УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» на постанову
старшого державного виконавця ВДВС
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Михайлової Світлани Олександрівни про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, заінтересована особа:
ОСОБА_2, -

у с т а н о в и в :

29.08.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся
до суду зі скаргою на постанову
старшого державного виконавця ВДВС
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Михайлової Світлани Олександрівни про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, в якій просить скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, поновити
виконавче провадження, зобов'язати
державного виконавця провести всі
необхідні виконавчі дії для повного
фактичного погашення заборгованості
та притягнути державного виконавця до
дисциплінарної відповідальності.
Вимоги скарги мотивовано тим, що 29.03.2012
року Дніпровський районний суд м. Києва
видав виконавчий лист №2604/2729/2012 на
примусове виконання рішення Постійно
діючого третейського суду при
асоціації українських банків про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованості за
договором кредиту №2006670/140 в розмірі
121950,82 грн. та третейського збору в сумі
1582,75 грн. 11.01.2013 року виконавчий
документ разом з заявою про відкриття
виконавчого провадження та додатками
був направлений на примусове виконання
до ВДВС Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області.
Скаржник вказує, що в заяві про
відкриття виконавчого провадження
було зазначено, що відповідно до
договору іпотеки №3128 від 10.11.2006 року
укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2, банку передано в іпотеку
квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Копію
договору було долучено до заяви. 08.04.2013
року на адресу ПАТ «Укрсоцбанк»
надійшла постанова про відкриття
виконавчого провадження №37284717 від
02.04.2013 року. Скаржник зазначає, що з
вказаної дати більше жодних документів
виконавчого провадження на адресу
стягувача не надходило. Також скаржник
зазначає, що у своїй заяві про
відкриття виконавчого провадження
банк просив одночасно з відкриттям
виконавчого провадження накласти
арешт на все майно боржника, однак
державний виконавець цього не зробив
та й взагалі по виконавчому
провадженню за рік відбулось лише три
дії: відкриття виконавчого
провадження, розшук майна боржника,
повернення виконавчого документу
стягувачеві. Скаржник вважає
незаконною постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
документу стягувачеві від 18.03.2014 року, в
якій зазначено, що стягувач
перешкоджає проведенню виконавчих дій,
а саме не здійснює авансування на
організацію та проведення виконавчих
дій. Так, скаржник посилається на те, що
у відповідності до положень ст.ст. 11, 32
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець мав
в першу чергу виявити майно боржника,
накласти на нього арешт та провести і
його опис і тільки після цього, якщо для
визначення вартості майна потрібен
суб'єкт господарювання, направити лист
стягувачеві з пропозицією про
авансувати витрати, пов'язані з
проведенням оцінки арештованого майна.
Скаржник зазначає, що жодних листів
відповідного змісту від ВДВС не
отримував, а судячи з інформації про
виконавче провадження, державний
виконавець взагалі не проводив ніяких
дій щодо опису, арешту, оцінки,
реалізації майна боржника, тож банк
ніяким чином не перешкоджав вчиненню
виконавчих дій.

Представники скаржника, ВДВС
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
та заінтересована особа в судове
засідання не з'явились, причини неявки
суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оцінивши всі наявні по справі докази у
їх сукупності, приходить до висновку
про те, що вимоги скарги підлягають до
частково задоволення, з огляду на
наступне.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 11.01.2013 року ПАТ
«Укрсоцбанк» направив до ВДВС заяву
про відкриття виконавчого провадження
за виконавчим листом у справі №2604/2729/2012
виданим Дніпровським районним судом м.
Києва 29.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованості за договором кредиту
№2006670/140 в розмірі 121950,82 грн. та
третейського збору в сумі 1582,75 грн. (а.с.
6-7).

За змістом вказаної заяви, стягувач
просив одночасно з відкриттям
виконавчого провадження накласти
арешт на кошти та майно боржника та
додав до заяви копію договору іпотеки
від 01.11.2006 року.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Біляївського РУЮ
Одеської області від 02.04.2013 року
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом у справі №2604/2729/2012
виданим Дніпровським районним судом м.
Києва 29.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованості за договором кредиту
№2006670/140 в розмірі 121950,82 грн. та
третейського збору в сумі 1582,75 грн. (а.с.
3).

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Біляївського РУЮ
Одеської області від 18.03.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, зазначений вище
виконавчий документ повернуто на
підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» і посиланням на те, що
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, а саме не здійснює
авансування на організацію та
проведення виконавчих дій.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови, державний виконавець
безпідставно ототожнює поняття
«перешкоджання провадженню виконавчих
дій» та «не здійснення авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій», при цьому не зазначає,
авансування яких саме дій, як
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» мав авансувати
стягувач та чи попереджався стягувач
про повернення йому виконавчого
документа.

Відповідно до наведених вище положень
Закону України «Про виконавче
провадження» обов'язковою умовою для
повернення виконавчого листа
стягувачеві у зв'язку з не здійсненням
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій є наявність
попередження державного виконавця про
повернення стягувачеві виконавчого
документа.

Однак, як вбачається із змісту
оскаржуваної постанови та матеріалів
справи, передбачене законом
попередження відсутнє та не могло
надходити на адресу стягувача, адже у
постанові про повернення виконавчого
документа стягувачеві значиться
адреса ПАТ «Укрсоцбанк»: м. Одеса, вул.
Ю. Олеші, 6, при цьому, відповідно до
виданого судом виконавчого листа,
адреса ПАТ «Укрсоцбанк»: м. Київ, вул.
Ковпака, 29.

Крім того, згідно інформації Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, державним виконавцем не
учинялось дій, які відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження»
мають бути проавансовані стягувачем.

За наведених умов оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки відповідні дії державного
виконавця не відповідають вимогам ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень, на
принципах неупередженості,
своєчасності і повноти вчинення
виконавчі дії.

Стосовно вимог скаржника про
притягнення держаного виконавця до
дисциплінарної відповідальності, суд
приходить о висновку, що такі вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності не є
повноваженням суду та не є способом
захисту порушених прав ПАТ
«Укрсоцбанк».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 383-387, 293, 294 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» на постанову
старшого державного виконавця ВДВС
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Михайлової Світлани Олександрівни про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, заінтересована особа:
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області Михайлової Світлани
Олександрівни від 18.03.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві (ВП №37284717) - скасувати.

Зобов'язати ВДВС Біляївського МУЮ в
Одеській області відновити виконавче
провадження №37284717 та здійснити всі
передбачені чинним законодавством
України виконавчі дії для виконання
виконавчого листа у справі №2604/2729/2012
виданого Дніпровським районним судом
м. Києва 29.03.2012 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованості за кредитним договором
№20068670/140 від 10.11.2006 року в розмірі 121950,82
грн. та третейського збору в сумі 1582,75
грн.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя -