Справа № 2-3539/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом начальника управління проблемних активів по бланковим кредитам ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник управління проблемних активів по бланковим кредитам Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.06.2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та фізична особа ОСОБА_1 уклали кредитний договір № ПК 31/07-13, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у національній валюті України на загальну суму 10000,00 грн. із розрахунку 3,0 % на місяць зі строком з 18.06.2007 року по 18.06.2010 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Кредит було отримано відповідачем 18.06.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (меморіальним ордером) від 18.06.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 2.3.1, 2.3.2, відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 15 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п. 2.3.1 кредитного договору. Відповідачем станом на 02.02.2011 року порушені пункти 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до пункту 3.2.3 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо відповідач не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 2.3.2 кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення відповідачем строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.3.2 кредитного договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань відповідача щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.5 цього договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору у разі прострочення відповідачем строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.3.2 кредитного договору більш ніж на два дні, відповідач сплачує позивачу фіксований штраф у розмірі 30,00 грн. Станом на 02.02.2011 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 12800,13 грн., в тому числі:

- непогашений кредит - 6090,15 грн.;

- несплачені відсотки - 4315,33 грн.;

- несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 2034,65 грн.;

- несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 360,00 грн.

У зв?язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена. Відповідач уникає зустрічей з представниками позивача і не здійснює ніяких дій для погашення заборгованості.

До суду відповідачем ОСОБА_1 були подані письмові заперечення на позов, в яких він вказав, що дійсно 18.06.2007 року ним було укладено з ПАТ «Комерційний банк «Надра» кредитний договір № ПК 31/07-13, за яким він отримав від позивача у кредит грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., але з обєктивних незалежних від нього причин через деякий час перестав їх виплачувати. Вважає, що позивач не має права вимагати дострокової сплати грошових коштів, пені, достроково процентів та будь-яких штрафних санкцій, тому що письмової вимоги про дострокове виконання зобовязання банком йому направлено не було, він таких вимог не отримував. Відділення банку на час, коли в нього пропала можливість виплачувати кредит, в м. Сєвєродонецьку закрилось, про нову адресу відділення чи про переїзд ні письмово, ні по телефону його ніхто не сповіщав. Банк в своєму розрахунку розраховує надмірно проценти до дати подання позовної заяви, різниця у нарахованих відсотках за додаткові 230 днів нарахування складає більш ніж 1400,00 грн., що, на його думку, ставить під сумнів весь розрахунок позивача. Також неправильно розрахована пеня за період з 23.02.2009 року по 23.01.2011 року, що призвело до неправильного розрахунку усієї пені. Крім того, не надано довідки про дійсний розмір подвійної облікової ставки НБУ, хоча в розрахунку є посилання на ці розміри. Також, на думку відповідача, у розрахунку неправильно нараховані штрафні санкції в сумі 360,00 грн. Відповідно до договору, у разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу сплачується фіксований штраф у розмірі 30,00 грн., а позивач застосовує його 12 разів, хоча, не сплативши платіж та не продовжуючи його сплачувати і далі, він тільки один раз прострочив сплату мінімального необхідного платежу. Просив повністю відмовити ПАТ «Комерційний банк «Надра» в задоволенні його позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, до суду подав письмову заяву з проханням розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечував.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, а саме визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача суми непогашеного кредиту, проти задоволення позовних вимог про стягнення суми несплачених відсотків, несплаченої пені та несплаченого штрафу заперечував.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ПК 31/07-13, згідно з яким банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10000,00 грн. в порядку і на умовах, визначених договором, з відсотковою ставкою у розмірі 3 % на місяць та кінцевим терміном повернення кредиту 17 червня 2010 року.

З умовами кредитного договору відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис на кредитному договорі від 18.06.2007 року.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини.

З позовної заяви та пояснень відповідача вбачається, що з часу укладення кредитного договору і до квітня 2009 року відповідачем умови кредитного договору виконувалися у повному обсязі. Отже, це свідчить про те, що відповідач прийняв умови кредитного договору і погодився з ними.

Судом також встановлено, що при укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання відповідачем кредиту та на його погашення, згідно умов даного договору.

Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі позивачем не порушено, а тому умови договору є обовязковими для виконання сторонами договору, які його уклали.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ПК 31/07-13.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.п. 2.3.2 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з п. 4.2 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.3.2 цього договору більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн.

Згідно з п. 4.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.6, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № ПК 31/07-13 від 18.06.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, станом на 02.02.2011 року заборгованість ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» становить 12800,13 грн., в тому числі: непогашений кредит - 6090,15 грн., несплачені відсотки - 4315,33 грн., несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань - 2034,65 грн., несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 360,00 грн.

Отже, судом встановлена, а відповідачем не заперечувалася наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра» за непогашеним кредитом у сумі 6090,15 грн. Вказані обставини визнані обома сторонами, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню і вважаються судом доведеними.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення з відповідача суми непогашеного кредиту у розмірі 6090,15 грн. підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача несплачених відсотків та несплаченої пені за прострочення строків виконання зобовязань, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з п. 6.3 кредитного договору № ПК 31/07-13 від 18.06.2007 року, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на те, що позивачем невірно розрахована пеня у звязку з не застосуванням строків позовної давності, суд вважає помилковим, оскільки сторони кредитного договору при його укладенні дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 10 років, який на день предявлення позивачем позову не сплив.

Посилання відповідача на те, що банк надмірно розрахував проценти до дати подання позову, а не до кінцевої дати повернення кредиту, суд також вважає помилковим, оскільки на день подання позову грошове зобовязання не було виконане відповідачем, а тому банк мав право нараховувати проценти і в цей період.

Крім того, перевіривши правильність обчислення процентів та пені, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, та визначеним у відповідності до укладеного кредитного договору, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь несплачених відсотків та несплаченої пені за прострочення строків виконання зобовязань також підлягає задоволенню: несплачені відсотки у сумі 4315,33 грн., несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань у сумі 2034,65 грн.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, та за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги начальника управління проблемних активів по бланковим кредитам Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ПК 31/07-13 від 18.06.2007 року підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості у сумі 12 440 гривень 13 копійок.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу у сумі 360,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, позивач мав довести правомірність нарахування штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу та його розмір, однак позивачем суду не надано належного розрахунку зазначеної суми, не вказаний період нарахування штрафу, тобто не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині, тому суд приходить висновку про необхідність відмови позивачу в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 2085 від 25.08.2011 року про сплату судового збору у сумі 128 гривень 00 копійок, та платіжним дорученням № 2086 від 25.08.2011 року про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень 00 копійок.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 124 гривні 40 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 258, 259, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 627, 629, 638, 1054, 1055 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву начальника управління проблемних активів по бланковим кредитам ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № ПК 31/07-13 від 18.06.2007 року у сумі 12 440 (дванадцять тисяч чотириста сорок) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» витрати по сплаті судового збору у сумі 124 (сто двадцять чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ