відповідного змісту за вхід. № 742 від
30.05.2013р. На час смерті померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишилося
спадкове майно, яке складається з:
частини жилої квартири за АДРЕСА_1, що
складає 18,28 кв.м., та розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що належало
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право власності на житло за № 9632,
виданого державним підприємством по
ремонту та експлуатації житлофонду
«Житловик» міста Маріуполя Донецької
області 07.10.1993 року. Співвласником на
частину вище названою квартири, що
складає 18,28 кв.м., є дружина померлого,
ОСОБА_1 Але, з поданих спадкоємцем
ОСОБА_1 документів на квартиру за
АДРЕСА_1, а саме: свідоцтва про право
власності на житло за № 9632, виданого
державним підприємством по ремонту та
експлуатації житлофонду «Житловик»
міста Маріуполя Донецької області
07.10.1993 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка
належить їм на праві спільної сумісної
власності, вказані квадратні метри, а
не частки кожного з співвласників
житла. А, для видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом треба
визначення часток кожного з них у праві
власності на нерухоме майно…».

Із свідоцтва про право власності на
житло № 9632, виданого 07 жовтня 1993 року
підприємством по ремонту та
експлуатації житлового фонду
«Житловик» міста Маріуполя Донецької
області, вбачається, що квартира, за
адресою: АДРЕСА_1 має загальну площу 36,56
кв.м. та належить на праві спільної
власності ОСОБА_3 - 18,28 кв.м. та ОСОБА_1 -
18,28 кв.м.. Це свідоцтво зареєстровано
міським комунальним підприємством
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» 19 квітня 1994 року за
реєстраційним номером 37978.

Виходячи з загальної площі зазначеної
квартири - 36,56 кв.м., а також з розміру
площ у цій квартирі, що закріплені за
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свідоцтвом про право
власності на житло № 9632 - по 18,28 кв.м. за
кожним, суд дійшов висновку про те, що
квартира, за адресою: АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках,
тобто по 1/2 частині кожному.

Отже, до складу спадщини, що відкрилася
після ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
увійшла 1/2 частина квартири, за адресою:
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 174, 209, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
ідеальної частки квартири -
задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1
належить по 1/2 частині кожному у праві
спільної власності на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд міста
Маріуполя протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко