Справа № 367/3843/13-ц Головуючий у І
інстанції Саранюк Л.П.Провадження №
22-ц/780/447/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 29 травня 2013 року
по справі за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И Л А :

21.05.2013 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції Київської
області звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України з вилученням паспорту
ОСОБА_1, посилаючись на те, що у відділі
ДВС на примусовому виконанні
знаходиться виконавчий лист № 2-549/2010,
виданий 14 квітня 2011 року Ірпінським
міським судом Київської області, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП
Банк" заборгованості за кредитним
договором в розмірі 515 525 грн. 16 коп. 01
лютого 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, однак боржник
ОСОБА_1 від добровільного виконання
своїх зобов»язань ухиляється, суму
боргу не сплатила, за викликом
державного виконавця не з»являється. В
ході проведення виконавчих дій було
встановлено, що за боржником на праві
власності зареєстровано автомобіль
"Тойота Ленд Крузер", 2008 року випуску,
який було оголошено в розшук. Іншого
майна у боржника не виявлено. На
підставі викладеного державний
виконавець просив суд постановити
ухвалу, якою тимчасово обмежити ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов"язань.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 29 травня 2013 року
подання задоволено. Тимчасово обмежено
у праві виїзду за межі України ОСОБА_1
до виконання нею своїх зобов"язань за
рішенням Ірпінського міського суду у
справі № 2-549/2010 з вилученням документів
(паспорту), що дають право на в"їзд та
виїзд з України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просила ухвалу скасувати та
постановити по справі нову ухвалу про
відмову в задоволенні подання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали
цивільної справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи
29 травня 2013 року ухвалу про задоволення
подання державного виконавця та
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, виходив з того,
що вона ухиляється від виконання
рішення суду і оскільки проживає за
межами України в Республіці Польща, де
має сім"ю, виконати рішення буде
неможливо.

Однак з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Згідно ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України та в»їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в»їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв»язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вищевказаного Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов»язань, але лише до моменту
виконання зобов»язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачене міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов»язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов»язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених
правових норм, обов»язковою
обставиною, яка підлягала встановленню
судом першої інстанції, є факт умисного
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов»язань та доведення цього факту
заявником в порядку, встановленому ст.
60 ЦПК України.

При цьому долучені заявником до
подання письмові докази факт умисного
ухилення ОСОБА_1 від виконання
покладеного на неї рішенням суду
обов»язку не підтверджують, зокрема
заявником не долучено доказів, які б
підтверджували, що боржник не
з»являється на виклики до виконавчої
служби, а факт проживання ОСОБА_1 на
території Польщі пов»язаний не з
ухиленням від виконання рішення суду, а
з тим, що вона з 24.11.2001 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з громадянином
Польщі ОСОБА_7, від шлюбу з яким має двох
неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про умисне ухилення
ОСОБА_1 від виконання рішення суду є
необґрунтованим, а питання, порушене у
поданні державним виконавцем, вирішено
судом з порушенням норм процесуального
права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, ухвала
Ірпінського міського суду Київської
області від 29 травня 2013 року відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає
скасуванню з постановленням ухвали про
відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 29 травня 2013 року -
скасувати та постановити з цього
питання ухвалу, якою в задоволенні
подання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції Київської
області про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: