Справа № 466/6094/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2014 року

Шевченківський
районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Львівській
області про реальний поділ майна,

у с т а н
о в и в:

Позивач звернулась до Шевченківського
районного суду м. Львова з вищевказаним
позовом. Просила провести реальний
поділ спільного майна подружжя,
виділивши їй у власність нерухоме
майно за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з будівлі «Г-1» в цілому
загальною площею після переобмірів і
перерахунку: 282,6 кв.м., а також нежитлові
приміщення будівлі «В-2» під літ. 3
площею 1,2 кв.м., літ. 2 площею 1,3 кв.м., літ.
1 площею 3,4 кв.м., літ 11 площею 7,4 кв.м.
Решту нежитлових приміщень за адресою:
АДРЕСА_1, зокрема: будівлю під літ. «Б-2»
загальною площею 262,0 кв. м., а також
нежитлові приміщення будівлі «В-2» під
літ. 10 площею 7,5 кв. м., літ. 9 площею 16,0
кв.м., літ.8 площею 13,0 кв.м., літ.7 площею 3,4
кв. м., літ.6 площею 1,9 кв.м., літ 5 площею 2,1
кв.м., літ.4 площею 2,2 кв.м. Решту
нежитлових приміщень за цією ж адресою
просила залишити у власності
відповідача ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 14 червня 2013 року було
частково задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, Брюховицької селищної
ради, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», треті особи
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним
рішення, свідоцтва про право власності,
витягу про реєстрацію права власності,
визнання права власності на майно,
поділ майна подружжя. Задоволено
зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя.

Серед іншого, визнано нежитлові
приміщення на АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при цьому
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
ідеальну частку нежитлових приміщень
на АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 ідеальну частку нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1. Однак, як
зазначила Позивач реальний поділ цього
майна здійснено не було.

Позивач зазначила, що відсутність
реального поділу перешкодила їй
зареєструвати право власності в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно та в подальшому провести поділ
майна шляхом укладення договору в
нотаріуса.

В судовому засіданні Позивач та її
уповноважений представник ОСОБА_6, що
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, позовні вимоги з
урахуванням поданих суду письмових
уточнень до позову, підтримали, надали
пояснення, що аналогічні викладеному
вище, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних
вимог не заперечив, підтримавши доводи
сторони Позивача, щодо неможливості
зареєструвати право власності в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно без реального поділу майна.

Уповноважений представник, залученої в
процесі розгляду справи третьої особи -
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ОСОБА_7, що діє на підставі
довіреності, висловила думку про
доцільність задоволення позову,
оскільки вимоги Позивача вважає
такими, що не пораюють права інших осіб
і не суперечать вимогам Закону, що
регулює такі правовідносини.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши усі зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з нижче
наведених підстав та мотивів.

Так, судом встановлено та підтверджено
доказами наступне.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 14 червня 2013 року було
частково задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, Брюховицької селищної
ради, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», треті особи
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним
рішення, свідоцтва про право власності,
витягу про реєстрацію права власності,
визнання права власності на майно,
поділ майна подружжя. Задоволено
зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя.

Вказаним судовим рішенням визнано
нежитлові приміщення на АДРЕСА_1
спільним майном подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 при цьому визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/2 ідеальну частку
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну
частку нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1.

Отже, суд розділив майно подружжя між
Позивачем, ОСОБА_1 та Відповідачем
ОСОБА_2 в ідеальних частках порівну,
проте, як встановлено судовим
розглядом, реальний поділ цього майна
здійснено не було.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 14 червня 2013 року
залишено без змін Ухвалою Апеляційного
суду Львівської області від 07.10.2013 р. та
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.12.2013 р.

Відсутність реального поділу
перешкодила Позивачеві зареєструвати
право власності в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно, що
підтверджується відповідним Рішенням
про відмову в реєстрації від 01.06.2014 р.
Згідно якого Державний реєстратор прав
на нерухоме майно відмовив ОСОБА_1 у
реєстрації права власності через не
визначення у вказаному рішенні суду на
які саме нежитлові приміщення судом
визнано право власності за ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного
кодексу України, неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Висновком про визначення ідеальних
часток в будинку між співвласниками
№ 1/9745, виготовленим ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» 07.08.2014 р. на підставі відповідних
розрахунків по площі та по вартості
приміщень визначено технічну
можливість поділу вказаного
нерухомого майна між двома
співвласниками. Такий розподіл
можливий лише з відхиленням від
ідеальних часток.

Компенсацію за відхилення від
ідеальних часток, як заявили сторони у
справі, вони готові вирішити під час
поділу іншого майна.

Таким чином суд доходить висновку про
підставність доводів Позивача, що
через відсутність державної
реєстрації майна не можливо провести
поділ майна шляхом укладення договору
у нотаріальному порядку.

Суд приймає до уваги визнання позовних
вимог Відповідачем ОСОБА_2, оскільки
такі не суперечать Закону і не
порушують прав чи інтересів інших осіб.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, керуючись вимогами ст.ст.
367, 368, 372 ЦК України, ст. 71 СК України, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
є підставним та його слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
Відповідача ОСОБА_2 підлягають
стягненню на користь Позивача ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 3654,00 грн.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 64, 88, 209,
212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р
і ш и в:

Позов задовольнити.

Провести реальний поділ спільного
майна подружжя, виділивши у власність
ОСОБА_1, нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1, яке складається з будівлі «Г-1»
в цілому загальною площею після
переобмірів і перерахунку: 282,6 кв.м., а
також нежитлові приміщення будівлі
«В-2» під літ. 3 площею 1,2 кв.м., літ. 2
площею 1,3 кв.м., літ. 1 площею 3,4 кв.м., літ
11 площею 7,4 кв.м.

Решту нежитлових приміщень за адресою:
АДРЕСА_1, зокрема: будівлю під літ. «Б-2»
загальною площею 262,0 кв.м., а також
нежитлові приміщення будівлі «В-2» під
літ. 10 площею 7,5 кв.м., літ. 9 площею 16,0
кв.м., літ.8 площею 13,0 кв.м., літ.7 площею 3,4
кв.м., літ.6 площею 1,9 кв.м., літ 5 площею 2,1
кв.м., літ.4 площею 2,2 кв.м. залишити у
власності відповідача ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 3654,00грн. (три
тисячі шістсот пятдесят чотири
гривні,00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер