Справа№751/84/14-ц
Провадження №6/751/123/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.
Г.

при секретарі Лящинська
М. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
30.07.2013,

В С Т А Н О В И
В :

30.12.2013 ОСОБА_2 звернулася до суду з
заявою про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 30.07.2013 за позовом
ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. В обґрунтування заявлених
вимог зазначає, що оскаржуваним
рішенням Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнській фінансовий союз» від
30.07.2013 було задоволено позовні вимоги
ПАТ «Альфа-Банк». Зазначає, що рішення
третейського суду прийняте у справі, що
не підвідомча третейському суду,
оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про третейські суди»
третейські суди не мають права
розглядати справи у спорах щодо
захисту прав споживачів послуг банку
(кредитної спілки). Вважає, що дане
рішення підлягає скасуванню, оскільки
вона була позбавлена права на вільне
волевиявлення щодо обрання
третейського суду для вирішення спору,
а також не була належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи. Вказує, що дізналася про
існування рішення третейського суду
від 30.07.2013 після отримання ухвали
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 01.11.2013 про видачу
виконавчого листа на підставі рішення
третейського суду.

Заявник в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку (а.с.19), з клопотаннями
про відкладення розгляду справи до
суду не зверталася.

Представник заінтересованої особи ПАТ
«Альфа-Банк» в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с.20), клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України, суд
вважає за можливе слухати справу у
відсутність сторін, оскільки неявка
осіб не перешкоджає розгляду справи
про скасування рішення третейського
суду.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
матеріали справи третейського суду №
1136-11/285/13, суд приходить до висновку, що
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
Постійно діючим Третейським судом при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» 30.07.2013 суддею
Воронцова М.В. по справі за позовом ПАТ
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
було прийнято рішення, згідно якого
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були
задоволено у повному обсязі,
постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 500198151 від 20.01.2011 в сумі: за кредитом - 28
344,24 грн., по відсотках - 14 119,42 грн., штраф
- 12 838,35 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Альфа-банк» витрати по
сплаті третейського збору в сумі 400,00
грн. (а.с.33-34 Третейської справи).

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди», рішення третейського
суду є остаточним і оскарженню не
підлягає, окрім випадків, передбачених
даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду
може бути оскаржено сторонами, третіми
особами, а також особами, які не брали
участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про
їх права і обов'язки, у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ. Заяву про
скасування рішення третейського суду
може бути подано до компетентного суду
протягом трьох місяців з дня прийняття
рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання
ОСОБА_1 строків, передбачених ст. 51
Закону України «Про третейські суди»,
суд враховує, що як наголосив
Європейський суд з прав людини у справі
«Мірагаль Есколано та інші проти
Іспанії», сторони повинні мати
можливість скористатися правом на
вчинення позову з того моменту, коли
вони ознайомилися із рішенням, що
покладають на них обов'язки або можуть
порушувати їхні законні права чи
інтереси. Як засіб спілкування між
органами та сторонами, вручення
рішення створює можливість для сторін
знайомитись з рішенням та підставами
для нього, таким чином надаючи їм змогу
оскаржити його, якщо вони вважатимуть
це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського
суду було винесено 30.07.2013, заява про
скасування рішення була подана до суду
30.12.2013, після того, як заявник у
листопаді 2013 року дізналася про
оскаржуване рішення, що знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні,
тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, ст. 55
Конституції України, суд вважає, що
строк звернення до суду пропущений з
поважних причин, а тому він підлягає
поновленню.

Частиною третьою статті 51 Закону
України «Про третейські суди» та ст. 389-5
ЦПК України визначено вичерпний
перелік підстав для скасування рішення
третейського суду, а саме: справа, по
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано недійсною судом; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідає вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Законом України «Про третейські суди»
визначено, що третейська угода є угодою
сторін про передачу спору на
вирішення третейським судом і,
відповідно належність її форми і
змісту, наявність всіх істотних умов,
передбачених законом, є обов'язковою
умовою правомірності третейського
розгляду та третейського рішення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Відповідно до ст. 12 цього Закону,
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода може містити як вказівку про
конкретно визначений третейський суд,
так і просте посилання на вирішення
відповідних спорів між сторонами
третейським судом. Крім того, вона
повинна відповідати вимогам,
встановленим цивільним
законодавством.

Так, у відповідності до умов кредитного
договору № 500198151 від 21.01.2011 (а.с.9
Третейської справи), судовий захист
прав та законних інтересів, які мають
сторони в зв'язку з кредитним договором
та розгляд і вирішення всіх не
вирішених сторонами шляхом
переговорів спорів, які виникають або
можуть виникнути між сторонами з
питань виконання, зміни, розірвання
ними кредитного договору відбувається
у Постійнодіючому Третейському суді
при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту. Розгляду і
остаточному вирішенню у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту підлягають в тому
числі, але не виключно, спори, предметом
яких є виконання (невиконання,
неналежне виконання) договору,
припинення (розірвання) договору,
стягнення неустойки, зміна умов
договору, відшкодування завданих
порушенням договору збитків,
недійсність кредитного договору,
неукладеність договору, відновлення
становища, яке існувало до порушення
договору тощо. Справа розглядається
одним третейським суддею, який
призначається головою Постійнодіючого
Третейського суду при Всеукраїнської
громадської організації
«Всеукраїнський фінансовий союз».
Підписанням даного договору сторони
надали свою згоду на такий порядок
призначення третейського суду для
кожного спору, що може виникнути між
ними в зв'язку з договором. Сторони
домовились, що розгляд їх спору у
третейському суді буде проходити
виключно на підставі наданих сторонами
письмових матеріалів, без проведення
усного слухання і виклику сторін.

Судом встановлено, що третейська угода
у вигляді третейського застереження
укладена між сторонами відповідно до
вимог ст. 12 ЗУ «Про третейські суди».

Встановлено, що ОСОБА_1 була стороною, а
саме відповідачем по справі, їй
надсилалась копія ухвали про початок
розгляду третейської справи від 12.07.2013
(а.с.2-3 Третейської справи) та копія
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 30.07.2013 (а.с.35
Третейської справи). Не можуть бути
прийняті до уваги доводи заявника про
те, що розгляд позову ПАТ «Альфа-Банк» в
третейському суді відбувся без її
участі, оскільки законом не
передбачено такої підстави для
скасування рішення третейського суду
як розгляд справи за відсутності
будь-кого зі сторін, які не повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи. Пункт 5 ст. 51 Закону
України «Про третейські суду» визначає
як одну із підстав для скасування
рішення третейського суду у випадку,
коли третейський суд вирішив питання
про права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі. В зазначеному пункті
мова йде про склад осіб по справі, а не
про розгляд справи без участі всіх
сторін.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про третейські суди», суд вважає, що
спір, по якому винесено рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у справі № 1136-11/285/13 за
позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, підвідомчий третейському
суду.

Суд вважає необґрунтованими посилання
заявника на п. 14 ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» щодо справ у
спорах щодо захисту прав споживачів, у
тому числі споживачів послуг банку,
який вступив у дію 12 березня 2011 року,
оскільки він не розповсюджується на
спори про стягнення заборгованості з
боржників, до яких ПАТ «Альфа-Банк»
звертається не з позовом щодо захисту
прав споживачів, а з позовом про
стягнення заборгованості, тобто
захищаючи своє порушене право у
договірних правовідносинах.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем є фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує, або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язку найманого
працівника.

Пленум Верховного Суду України в пп. 1, 6
постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
роз'яснив, що споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону, є лише
громадянин (фiзична особа), котрий
придбає, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Заява про захист прав споживача
має повністю відповідати вимогам ст.137
ЦПК України щодо форми й змiсту
позовної заяви, зокрема, мiстити
вiдомості: про те, яке право споживача
порушено; коли і в чому це виявилося;
про способи захисту, які належить вжити
суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено
вимоги, з вiдповiдними розрахунками і
обґрунтуванням; про докази, що
пiдтверджують позов.

Отже, Пленум Верховного Суду України
звертає увагу на те, що позовна заява
про захист прав споживача подається
саме споживачем, у разі порушення його
прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк»
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не є
споживачем і позовна заява про
стягнення заборгованості була подана
до Постійно діючого Третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у зв'язку з порушенням
ОСОБА_1 умов кредитного договору №
500198151 від 21.01.2011 і в суді вирішувалось
лише питання про стягнення
заборгованості.

Разом з тим рішенням Конституційного
Суду України від 10 листопада 2011 року по
справі № 1-26/2011, яке є обов'язковим для
застосування на всій території
України, підтверджено, що саме споживач
має звертатися до суду як під час
укладення кредитного договору, так і
під час виконання договору.

Також преюдиційною є постанова
Верховного Суду України від 6 червня 2012
року (6-50цс12), прийнята за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, якою визнано
законним посилання на п. 14 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» щодо
підвідомчості справ третейському суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
30.07.2013 ухвалено відповідно до вимог
чинного на день його ухвалення
законодавства та є обґрунтованим, а
тому враховуючи відсутність доведених
заявниками у встановленому ЦПК України
порядку підстав для оскарження та
скасування рішення третейського суду,
вичерпний перелік яких встановлений
ст. 51 Закону України «Про третейські
суди» та ст. 389-5 ЦПК України, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 30.07.2013 у
третейській справі № 1136-11/285/13
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 389-4, 389-5, 389-6, 294 ЦПК
України, суд -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк подання заяви
про скасування рішення третейського
суду.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
30.07.2013 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.Г. Деркач