Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №611/2140/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.,

суддів
Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: приватні нотаріуси
Коростишівського нотаріального
округу: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
заповіту недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 22
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся з
названим позовом, в якому просив
визнати недійсним заповіт його батька
ОСОБА_7 від 27.08.2012 року, посвідчений
приватним нотаріусом Коростишівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим №1442.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він разом зі своїм батьком
був зареєстрований в належній
останньому частині будинку АДРЕСА_1,
проживаючи з ним з дитинства в якості
його члена сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в хірургічному відділенні
Коростишівської районної лікарні
батько помер. Після його смерті, він, як
спадкоємець першої черги за законом,
подав до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини.

Пізніше дізнався, що спадкоємцем
нерухомого майна батька: а саме, 54/100
житлового будинку АДРЕСА_1, в яких він
проживав, як член сім'ї власника згідно
заповіту від 27.08.2012 року № 1442 є дружина
померлого ОСОБА_3

Крім нього та ОСОБА_3, спадкоємицею
першої черги за законом є також мати
батька - ОСОБА_4.

Вважає, що заповіт від 27.08.2012 року є
недійсним у зв'язку із невідповідністю
волевиявлення батька змісту заповіту.
Враховуючи захворювання, яким страждав
батько на момент складання заповіту,
він не міг самостійно прочитати
особисто вголос будь-який документ.
Проте підписувати документи він міг.
Але заповіт був підписаний іншою
особою. Таким чином, вказаний правочин
не відповідає його волевиявленню та
суперечить вимогам законодавства, а
тому існують правові підстави для
визнання його недійсним.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 22
листопада 2013 року в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог.

Посилається на незаконність рішення
суду першої інстанції, оскільки суд в
порушення принципу диспозитивності
судового процесу, на власний розсуд
визначив правові підстави його позову.
Також вважає, що суд всупереч вимогам
чинного законодавства не в повній мірі
з'ясував всі обставини, що мають
значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення справи у
зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, судом не належним
чином дано оцінку поясненням свідків,
висновку судово-медичної експертизи та
іншим доказам, які були ним надані в
обґрунтування позовних вимог та
встановлені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню із наступних
підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
ст.ст. 1233, 1234, 1247, 1248, 1257 ЦК України.

Вимоги ч.1 ст. 1247 ЦК України
передбачають обов'язкове складання
заповіту у письмовій формі із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповідач підписує заповіт
особисто (ч.2 ст. 1247 ЦК України).

Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписатися власноручно,
за її дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.
Підпис іншої особи на тексті правочину,
що посвідчується нотаріусом, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.1 ст. 1248 ЦК України,
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідувачем власноручно
або за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів.

В частині другій вказаної статті
законодавець зазначив, що нотаріус
може на прохання особи записати
заповіт з її слів власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. У цьому разі заповіт має бути
вголос прочитаний заповідачем і
підписаний ним. Якщо заповідач через
фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має
відбуватися при свідках ( стаття 1253
цього Кодексу).

Пунктами 1.3, 1.7, 1.8, 1.9 третьої глави
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що у
заповіті зазначаються місце і час
складання заповіту, дата та місце
народження заповідача, нотаріус може
на прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно, або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути прочитаний
заповідачем і підписаний ним, про що
зазначається перед його підписом. Якщо
заповідач унаслідок фізичної вади,
хвороби, або з будь-яких інших причин не
може власноручно підписати заповіт, за
дорученням заповідача він може бути
підписаний іншою фізичною особою.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 1257 ЦК України,
заповіт складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_7, перебуваючи у Коростишівській
районній лікарні 27.08.2012 року, склав
заповіт, за яким на випадок своєї
смерті, належне йому майно, а саме 54/100
житлового будинку АДРЕСА_1, заповів
своїй дружині ОСОБА_3 Вказаний заповіт
був посвідчений приватним нотаріусом
Коростишівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5( т.1 а.с. 102,
105).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.8).

Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України,
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
про відмову у задоволенні позову, з
яким погоджується колегія
апеляційного суду, правильно виходив
із всіх встановлених судом обставин
справи, дав належну оцінку висновку
експерта № 34 від 29.04.2013 року, який
фактично протирічить показанням
свідків - медичних працівників
хірургічного відділення
Коростишівської районної лікарні, які
безпосередньо в день складання
заповіту бачили ОСОБА_7 та спілкувалися
з ним.

Так, зокрема завідуючий хірургічним
відділенням лікарні ОСОБА_8,
лікар-хірург ОСОБА_9, молодші медичні
сестри хірургічного відділення ОСОБА_10
і ОСОБА_11 пояснили, що стан хворого
ОСОБА_7 27.08.2012 року був тяжким, на дві
руки йому були підключені крапельниці,
але останній міг говорити і
висловлювати свої думки.

Вище викладене свідчить, що при
вказаному захворюванні, заповідач був
обмежений у фізичних можливостях,
проте він не був позбавлений
можливості в доступній для інших формі
висловлювати свої думки, наміри та
бажання. Це також підтвердили в
судовому засіданні приватний нотаріус
ОСОБА_5, свідок ОСОБА_12, який того дня
приходив до лікарні, щоб здати кров для
ОСОБА_7

Саме останній зі слів свідка і попросив
його залишитися для підписання
заповіту, оскільки у ОСОБА_7 в обидві
руки були вставлені крапельниці.
Вказані обставини в судовому засіданні
підтвердили і відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (мати заповідача), які
перебували в лікарні в день складання
заповіту.

Таким чином, суд першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясував
обставини справи, права і обов'язки
сторін у даних правовідносинах,
перевірив належним чином доводи
сторін, з'ясував характер та суть
заявлених позивачем вимог, норми права,
якими вони регулюються, дав належну
правову оцінку зібраним у справі
доказам і обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову, оскільки спірний
заповіт відповідає вимогам ст.ст. 1247, 1248
ЦК України, Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України і
підстав для визнання його недійсним не
вбачається.

Тому, колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновки суду
та не впливають на правильність
прийнятого рішення, оскільки суду не
було надано інших доказів, на які
апелянт посилається на підтвердження
обставин, крім тих, на які суд послався
в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 22
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді