УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Сірош О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту перебування на утриманні, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту перебування на утриманні.

Згідно положення ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як убачається з матеріалів заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 з 1987 року до 12.04.2012 року, зазначивши метою встановлення даного факту - реалізацію права заявника на отримання пенсії по втраті годувальника.

Судом на обговорення було поставлено питання про закриття провадження у справі.

Представник заявника в судовому засіданні заперечувала проти закриття провадження у справі, пояснила, що вона вважає, що дана заява повинна розглядатися саме в порядку окремого провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України. Зазначила, що також в порядку адміністративного судочинства розглядається справа щодо оскарження відмови Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в прийнятті заяви ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити заявнику у задоволенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Так, вивчивши матеріали поданої заяви, ураховуючи правила підвідомчості справ, керуючись нормами діючого законодавства України та роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», суд дійшов висновку, що встановлення факту, який є предметом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини між заявником та Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, з якими пов'язана необхідність встановлення цього факту. Відмова зазначеного органу, що є суб'єктом владних повноважень, у встановленні такого факту може бути оскаржена заявником до суду з урахуванням правил підвідомчості спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту перебування на утриманні, з підстав відкриття провадження з порушенням правил підвідомчості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 при подачі до суду заяви про встановлення факту перебування на утриманні, сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн. згідно квитанції № 24 від 30.10.2014 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі закриття провадження у справі. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Вивчивши матеріали цивільної справи, керуючись ст.ст. 205, 206, 209, 210, 234 Цивільного процесуального кодексу України, роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

у х в а л и в:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, про встановлення факту перебування на утриманні - закрити.

Повернути заявнику ОСОБА_1 судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп., сплачений відповідно до квитанції № 24 від 30.10.2014 року, на розрахунковий рахунок № 0005, отримувач платежу: УДК у Дніпровському районі м. Києва, код отримувача 38012871, код банку 820019.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: