Справа № 140/2901/13-ц Провадження №
22-ц/772/494/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Підлипняк М. Д.Категорія:
52Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.,

Суддів: Ковальчука В.В., Медяного В.М.,

При секретарі: Агєєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Немирівського
районного суду Вінницької області від
19 грудня 2013 року в цивільній справі за
позовом

ОСОБА_2 до ДП «УГК «Nemiroff» про
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення, виплату
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди , -

В с т а н о в
и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона працювала
оформлювачем готової продукції 2-го
розряду Сувенірного цеху № 2
Дочірнього підприємства «Українська
горілчана компанія «Nemiroff», м. Немирів
Вінницької області.

Наказом № 1030 - НК від 19.09.2013р. позивача
звільнено з роботи у зв'язку зі змінами
в організації виробництва і праці та
скороченням штату працівників на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що її звільнення із
займаної посади відповідачем ДП «УГК
«Nemiroff» проведено незаконно, без
дотримання вимог КЗпП України, а тому з
метою захисту її порушеного права
просила позов задовольнити шляхом
скасування наказу № 1030-НК від 19.09.2013р.
про звільнення з займаної посади,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди в розмірі
10000 грн.

Рішенням Немирівського районного
суду Вінницької області від 19 грудня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ДП «УГК «Nemiroff» про визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення, виплату середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3 просить рішення
скасувати, оскільки позивач вважає
його протиправним та незаконним через
неправильне застосування норм
матеріального права, а по справі
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

При цьому вказується на ті ж підстави,
що і в позовній заяві.

У своїх запереченнях на скаргу
представник відповідача Тихонова О.А.
її доводи не визнала, вказавши на
безпідставність і на законність та
обґрунтованість рішення Немирівського
районного суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника відповідача Тихонової
О.А., перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також страховий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною 1 ст. 39 КЗпП України
визначено, що розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадків ліквідації
підприємства, установи, організації),
2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41
цього Кодексу, може бути проведено лише
за попередньою згодою виборного органу
( профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

У відповідності до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП
України одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, працівник, за своїм
розсудом, звертається за допомогою до
державної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Виходячи з зазначених правових
норм власник або уповноважений ним
орган одночасно з попередженням про
звільнення зобов'язаний запропонувати
працівнику переведення на іншу роботу,
за відповідною професією чи за
спеціальністю працівника лише у разі
її наявності.

Крім того, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
зобов'язує запропонувати працівнику
роботу за відповідною професією чи
спеціальністю, а не будь-яку роботу.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
у відповідача були законні підстави
для звільнення позивача за п.1 ст. 40 КЗпП
України.

Такий висновок суду першої
інстанції є вірним.

Районним судом встановлено, що на
ДП «УГК «Nemiroff» відсутня професійна
спілка, захист прав працівників,
контроль за дотриманням
адміністрацією підприємства чинного
законодавства України про працю
здійснює Рада трудового колективу.
Функції та повноваження Ради трудового
колективу визначені Колективним
договором ДП «УГК «Nemiroff», чинна
редакція якого була зареєстрована в
управлінні праці та соціального
захисту Немирівської районної
державної адміністрації 30.05.2008р., а
також Положенням про Раду трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff».

Згідно з ч. 3 ст. 64 Господарського
кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
численність працівників і штатний
розпис.

В зв'язку з господарською
необхідністю на зборах Ради трудового
колективу ДП «УГК «Nemiroff» від
16.07.2013р.було розглянуто звернення
керівництва підприємства про надання
згоди Ради трудового колективу на
зміни в організації виробництва і
праці - ліквідацію Сувенірного цеху № 2
та скорочення посади оформлювач
готової продукції 1 р. За результатами
розгляду вказаного звернення Рада
трудового колективу прийняла рішення
дати згоду керівництву підприємства на
зміни в організації виробництва та
праці - ліквідацію Сувенірного цеху № 2
та скорочення посади - оформлювач
готової продукції 1 р., що оформлено
протоколом № 6 від 16.07.2013р.

16 липня 2013р. було видано наказ №
344-НО, відповідно до якого прийнято
рішення з 19 вересня 2013р. внести зміни до
штатного розпису виробничого відділу
ДП «УГК «Nemiroff» - ліквідувати Сувенірний
цех № 2 та скоротити посаду: оформлювач
готової продукції 1 р. З вказаним
наказом позивач ОСОБА_2 була
ознайомлена 18.07.2013р. під розпис (а.с.50).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 - 2
КЗпП України ОСОБА_2 було особисто
попереджено про наступне вивільнення
за 2 місяці - 18.07.2013 р. (а.с.51).

19.09.2013 р. ДП «УГК «Nemiroff» видано наказ
№ 1030-НК, відповідно до якого ОСОБА_2
було звільнено з займаної посади,
оформлювача готової продукції, з яким
вона ознайомлена в день видачі наказу
(а.с.135). З позивачем проведено повний
розрахунок, видано належно оформлену
трудову книжку, виплачено вихідну
допомогу в розмірі середньомісячного
заробітку.

У доводах апеляційної скарги
представник позивача зазначає, що
судом не було враховано, що позивач до
звільнення працювала на посаді
оформлювача готової продукції 2
розряду, а скорочення стосувалось лише
посад оформлювача готової продукції 1
розряду.

Разом з тим, районний суд прийшов до
вірного висновку, що в поняття
«оформлювач готової продукції»
входить і оформлювач готової
продукції, який має відповідний розряд.
Зокрема, судом встановлено і не
заперечувалось представником
позивача, що на підприємстві ОСОБА_2. з
01.04.2006 року була переведена на посаду -
оформлювач готової продукції 2 розряду
(а.с.11). При цьому, позивач не заперечує,
що була завчасно під розпис
повідомлена про майбутнє вивільнення,
тому розуміла, що підлягатиме
вивільненню з посади, на якій на той
момент працювала.

Таким чином, певна невідповідність
у повній назві посади в трудовій
книжці, повідомленні про майбутнє
вивільнення та наказі про звільнення
не впливає на факт дотримання
відповідачем порядку вивільнення
працівників.

Крім того, судом першої інстанції
було встановлено, що вакантні посади,
на підприємстві «вантажника» та
«комірника» не могли бути
запропоновані позивачеві з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 174 КЗпП України
забороняється застосування праці
жінок на важких роботах і на роботах із
шкідливими або небезпечними умовами
праці. Забороняється також
залучення жінок до піднімання і
переміщення вантажу, маса яких
перевищує встановленні для них
граничні норми.

Граничні норми підіймання і
переміщення важких речей жінками
затверджені Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 10.12.1993 р. №
241. За умови чергування з іншою роботою
допускається підіймання і переміщення
жінками вантажу вагою до 10 кг. до 2 разів
на годину. Якщо ж підіймання і
переміщення вантажів проводиться
постійно протягом зміни, гранично
допустима вага вантажу складає 7 кг.
Крім того, обмежена сумарна вага
вантажу, який може переміщатися жінкою
протягом однієї години роботи. При
підніманні вантажу з підлоги його
сумарна вага протягом зазначеного часу
не повинна перевищувати 175 кг. При
підніманні вантажу з робочої поверхні (
конвеєра, столу, верстата) його сумарна
вага протягом того ж часу не повинна
перевищувати 350 кг. При переміщенні
вантажу на візках або у контейнерах
зусилля, що докладаються жінкою, не
повинне перевищувати 10 кг.

Таким чином, умови роботи
вантажника на підприємстві не
дозволяють дотримуватись встановлених
обмежень щодо ваги вантажів. А тому, на
вказаній роботі працюють лише
чоловіки, які пройшли відповідне
медичне обстеження і можуть виконувати
таку роботу за станом здоров'я.

У відповідності до розділу 6
«Кваліфікаційні вимоги» робочої
інструкції комірника (спиртосховище №
1), на роботу комірника приймається
особа, яка має середньо-технічну
освіту, досвід роботи по
обслуговуванню промислового
обладнання, по роботі з
вибухонебезпечними рідинами не менше 1
року та володіє морально-діловими
якостями матеріально - відповідальної
особи.

Такі вимоги до посади комірника
(спиртосховище №1) обумовлені тим, що
він відповідає за збереження
підакцизної продукції - спирту, обіг
якої суворо контролюється згідно з
вимогами чинного законодавства
України.

Разом з тим, позивач знань та
якостей, які необхідні для зайняття
посади комірника не має.

Крім того, посада «комірник» була
виведена зі штатного розпису
підприємства згідно наказу № 393-НО від
16.08.2013 р., і в списку вакантних посад, які
існували на підприємстві на час
звільнення ОСОБА_2 вказана посада вже
не значилась, як вакантна (а.с.161).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Колегія суддів приходить до
висновку, що проведене звільнення було
здійснене ДП «УГК «Nemiroff» у
відповідності до вимог чинного
законодавства і жодних прав позивача
не було порушено, тому вимоги про
відшкодування моральної шкоди не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Немирівського районного
суду Вінницької області від 19 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: