Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/149/14 Головуючий у суді
І-ї інстанції Кореняк В.К.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

15.01.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Пищиди
М.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Задираці
Н.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у здійсненні права власності на
частину будинку шляхом зняття з
реєстраційного обліку, позбавлення
прав користування частиною житлового
будинку, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2013 року ОСОБА_2
звернувся в суд з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він є власником ?
частини житлового будинку і
відповідною частиною
господарсько-побутових будівель за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначена частина
будинку була надана ним дочці ОСОБА_4
для проживання зі своїм чоловіком
ОСОБА_3. За згодою позивача у вказаному
будинку 21.11.2012 року були зареєстровані
його дочка та відповідач. В 2013 р. шлюб
між ними було розірвано, відповідач у
будинку не проживає, участі у витратах
на його утримання не бере, проте
добровільно не знімається з
реєстрації, чим створює перешкоди
позивачеві як власнику, в користуванні
і розпорядженні нерухомим майном.

З посиланням на викладені обставини
позивач просив усунути перешкоди у
здійсненні ним, права власності на
частину житлового будинку з
відповідною частиною
господарсько-побутових будівель,
шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку у Ленінському
районному секторі м. Кіровограда УДМС
України в Кіровоградській області та
позбавити відповідача права
користування 1/2 частиною житлового
будинку з відповідною частиною
господарсько-побутових будівель за
вказаною адресою.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить
скасуватия рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про задоволення позову. Зокрема
зазначає, що суд не взяв до уваги, що
ОСОБА_3 участі у витратах на утримання
будинку не бере, а його реєстрація за
вказаною адресою створю перешкоди
ОСОБА_2, як власнику, в користуванні та
розпорядженні майном.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 1/2 частина
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
належить позивачеві по справі на
підставі договору купівлі-продажу,
зареєстрованого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 11.10.2012 року
номер в реєстрі 3712. За згодою позивача
21.11.2012 р. після переїзду з Вінницької
області та продажу спільного майна у
вказаному будинку були зареєстровані
дочка позивачка - ОСОБА_4, її чоловік
ОСОБА_3 - відповідач по справі, а також
їх троє синів, 1988, 1993 і 2003 років
народження. Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 14.05.2013
р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.
У червні 2013 р. ОСОБА_4 забрала у свого
колишнього чоловіка ОСОБА_3 ключі від
вхідних дверей і не впускає
відповідача до будинку, в якому він
зареєстрований. Відповідач проживає в
знайомого за іншою адресою, а його речі
залишаються на подвір'ї житлового
будинку за адресою реєстрації.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду, так як
вони ґрунтуються на матеріалах справи,
повно досліджених обставинах справи
та вимогах закону.

У силу положень ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло.
Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

За положеннями статей 317, 319, 321 ЦК
України право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Власник майна
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення будь-яких
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядженням
майном.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який
має підстави передбачати порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду із вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що в зв'язку з
непроживанням ОСОБА_3 за місцем
реєстрації, а також розірванням шлюбу з
дочкою власника будинку, з червня 2013
року відповідач без законних на те
підстав не допускається до місця свого
проживання в житловому будинку за
адресою АДРЕСА_1 де він зареєстрований.

Колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку про те, що зазначені
вище обставини не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки не спростовують
доводів позивача щодо наявності
перешкод з боку відповідача у
користуванні ним своєю власністю.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що відповідач не членом
сім'ї власника частини будинку та не
бере участі у витратах на його
утримання не є підтвердженням того, що
відповідач здійснює перешкоди
власнику в користуванні та
розпорядженні його нерухомим майном.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обґрунтовано
взяв до уваги положення правового
висновку Верховного Суду України,
викладеного у постанові від 16.01.2012 р. у
справі № 6-57цс11, якими визначено, що у
разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст.ст. 71,72, 116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК
України).

В заявленому позові відсутні посилання
на норми Житлового кодексу України чи
Цивільного кодексу України, на
підставі яких відповідач може бути
визнаний таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
обставини, які б свідчили про наявність
передбачених законом підстав для
позбавлення відповідача права
користування житловим будинком та
зняття його з реєстраційного обліку.

За таких обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи, ухвалене
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313
- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: