Справа № 159/5864/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Миронюк М.Г. Провадження №
22-ц/773/15/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 29 жовтня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь
повнолітнього сина ОСОБА_2, який
продовжує навчання на 3 курсі
Нововолинського факультету
Тернопільського національного
економічного університету, аліменти в
розмірі 400 грн. щомісячно, на час
навчання, починаючи з 10 вересня 2013 року
і до закінчення ОСОБА_2 навчання у
Тернопільському національному
економічному університеті.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
звернуто до негайного виконання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 в
користь держави судовий збір в сумі 229,40
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що при вирішенні справи судом
першої інстанції було неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, порушено принцип
рівності та змагальності сторін,
просить скасувати рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 29 жовтня 2013
року в частині визначення розміру
аліментів та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 подав письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначив, що оскаржуване рішення
винесене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
є законним та обґрунтованим, а
апеляційна скарга є безпідставною та
не підлягає до задоволення.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду даної справи, що
підтверджується відповідними
поштовими повідомленнями.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач має на утриманні двох
неповнолітніх дітей та сина дружини,
який теж навчається. Також з нього на
користь колишньої дружини
постановлено стягнути рішенням суду 8000
грн. додаткових витрат, а тому з
відповідача слід стягувати 400 грн.
щомісячно на утримання позивача.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Згідно повторного свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 батьками
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(а.с. 7).

Як вбачається з довідки № 1688 від 1
вересня 2013 року позивач на даний час
навчається на 3 курсі денної форми
навчання у Нововолинському факультеті
Тернопільського національного
економічного університету за
спеціальністю «Фінанси і кредит»,
термін закінчення навчання ОСОБА_2 30
червня 2015 року (а.с. 4).

Загальна вартість навчання за
договором № 123561 від 21 серпня 2013
року на підготовку за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
бакалавра за напрямком підготовки
«Фінанси і кредит» за чотири роки
становить 18900 грн. (а.с. 5).

Згідно довідки № 33 від 1 жовтня 2013 року
відповідач ОСОБА_3 працює на ПП
«Юаінет», отримує щомісячний дохід у
розмірі близько 1375 грн., з якого
відраховуються аліменти і додаткові
витрати (а.с. 25).

На підставі виконавчих листів, копії
яких наявні в матеріалах справи,
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь колишньої дружини 13195,21 грн. як
половину понесених нею витрат на
лікування їх сина ОСОБА_2 (а.с. 62), 8000
грн. додаткових витрат на дитину (а.с. 63)
та 600 грн. щомісяця на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_2 на час його
навчання, починаючи з 29 березня 2013 року
та до закінчення навчання (а.с. 64).

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні
дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу. Право
на утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітню дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При
визначенні розміру аліментів суд бере
до уваги можливість надання утримання
другим з батьків, своїми дружиною,
чоловіком та повнолітніми дочкою,
сином.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2)
стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» обов'язок батьків
утримувати повнолітніх сина, дочку, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання) виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів:
досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але є не меншим 23 років;
продовження ними навчання; потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі;
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу.

Позивач є повнолітньою особою, який
продовжує навчання та потребує
матеріальної допомоги від батьків і
має право на одержання аліментів.

На утриманні відповідача перебуває
двоє неповнолітніх дітей від другого
шлюбу, дружина та її син від першого
шлюбу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що судом
першої інстанції невірно визначено
розмір аліментів, оскільки при
постановленні рішення враховано, що на
утриманні відповідача знаходиться
двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_3 (а.с. 23), ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_4 (а.с. 24), дружина та її син
від першого шлюбу, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_5
(а.с. 22), які також потребують
матеріального забезпечення.

З урахуванням усіх обставини справи,
зокрема можливості надання
матеріальної допомоги на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання обома батьками, розміру
заробітної плати обох батьків,
знаходження у них на утриманні інших
осіб, суд при визначенні розміру
аліментів обґрунтовано дійшов
висновку про необхідність стягнення з
відповідача аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання в розмірі 400 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції зроблені внаслідок повного,
всебічного і об'єктивного з'ясування
дійсних обставин справи, перевірки
доводів і заперечень сторін, належної
правової оцінки зібраних у справі
доказів, з огляду на те, що рішення суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим - підстав для його
скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29
жовтня 2013 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді