Провадження № 6-737/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про тимчасове обмеження керівника Приватного підприємства «Прем'єрпродукт-Центр» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2014 головний державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєва Л.Ю. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - до виконання ним свої зобов'язань за рішенням суду.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у відділі ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження №42527966 з примусового виконання судового наказу виданого 07.06.2012 за рішенням Господарського суду м. Києва від 21.03.2012 у справі №5011-14/1307-2012 про стягнення з ПП «Прем'єрпродукт-Центр» на користь ТОВ «Торгівельна компанія «Океан» 105363,53 грн.

Виконавче провадження з примусового вказаного рішення розпочато 18.03.2014.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій, та встановлено, що ПП «Прем'єрпродукт-Центр» та його майно за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 35-А, не знаходиться, транспортних засобів за боржником на праві власності не зареєстровано, грошові кошти на рахунках відкритих у банківських установах відсутні.

Також встановлено, що керівником ПП «Прем'єрпродукт-Центр» є ОСОБА_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. За вказаною адресою направлено вимогу державного виконавця, яка повернута поштовим відділенням з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Вказані обставини на думку державного виконавця свідчать про те, що керівник боржника ухиляється від виконання рішення суду, що унеможливлює його виконання, у зв'язку з чим він просить обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), суд розглядає негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З урахуванням положень вказаної статті суд не повідомляв сторін та заінтересованих осіб про час та місце розгляду подання та вважає можливим вирішити його у їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 07.06.2012 господарським судом м. Києва видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду м. Києва від 21.03.2012 у справі №5011-14/1307-2012, згідно якого стягнуто з ПП «Прем'єрпродукт-Центр» на користь ТОВ «Торговельна компанія «Океан» 100940,00 грн. основного боргу, 2357,57 грн. пені, 2065,96 грн. судового збору.

02.07.2012 постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Вовк С.В. відкрито виконавче провадження №33183172 з примусового виконання вказаного документу.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Плотніковою М.С. від 27.11.2013 виконавчий документ наказ господарського суду м. Києва від 07.06.2012 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві.

14.03.2014 наказ господарського суду м. Києва від 07.06.2012 повторно поданий стягувечем до примусового виконання до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

18.03.2014 головним державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєвою Л.Ю. відкрито виконавче провадження №42527966.

В ході виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника, з'ясовано, що за боржником незареєстровано будь-якого рухомого чи нерухомого майна, відсутні грошові кошти на рахунках відкритих у банківських установах.

Здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 та встановлено відсутність боржника та його майна в даному приміщенні.

Проведеними виконавчими діями рішення господарського суду м. Києва від 21.03.2012 у справі №5011-14/1307-2012 не виконане.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальні умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Так, зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно задоволення подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення останнього від виконання зобов'язання.

Виконавче провадження №42527966 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 07.06.2012 розпочато 18.03.2014 року, про що державним виконавцем винесено відповідну постанову.

Згідно положень ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Між тим дані вимоги Закону державним виконавцем невиконані, оскільки матеріали подання не містять доказів про те, що боржнику чи його керівнику вручена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Так само відсутні докази про вручення ОСОБА_2 вимоги державного виконавця.

Таким чином відсутні підстави вважати, що боржник був своєчасно повідомлений про відкриття виконавчого провадження №42527966.

Відомостей про вчинення керівником боржника ОСОБА_2 дій чи бездіяльності спрямованих на ухилення від виконання рішення суду матеріали не містять.

При цьому юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Не може свідчити про ухилення і факт неотримання ОСОБА_2 поштової кореспонденції. Такі твердження виходячи з наданих державним виконавцем матеріалів фактично є припущеннями.

Натомість, в момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому, в супереч вимогам ч. 3 ст. 10 ЦПК України вказані обставини державним виконавцем не доведені.

Водночас статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

З огляду на наведене, враховуючи, що законних підстав для обмеження ОСОБА_2 права на свободу пересування, гарантованого Конституцією України, під час розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця Лебедєвої Л.Ю. має бути відмовлено.

Керуючись статтями 293, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Лебедєвої Л.Ю. про тимчасове обмеження керівника Приватного підприємства «Прем'єрпродукт-Центр» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: