Справа №333/3670/13-ц
Провадження №2/333/1958/13
рішення

Іменем України

04 листопада 2013 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Холода
Р.С.,

при секретарі
Вашато
А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат, -

встановив:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому
просив стягнути на його користь з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в розмірі 26 535,74
грн. та судові витрати, посилаючись на
те, що 26.07.2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір № б/н,
згідно вимог якого, відповідач отримав
кредит у розмірі 3 000 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Однак, ОСОБА_1
порушує вимоги кредитного договору, а
саме: не виконує в обумовлені строки
зобов'язання щодо сплати кредиту та
відсотків, тому позивач змушений
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав.

У подальшому, позивач подав уточнений
позов, згідно якого просив з ОСОБА_1
стягнути судові витрати у сумі 247 грн. 95
коп. та заборгованість за кредитним
договором у сумі 24 795,94 грн. без
нарахованих штрафних санкцій
відповідно до п.8.6. Умов та правил
надання банківських послуг.

Представник позивача Пшенична К.О. у
судове засідання не з'явилася, про час
та місце розгляду справи була
повідомлена своєчасно та належним
чином, надала суду заяву, в якій просить
на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України
розглядати справу за її відсутності,
уточнені позовні вимоги підтримала
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився і не повідомив суд про причини
неявки. Свої права та інтереси
відповідач довірив представляти
ОСОБА_3, яка у судове засідання також не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
проведення судового засідання.
Представник відповідача до суду надала
заяву, в якій просить суд справу
розглянути без її участі та відмовити у
задоволенні позовних вимог, вважаючи
позов необґрунтованим. Раніше, у
судовому засіданні 14.08.2013 року
представник відповідача ОСОБА_3
визнавала позов частково, зазначивши,
що заперечує тільки проти стягнення
штрафних санкцій з відповідача та
погодилась щодо стягнення з ОСОБА_1
суми заборгованості по кредиту та
відсотків.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

26.07.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(банк), правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_1 (позичальник) було
укладено кредитний договір № б/н,
згідно умов якого, банк надав
позичальнику кредит у розмірі 3 000
гривень. Кредит був наданий на умовах
його забезпечення строковості,
повернення та плати за користування.
Позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит у зазначеній сумі та
сплатити відсотки за користування
кредитом в розмірі 36% річних в порядку,
на умовах та в строки, визначені
договором (а.с.9-13). Вказаний договір
складається із заяви позичальника
(а.с.10) та умов і правил надання
банківських послуг (а.с.10-13).

Згідно п.3.1 Умов і правил надання
банківських послуг для надання послуг
банк відкриває клієнту картрахунки,
видає клієнтові карти, їх вид та строк
дії визначений у заяві та в пам'ятці
клієнта, підписанням якого клієнт і
банк укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
зазначена в розділі заяви «Відмітки
банку».

На підставі п.3.4 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт або його
довірена особа використовують
платіжні карти в розмірі платіжного
ліміту відповідного картрахунку як
засіб для безготівкових розрахунків за
товари та (послуги), для перерахування
коштів з картрахунків на рахунки інших
осіб, а також як засіб для отримання
готівки в касах банку, фінансових
установах, через банкомати і
здійснення інших операцій,
передбачених угодою сторін та діючим
законодавством України.

Пунктом 3.5 Умов і правил надання
банківських послуг порядок здійснення
платіжних операцій з використанням
платіжних карт, а також порядок
отримання кредиту, регулюється діючим
законодавством України, нормами
Міжнародних платіжних систем, цим
договором, умов і правил надання
банківських послуг та тарифами банку.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
погашати заборгованість по кредиту,
процентам за його використання, за
перевитрачання платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

На підставі п.6.6 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
у випадках невиконання зобов'язань по
договору, на вимогу банку виконувати
зобов'язання по поверненню кредиту (в
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), сплаті винагороди банку.

Згідно п.8.6 Умов і правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів за будь-яким
з грошових зобов'язань, передбачених
договором, більш ніж на 120 днів, клієнт
зобов'язаний заплатити банку штраф у
розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Однак, ОСОБА_1 вимоги кредитного
договору № б/н від 26.07.2006 року не
виконує, в обумовлені строки кредит та
відсотки по ньому не сплачує. Станом на
29.03.2013 року у ОСОБА_1 виникла
заборгованість за кредитним договором
в сумі 27 157 грн. 82 коп., а саме: 7 246,29
гривень - заборгованість за кредитом; 17
549,65 гривень - заборгованість по
процентам за користування кредитом
(а.с.4-8).

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі та на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу
України заміна кредитора у зобов'язані
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України, тобто
норми про договір позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу
України передбачено, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозиції, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настало після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного
кодексу України якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, на підставі ч.2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в ході судового розгляду справи
встановлено, що на підставі кредитного
договору № б/н від 26.07.2006 року позивач
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (банк),
правонаступником якого є позивач,
надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак,
відповідач порушує вимоги зазначеного
кредитного договору, а саме: не виконує
в обумовлені строки зобов'язання щодо
сплати кредиту та відсотків по ньому.
Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1
на користь позивача суми
заборгованості по несплаченому
кредиту та відсотках відповідно до
приведеного позивачем розрахунку, який
суд визнає належним, достовірним та
допустимим доказом по справі.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'являти вимогу про
виконання зобов'язання.

Пунктом п.9.12 Умов і правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє впродовж 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про закриття
дії договору, він автоматично
лонгірується на такий же термін (а.с. 13).

Разом із тим, зазначена спрощена форма
укладення договорів була застосована
відповідно до наказу голови правління
ЗАТ «ПриватБанк» № С-89 від 24.05.2005 року, а
Умови і правила надання банківських
послуг пунктом 9.12. були доповнені лише
27.12.2007 року на підставі наказу № PR-2007-1247
«Про затвердження актуалізованих умов
та правил надання банківських послуг»,
тобто після укладання кредитного
договору № б/н між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 Таким чином, судом
встановлено, що фактично відповідач
ОСОБА_1 під час підписання кредитного
договору (анкети) не ознайомлювався з п.
9.12 Умов і правил надання банківських
послуг.

Як закріплено у ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Відповідно до виписки по рахунку на
ім'я ОСОБА_1, останнім 21.03.2011 року та
23.04.2011 року було сплачено по 450 грн.
заборгованості по кредитному договору
б/н від 26.07.2006 року, тобто своїми діями
ОСОБА_1 визнав свій борг по вказаному
кредитному договору і саме з 24.04.2011 року
починається перебіг позовної давності.

Крім того, у кредитному договорі б/н від
26.07.2006 року не визначався графік
погашення кредиту щомісячними
платежами, про що зазначено у постанові
ВСУ від 06.11.2013 року.

Таким чином, на думку суду, кредитний
договір, укладений між сторонами є
діючим, а позивач не пропустив строк
пред'явлення вимог про виконання
зобов'язань по кредитному договору.

З урахуванням викладеного, суд вважає
позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88
Цивільно-процесуального кодексу
України, так як судове рішення
ухвалюється у повному обсязі на
користь позивача, понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підст аві викладеного, керуючись
ст.ст. 257, 261, 264, 514, 516, 526, 610, 611, 612, 617, 625, 651,
1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 88, 209,
214-215, 224-233 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (на розрахунковий рахунок
№3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО
305299, ) 24 795 (двадцять
чотири тисячі сімсот дев'яносто п'ять)
грн. 94 коп. заборгованості по
кредитному договору № б/н від 26.07.2006
року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (на розрахунковий рахунок
№0001 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО
305299, ) 247 (двісті сорок
сім) грн. 95 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя

Р.С. Холод