Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/288/14-ц
Провадження № 2/650/113/14
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2014 р. Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Хомик І.І.
при секретарі Петровій Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Олександрівка справу за позовом
ОСОБА_1 до Борозенської сільської ради,комунального підприємства «Водолій і К», третя особа ОСОБА_2
про поновлення терміну оскарження розпоряджень сільського голови, визнання ропоряджень сільського голови незаконними та їх скасування, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Борозенської сільської ради, КП «Водолій і К», третя особа ОСОБА_2 про поновлення терміну на оскарження розпоряджень сільського голови, визнання розпоряджень сільського голови незаконними та їх скасування. поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди вказуючи, що 04.07.2013 р. сільським головою Борозенської сільської ради було винесено розпорядження № 50 про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника КП «Водолій і К» за п. 3 ст. 40 КЗпП України та п. 10 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Дане розпорядження вважає є незаконним та необґрунтованим, винесеним з грубим порушенням норм трудового законодавства. Про наявність розпоряджень сільського голови про застосування щодо нього дисциплінарних стягнення 13.03.13 р. та 24.05.13 р. дізнався лише 03.02.2014 р. Розпорядження про звільнення та трудову книжку отримав лише у січні місяці 2014 р. після письмового звернення до сільської ради. Таким чином пропустив строк звернення до суду з оскарженням вищезазначених розпоряджень. Середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу складає 1766.38 грн. Крім того діями відповідачів йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої складає 5000 грн.
У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди збільшили. В іншій частині позовні вимоги підтримали і пояснили, що 04.07.2013 р. сільський голова Борозенської сільської ради виніс розпорядження № 50. яким звільнив позивача з посади керівника КП «Водолій і К», яку той займав з 31.01.2007 р., згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України та п.10 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування», звільнення на таких підставах передбачає застосування до працівника дисциплінарних стягнень. Однак до позивача дисциплінарні стягнення не застосовувалися офіційно. Про наявність розпорядження № 40 від 24.05.2013 р. він дізнався лише після отримання відповіді на адвокатський запит його представника до Борозенської сільської ради в кінці січня місяця 2014 р.
Розпорядження про догану винесене у березні 2013 р. йому дійсно було проголошене, однак він відмовився його отримати, оскільки не мав часу, був зайнятий у виробничому процесі. Розпорядження про звільнення та трудову книжку отримав в кінці грудня місяця 2013 р. тому пропустив термін на оскарження вищевказаних розпоряджень.
Сільський голова не мав право одноособово вирішувати питання про звільнення, оскільки його призначали на посаду сесією сільської ради , тому і звільнити повинні були за рішенням сесії. Крім того, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків. Покладених на нього трудовим договором, або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Розроблених та належно затверджених функційних обов`язків керівника КП «Водолій і К» не існувало.
Крім того перед застосуванням дисциплінарних стягнень адміністрація мала б зажадати від нього пояснень щодо виявлених порушень трудової дисципліни.
У трудовій книжці в записі про звільнення зазначено. що звільнений з посади начальника за ст. 42 п. 10, тобто взагалі незрозуміло за що.
Таким чином оскаржувані розпорядження є незаконними і такими, що підлягають скасуванню.
Представник відповідача КП`Водолій і К» позовні вимоги у судовому засіданні не визнала і пояснила, що за керівництва ОСОБА_1 займала посаду бухгалтера. За період його роботи підприємство практично було на межі банкрутства, працювало лише, щоб сплачувати за електроенергію. Як керівник ОСОБА_1 появлявся на роботі несвоєчасно і не кожного дня. Знає, що до нього, як до керівника, застосовувалися дисциплінарні стягнення, оскільки працівник сільської рада у травні місяці 2013 р. у її присутності і присутності ОСОБА_3 намагалася вручити йому розпорядження про догану, на що ОСОБА_1 відмовився поставити свій підпис про ознайомлення.
Після звільнення ОСОБА_1 вона почала виконувати обов`язки керівника підприємства і особисто вносила запис про звільнення до трудової книжки позивача. Оскільки допустила помилку при внесенні запису. Підприємство внесе зміни в запис відповідно до розпорядження № 50 від 04.07.2013 р. після надання позивачем трудової книжки.
Крім того особисто вручала ОСОБА_1 трудову книжку, яку він під підпис отримав на слідуючий день після звільнення. Вона поставила дату отримання, а він поставив свій підпис. Крім того він взяв довідку про заробітну плату, оскільки пояснив, що і трудова книжка і довідка потрібні для пенсійного фонду. Таким чином вважає позовні вимоги необґрунтовані, просить відмовити у їх задоволенні.
Представник відповідача Борозенська сільська рада, він же третя особа, позовні вимоги у судовому засіданні не визнав і пояснив, що дійсно 04.07.13 р. виніс розпорядження № 50 яким позивача було звільнено із посади керівника КП «Водолій і К» за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Як сільський голова відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування» має на це повноваження. До звільнення до ОСОБА_1 застосовувалися дисциплінарні стягнення про які він знав. Однак не відносився до цього серйозно, оскільки є пенсіонером, отримував пенсію і до роботи відносився неналежно, особливо в 2012 - 1013 р.
Підприємство у 2012 р. отримало припис і від інспекції по праці і від інспекції по екології. підприємство мало не відключили від електромережі за несплату за спожиту електроенергію, не встановлювалися лічильники на свердловинах, що ледь не призвело до позбавлення ліцензії на водопостачання.
Керівник у 2012 р. неодноразово попереджався про неналежну роботу, у 2013 р. до нього вже були застосовані дисциплінарні стягнення, а в липні 2013 р. звільнено. Про звільнення він особисто повідомлено ОСОБА_1 , а секретарем сільської ради було вручено розпорядження. Коли у грудні місяці 2013 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання йому копії розпорядження про звільнення та належно оформленої трудової книжки, дізнався із пояснень в.о. керівника КП «Водолій і К», що вона неналежно внесла запис про звільнення у трудову книжку ОСОБА_1 . Однак він на пропозицію звернутися до підприємства за належним оформленням не відреагував і не надав трудову книжку для внесення виправлень чи зміни запису про звільнення. Таким чином вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог і просить відмовити у їх задоволенні.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що у ОСОБА_1 у 2013 р. виник конфлікт з сільським головою із-за установки водолічильника у церкві. Сільський голова наполягав без лічильника не постачати воду у приміщення церкви, а ОСОБА_1 відмовився. За керівництва останнього проблем з водопостачанням у населення не було.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала аналогічні пояснення.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що була свідком як працівник сільської ради у травні місяці 2013 р. намагалася вручати ОСОБА_1 для ознайомлення розпорядження сільського голови про догану. Однак він відмовився отримати розпорядження та поставити підпис про ознайомлення з розпорядженням.
Крім того була свідком того, як ОСОБА_6 видавала ОСОБА_1 трудову книжку, це було на слідуючий день після його звільнення.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що за дорученням сільського голови Борозенської сільської ради ознайомлювала ОСОБА_1 з розпорядженням № 40 від 24.05.13 р. про винесення йому догани. Ознайомлення здійснювала у службовому приміщенні КП «Водолій і К», оскільки ОСОБА_1 відмовився з`явитися у сільську раду. ознайомлювала у присутності працівників підприємства Козолоп, Синішиної, Костерної.
ОСОБА_1 відмовся поставити підпис про ознайомлення з розпорядженням, про що вона зробила запис. Один екземпляр розпорядження залишила ОСОБА_1 , а інший забрала до сільської ради.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що була свідком, як працівник сільської ради ОСОБА_7 принесла ОСОБА_1 розпорядження про догану на ознайомлення. Від підпису про ознайомлення з розпорядженням він відмовився.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона особисто вручала 04.07.13 р. ОСОБА_1 розпорядження про звільнення. Перед цим сільський голова повідомив його про звільнення і попросив ознайомитися з розпорядженням. ОСОБА_1 отримав у неї розпорядження яке було виготовлене в двох екземплярах. На першому екземплярі він особисто зазначив. що від підпису відмовився, поставив число і підпис, на що вона йому зауважила. що в графі «З розпорядженням ознайомлений» недоречно вносити запис про відмову від підпису. На іншому екземплярі він взагалі відмовився ставити будь-який запис пояснивши, що це його екземпляр, а для сільської ради підписав.
Заслухавши сторони, свідків, дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи суд приймає до уваги слідуюче.
ОСОБА_1 працював на посаді начальника комунального підприємства «Водолій і К» відповідно до рішення № 3 від 31.01.2007 р. Борозенської сільської ради. 09.02.2007 р. сільським головою Борозенської сільської ради було укладено з ОСОБА_1 строковий трудовий договір терміном до 09.07.2012 р. По закінченню строку його дії ОСОБА_1 продовжував працювати на посаді начальника КП «Водолій і К».
Згідно розпорядження сільського голови Борозенської сільської ради № 50 від 04.07.2013 р. ОСОБА_1 звільнено з посади керівника КП «Водолій і К» за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов`язків по керівництву комунальним господарством сільської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України та п. 10 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».
Прийняття даного розпорядження входить до компетенції сільського голови відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згода профспілкового органу на звільнення позивача не отримувалася, оскільки ні в КП «Водолій і К» ні в Борозенській сільській раді профспілковий орган не створювався і працівники даного підприємства та установи не є членами профспілки.
Позивач, представник позивача у судовому засіданні пояснили, що розпорядження про звільнення та трудову книжку ОСОБА_1 отримав лише в кінці грудня 2013 р., надавши суду розпорядження № 50 від 04.07.2013 р. без свого підпису про його отримання, вказавши що отримав його після подання заяви до Борозенської сільської ради від 17.12.2013 р. Дані пояснення суперечать встановленим у судовому засіданні обставинам, а саме тому, що позивач надав суду оригінал розпорядження, тоді як відповідно до листа відповіді Борозенської сільської ради позивачу направлена копія такого розпорядження. при цьому суд приймає до уваги розпорядження № 50 від 04.07.2013 р. надане суду Борозенською сільською радою, у якому в графі «З розпорядженням ознайомлений» зазначено від підпису відмовився, стоїть підпис ОСОБА_1 та дата 04.07.2013 р. Як зазначив у судовому засіданні позивач підпис його. однак дата та запис зазначені не ним, однак від проведення почеркознавчої експертизи відмовився.
При цьому суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні підтвердила. що особисто 04.07.2013 р. в приміщенні сільської ради вручила позивачу два екземпляри розпорядження про звільнення в одному з яких він вказав, що від підпису відмовився, постановивши дату та підпис, а в іншому, який отримав, відмовився ставити підпис та робити будь-який запис про ознайомлення, який і надав суду, як несвоєчасно отриманий.
Таким чином у судовому засіданні встановлено, що розпорядження про звільнення, яке є предметом спору, позивач 04.07.2013 р. Трудову книжку ОСОБА_1 отримав 05.07.2013 р. про що свідчить особистий підпис у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, щодо дати отримання трудової книжки 05.07.2013 р. суд приймає до уваги пояснення представника відповідача КП «Водолій і К» та свідка Костерної В.М., які підтвердили у судовому засіданні дану обставину. Крім того суд приймає до уваги пояснення представника відповідача Борозенської сільської ради, який зазначив, що із пояснень ОСОБА_6 на заяву ОСОБА_1 від 17.12.13 р. знає, що останній дійсно звертався до підприємства щодо неналежного внесення запису про звільнення. Як керівник підприємства ОСОБА_1 знав, що трудові книжки працівників підприємства зберігаються на підприємстві, а не у сільській раді.
Як встановлено у судовому засіданні запис про звільнення, внесений у трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_1 І № 9069890 не відповідає розпорядженню № 50 від 04.07.2013 р.
Представник відповідача КП «Водолій і К» у судовому засіданні пояснила, що допустила помилку при внесенні запису, підприємство приведе у відповідність запис про звільнення при наданні позивачем трудової книжки.
На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку . що термін на оскарження розпорядження № 50 від 04.07.2013 р., згідно з яким ОСОБА_1 було звільнено з посади керівника КП «Водолій і К», позивачем пропущено без поважної причини і підстав для його поновлення немає.
Підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади згідно розпорядження № 50 від 04.07.2013 р. є систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього по керівництву комунальним господарством.
До звільнення із займаної посади до ОСОБА_10 , як до керівника КП «Водолій і К», застосовувалися дисциплінарні стягнення за невиконання обов`язків керівника підприємства.
Так розпорядженням № 21 від 13.03.2013 р. йому винесену догану за несвоєчасне вжиття заходів щодо належної роботи приладів автоматики і захисту насосного обладнання на свердловинах у с. П`ятихатки, с. Борозенське та с. Садок.
Із пояснень представника відповідача ОСОБА_2 вбачається, що дане розпорядження винесене на підставі доповідної записки Фарини О.З. та перевірки викладених у ній фактів.
Позивач у судовому засіданні підтвердив, що зазначене розпорядження йому було оголошено після його винесення, однак він відмовився його отримувати, посилаючись на зайнятість у виробничому процесі.
Розпорядженням № 40 від 24.05.13 р. ОСОБА_1 винесено догану за невжиття заходів з встановлення засобів обліку води на свердловинах КП «Водолій і К».
Даному розпорядженню передувало розпорядження сільського голови № 36 від 26.04.2013 р. згідно з яким керівник КП «Водолій і К» зобов`язався терміново вжити заходів із встановлення лічильників обліку води на свердловинах.
Зміст розпорядження № 40 від 24.05.2013 р. адміністрацією сільської ради доводився до відома позивача в день його винесення, однак від підпису про ознайомлення та його отримання позивач відмовився. При цьому суд приймає до уваги пояснення надані у судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач своєчасно був ознайомлений із розпорядженнями № 21 від 13.03.2013 р. та № 40 від 24.05.2013 р. і пропустив строк на їх оскарження без поважної причини і підстав для його поновлення немає.
Крім того у судовому засіданні встановлення, що розпорядження № 50 від 04.07.2013 р., № 21 від 13.03.2013 р. та № 40 від 24.05.2013 р. винесені у відповідності з вимогами норм трудового законодавства і підстав для визнання їх незаконними та скасування немає.
Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11 оскільки вони предмету позову не стосуються. Оскільки позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди пов`язані з вимогами про визнання незаконними та скасування вищезазначених розпоряджень, в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. 6, 10, 11 ЦПК України, ст.40, 147-150 КЗпП України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.92 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд
На рішення суду може бути подано апеляцію до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ І.І. ХОМИК