Справа № 361/7956/13-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/783/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач
пред»явила в суді названий позов
посилаючись на те, що вона перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі
і проживають разом. Із ними проживають
їх діти: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони
мають окремий бюджет і відповідач не
надає коштів на утримання дітей.
Позивач просила стягнути з відповідача
аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема не погоджується із висновком
суду в тій частині, що він не утримує
дітей. Посилається на те, що він
проживає разом із дружиною та дітьми,
отримує заробітну плату, оплачує
комунальні послуги, витрачає кошти на
придбання продуктів харчування та
інших необхідних для сім»ї товарів.
Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 07 червня 1997 року перебувають
у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). В період
шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка
ОСОБА_4. (а.с. 6-7)

Відповідач працює на Державному
підприємстві «Київський бронетанковий
завод» на посаді випробувача двигунів
та отримує заробітну плату, яка за
період з квітня 2013 року і по вересень
2013 року складає 40546,62 грн.

На підставі встановлених обставин, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про невиконання відповідачем свого
батьківського обов»язку щодо
утримання дітей і задовольнив позов
про стягнення аліментів на дітей.

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд прийшов до
них на підставі не повно встановлених
обставини, що мають значення для
справи, внаслідок чого не правильно
визначив правовідносини і застосував
норми матеріального права.

Відповідно до ст.180 СК України
батьки зобов»язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України
способи виконання батьками обов»язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

Як роз»яснено в п.17 Постанови
Пленуму Верховного суду України №3 від
15 травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитини той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Таким чином, наведені норми Сімейного
кодексу України встановлюють, що має
бути домовленість батьків про способи
утримання дітей, а у разі її
відсутності і при умові окремого
проживання від дитини одного із
батьків, інший із батьків може
пред»явити в суд позов про стягнення
аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки підставою своїх вимог позивач
зазначала ухилення відповідача від
виконання своїх батьківських
обов»язків щодо утримання дітей,
позивач мала надати суду докази такого
ухилення. Однак позивач надала суду
лише свідоцтва про шлюб сторін та про
народження дітей, а також довідку
сільської ради, відповідно до якої
сторони разом із дітьми проживають в
будинку АДРЕСА_1.

Надані докази не доводять ухилення
відповідача від утримання дітей і той
факт, що позивач утримує дітей за свої
кошти. Позивач не надала суду доказів,
які б доводили розмір її заробітної
плати за рахунок якої вона утримує
дітей. Разом із тим, відповідач надав
суду довідку про розмір його
заробітної плати і пояснював в суді, що
ним витрачаються кошти як на
утримання сім»ї, так і на утримання
будинку. Відповідач також надав суду
копії квитанції відповідно до яких він
оплачує комунальні послуги.

Оскільки сторони проживають
разом із дітьми однією сім»єю, доказів
того, що лише позивач отримує доходи і
за рахунок своїх доходів утримує дітей
вона суду не надала, а відповідач надав
суду докази отримання ним заробітної
плати і своїх витрат на утримання
спільного житла, судова колегія вважає,
що суд прийшов до необґрунтованих
висновків про те, що відповідач не
виконує свого батьківського обов»язку
щодо утримання дітей і безпідставно
стягнув з нього аліменти на дітей.

Виходячи із викладеного, судова
колегія задовольняє апеляційну скаргу,
скасовує рішення суду і ухвалює нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 жовтня 2013
року скасувати і ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів
відмолвити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: