АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1851/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.,

- Шебуєвої
В.А.,

при секретарі - Кучер
Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт»

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року в
справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди в порядку регресу

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року позивач звернувся в
суд із позовом до відповідача про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

В мотивування вимог посилався на те, що
20.12.2009 року на Набережному шосе в м.
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля Toyota, д.н.з.
НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля Ssang Yong, д.н.з. НОМЕР_6, під
керуванням ОСОБА_3

Винною у дорожньо-транспортній пригоді
визнано ОСОБА_2

Оскільки, станом на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль Ssang Yongд.н.з. НОМЕР_6 був
застрахований в АСТ «АИС-Поліс», повним
правонаступником якого є він за
договором добровільного страхування
№0112-0101-313 від 15.01.2009 року, тому за заявою
ОСОБА_3 ним виплачено страхове
відшкодування в розмірі 59 680,64грн.

Враховуючи зазначене та на підставі
ст.1191 ЦК України, просив стягнути в
порядку регресу з ОСОБА_2 суму
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 59680,64 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ПрАТ «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що має місце регрес, а не
суброгація, тому строки позовної
давності мають застосовуватись з дати
виплати страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20.12.2009 року
близько 00 год. 10 хв., по вул. Набережне
шосе в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля ToyotaPrado, д.н.з. НОМЕР_7, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ssang
YongKyron, д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням
ОСОБА_3, внаслідок якої відбулося
зіткнення двох автомобілів (а.с.38).

Відповідно до постанови Печерського
районного суду м. Києва від 24.02.2010 року
ОСОБА_2 визнано винною у зазначеній
дорожньо-транспортній пригоді, у
зв'язку з порушенням нею п.12.1. Правил
дорожнього руху (а.с.39).

Згідно висновку Національного центру
незалежних експертиз від 04.01.2010 року,
розмір матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу SsangYong
Kyron, держаний номер НОМЕР_6, внаслідок
його пошкодження складає 108 477,86 грн.
(а.с.40).

Відповідно до висновку Національного
центру незалежних експертиз від 22.01.2010
року вартість залишків транспортного
засобу SsangYong Kyron, держаний номер НОМЕР_6
становить 56 606,94 грн. (а.с.72).

З матеріалів справи вбачається, що
автомобіль Ssang Yong Kyron д.н.з. НОМЕР_6 був
застрахований в АСТ «АИС-Поліс» за
договором добровільного страхування
№0112-0101-313 від 15.01.2009 року (а.с.21).

На підставі протоколу №38 чергових
зборів Акціонерного страхового
товариства «АИС-Поліс» від 30.04.2010 року
найменування АСТ «АИС-Поліс» змінено
на ЗАТ «СК «Український страховий
стандарт» та в подальшому, у
відповідності до протоколу №40
позачергових загальних зборів
акціонерів ЗАТ «СК «Український
страховий стандарт» від 15.03.2011 року,
відбулася зміна найменування
товариства у зв'язку з приведенням його
діяльності у відповідність до Закону
України «Про акціонерні товариства»
(а.с.7-20).

Згідно страхового акта №248-2721/10 від
22.03.2010 року, складеного страховою
компанією АСТ «АИС-Поліс», розмір
страхового відшкодування становить 59
680,64 грн. (а.с.79-82).

Зазначену суму страхового
відшкодування було виплачено ОСОБА_3,
що підтверджується платіжними
дорученнями: №3339 від 21.06.2010 року, №191
від 13.07.2010 року, №691 від 20.06.2012 року - за
рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14.12.2011 року, в порядку
примусового виконання рішення (а.с.82,83,
84-89).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
пропуску строку позовної давності.

Такий висновок суду ґрунтується на
вимогах закону та відповідає правовому
висновку Верховного Суду України від 25
грудня 2013 року в справі № 6-112 цс 13,
предметом якої був спір про стягнення з
особи, винної у настанні страхового
випадку, сум виплаченого страховою
компанією на користь потерпілого
страхового відшкодування, який у силу
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим з
огляду на таке.

Так, Верховний Суд України зробив
наступний правовий висновок: у разі
настання страхового випадку за
договором добровільного страхування
наземного транспортного засобу у
потерпілої особи виникає право або
вимагати відшкодування шкоди від
особи, винуватої в її заподіянні, або
вимагати виплати страхового
відшкодування від страхової компанії,
з якою нею укладено договір
добровільного страхування автомобіля.
У разі виплати страховою компанією
страхового відшкодування до неї у
межах фактичних витрат від потерпілої
особи переходить право вимоги до особи,
винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК
України). При цьому перебіг позовної
давності не змінюється і він
обчислюється від дня настання
страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК
України).

Відповідно до вимог ст.993 ЦК України,
ст.27 Закону України «Про страхування»
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Судом зроблено вірний висновок про те,
що при суброгації, нового зобов'язання
із відшкодування збитків не виникає,
відбувається заміна кредитора,
потерпілий (страхувальник) передає
страховику своє право вимоги до особи,
відповідальної за спричинення шкоди,
внаслідок цього страховик виступає
замість потерпілого.

Статтею 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов.

Разом з тим, судом вірно зауважено, що
зазначена стаття не підлягає
застосуванню до правовідносин, що
виникли між сторонами, оскільки
підставою заявленого позивачем позову
є не право регресної вимоги, що виникає
у страховика із виплатою за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (ст.1191 ЦК України), а є вимога
про стягнення з винної особи
сплаченого страхувальнику страхового
відшкодування за договором
добровільного майнового страхування
(ст.993 ЦК України).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що в позивача виникло право вимоги до
відповідача з підстав, визначених ст.993
ЦК України, при яких перебіг позовної
давності не змінюється і обчислюється
від дня настання страхового випадку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно із ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки право вимагати відшкодування
збитків потерпіла особа набула з часу
їх завдання, то перебіг строку позовної
давності на звернення з вимогами про
відшкодування починається з моменту
виникнення страхового випадку. При
передачі цього права вимоги іншій
особі (страховику), переривання
перебігу позовної давності не
відбувається (ч.1 ст.262 ЦК України).

Враховуючи те, що страхова подія
сталася 20.12.2009 року, проте позивач
звернувся із зазначеним позовом лише
26.06.2013 року, тобто із пропуском,
встановленого ст.257 ЦК України,
трирічного строку позовної давності,
при цьому, позивач не заявляв
клопотання про його поновлення та не
наводив причин його пропуску, які могли
б бути визнані судом поважними, тому
суд дійшов вірного висновку про
відмову в задоволенні позову.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт» відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: