Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/568/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м. Олевськ

Олевський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Волощука В.В.

секретаря
Федорчук О.В.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

представника відповідачки
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань у
м.Олевську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від
сплати аліментів та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

В С Т А Н О В И В :

03 жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, про
звільнення його від сплати аліментів
на старшу дитину - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернення стягнення
аліментів на утримання сина з
відповідачки, мотивуючи свої вимоги
наступним.

До 12.03.2013 року, він перебував у шлюбі з
відповідачкою, від якого мають двох
неповнолітніх дітей. Рішенням
Олевського районного суду
Житомирської області від 12.03.2013 року
шлюб між ним та відповідачкою було
розірвано і стягнуто з нього на користь
відповідачки ОСОБА_3, аліменти на
утримання двох їхніх неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З листопада 2012
року їхній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає разом із ним в АДРЕСА_2 та
знаходиться на утриманні позивача.
Позивач зазначає, що відповідачка
ухиляється від добровільного
утримання старшого сина ОСОБА_5. Угоди
про добровільну сплату аліментів між
ними не досягнуто. Незважаючи на це, з
нього стягуються аліменти на двох
дітей, а тому він просить суд звільнити
його від сплати аліментів на утримання
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з
відповідачки на його користь аліменти
на утримання старшого сина ОСОБА_5, в
розмірі 1/4 частини її заробітку
(доходу), щомісяця, починаючи з дня
подачі позову та до повноліття дитини,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку Законом України «Про Державний
бюджет України», оскільки він
самостійно приймає участь у його
утриманні та вихованні.

Позивач ОСОБА_1, та його представни
ОСОБА_2, за довіреністю у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримали із підстав, що наведені у
поданій позовній заяві та просять суд
задовольнити позов ОСОБА_1, до ОСОБА_3, у
повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні та
її представник ОСОБА_4, за договором,
заявлені позовні вимоги позивача не
визнали. При цьому ОСОБА_3, надала
пояснення суду про те, що дійсно між нею
і ОСОБА_1, 12.03.2013 року було розірвано
шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких,
рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 12.03.2013 року з
позивача на її користь стягнуто
аліменти. На даний час старший син
ОСОБА_5 проживає з позивачем - батьком
ОСОБА_1 Вона надає допомогу на
утримання старшого сина ОСОБА_5, а саме
купувала сину «джинси» та взуття в 2013
році, а також в школі надавала сину
гроші, однак він від неї них не взяв. На
її думку сина залякано самим батьком та
батьками позивача (дідом, бабою), дитину
«куплено» подарунками і у зв'язку із
чим син не спілкується із нею. Вона має
постійне місце роботи, працює
техпрацівником Новобілокоровицької
ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, де отримує
відповідну заробітну плату.

Допитаний у судовому засіданні
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
судовому засіданні надав суду
свідчення про те, що він дійсно з
листопада 2012 року проживає по місцю
проживання свого батька та знаходиться
на його повному матеріальному
утриманні і вихованні. Він не бажає
проживати по місцю проживання матері
ОСОБА_3, а бажає проживати по місцю
проживання батька.

Свідки ОСОБА_10, та ОСОБА_11, надали суду
аналогічні показання про те, що
неповнолітній ОСОБА_5 - син сторін
проживає по місцю проживання батька
ОСОБА_1, з листопада 2012 року та
знаходиться на його повному утриманні
і вихованні. Відповідачка не надає
будь-якої допомоги позивачу на
утримання сина ОСОБА_5, самоусунулася
від його виховання, переклавши цей
обов'язок на батька дитини. ОСОБА_5
завжди охайно одітий, добре навчається
у школі та наділений батьківською
увагою і проживає в достатку.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_12, надала суду свідчення про те,
що дійсно старша дитина її двоюрідної
сестри ОСОБА_3, - син ОСОБА_5 проживає
разом із своїм батьком ОСОБА_1 Їй
відомо, що мати дитині купувала
«джинси» та взуття в 2013 році, а також в
школі давала сину гроші, однак він від
неї них не бере, оскільки на її думку
сина ОСОБА_5 залякано самим батьком та
батьками позивача (дідом, бабою), дитину
«куплено» подарунками і у зв'язку із
чим син не спілкується із
відповідачкою. По місцю проживання
відповідачки, у квартирі в АДРЕСА_1
відсутня вода та відповідачку
виселяють із квартири.

Свідок ОСОБА_13, у судовому засіданні
засвідчила, що дійсно ОСОБА_5, проживає
по місцю проживання свого батька
ОСОБА_1 Чи надає відповідачка допомогу
ОСОБА_1, на утримання їхнього сина
ОСОБА_5 і в якому розмірі вона не знає,
але дитина із матір'ю не спілкується.

Заслухавши сторони, свідків та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони з 28.01.1999 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Олевського районного суду
Житомирської області від 12.03.2013 року
було розірвано (а.с.5-6). Від спільного
проживання у шлюбі у них народилися
діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5).

Рішенням Олевського районного суду
Житомирської області від 12.03.2013 року,
стягнуто з позивача ОСОБА_1, на користь
відповідачки ОСОБА_3, аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки всіх
видів заробітку (доходу) відповідача до
ІНФОРМАЦІЯ_8, а далі в розмірі 1/4 частки
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_9, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для кожної дитини
відповідного віку, щомісячно.
Стягнення аліментів проводиться з
06.11.2012 року (а.с.5-6).

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України
слідує, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом встановлено також, що
неповнолітня дитина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком з 05.11.2012
року по даний час та перебуває на його
утриманні, що підтверджується довідкою
№ 4288 Новобілокоровицької селищної
ради Олевського району Житомирської
області від 14.10.2013 року (а.с.27).

Із висновку органу опіки та піклування
Новобілокоровицької селищної ради
Олевського району Житомирської
області (а.с.9) слідує, що матеріально
утримує та виховує дитину - сина ОСОБА_5
тільки батько - ОСОБА_1 Зазначений орган
опіки та піклування вказує на те, що
дитина дійсно проживає з батьком з
листопада 2012 року. Дитина сама виявила
бажання проживати з батьком (а.с.9,10).

Відповідно до заяви неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в
реєстрі № 1332 від 17.06.2013 року приватного
нотаріуса Олевського районного
нотаріального округу Житомирської
області (а.с.8), слідує, що ОСОБА_5, виявив
бажання проживати зі своїм батьком
ОСОБА_1, за місцем реєстрації
останнього, а саме: по АДРЕСА_1.

Так згідно до ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа,
яка досягла чотирнадцяти років, вільно
обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України якщо
батьки проживають окремо, місце
проживання дитини, яка досягла 14 років
визначається нею самою.

Відповідачкою не надано до суду жодних
належних доказів, що ствердили б
проживання сина ОСОБА_5 за місцем її
проживання в АДРЕСА_3, та те, що вона
самостійно утримує сина ОСОБА_5, а
позивач відмовляється добровільно
утримувати сина ОСОБА_5. Суд не бере до
уваги, як доказ утримання сина ОСОБА_5
тільки однією відповідачкою, який
(доказ) ґрунтується на довідці №
03-19/32/2105 від 08.11.2013 року, виданої
відділом ДВС Олевського районного
управління юстицію Житомирської
області (а.с.21), оскільки в даній довідці
зазначено період не отримання
аліментів відповідачкою від позивача,
а саме у період з 06.11.2012 року по 30.10.2013
року згідно до виконавчого листа № 2-477,
який видано Олевським районним судом
Житомирської області 15.07.2013 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_1, в той же
час як постанову державного виконавця
про відкриття виконавчого провадження
винесено тільки 16.07.2013 року за заявою
відповідачки від 16.07.2013 року (а.с.21,25,26),
що свідчить про те, що відповідачка
після проголошення рішення Олевського
районного суду Житомирської області
від 12.03.2013 року, яким стягнуто аліменти
із позивача та набрання ним чинності,
до суду із заявою про видачу
виконавчого листа не зверталася,
оскільки дитина з 05.11.2012 року вже
проживала із позивачем. Протилежне у
судовому засіданні відповідачкою та її
представником не спростовано.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених Цивільним процесуальним
Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того
покладено обов'язок доказування і
подання доказів сторонами. Із
зазначеної статті слідує, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Разом із тим, встановлено і те, що
дійсно відповідачка проживає від сина
ОСОБА_5 окремо, однак ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
утриманню сина ОСОБА_5, не відвідує його
за місцем проживання, не піклується про
його здоров'я, фізичний, духовний,
інтелектуальний, соціальний та
моральний розвиток. Не надає
добровільно належної матеріальної
допомоги на утримання та виховання
сина, хоча має таку можливість,
оскільки має відповідний молодий вік,
не хворіє на тяжкі хвороби, не є
інвалідом, має постійне місце роботи,
так як працює техпрацівником
Новобілокоровицької ЗОШ І-ІІІ ступенів
№ 2, де отримує відповідну заробітну
плату, і має можливість утримувати
свого сина ОСОБА_5 до досягнення ним
повноліття, належним чином, як того
вимагає Закон.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року,
№ 2402-ІІІ, кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради Української РСР від
27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК
України, під час вирішення будь-яких
питань щодо дітей суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дітей.

Так статтею180 СК України передбачено,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 183 СК України передбачено, що
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.191 зазначеного
Кодексу слідує, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Частина 4 ст. 223 ЦПК України передбачає,
що якщо після набрання рішенням суду
законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що випливають на
визначення розмірів платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право шляхом пред'явлення
нового позову вимагати зміну розміру,
строків платежів або звільнення від
них.

Одним з приводів стягнення аліментів
на користь відповідача з позивача за
рішенням суду на утримання
неповнолітньої дитини, було
знаходження дитини на утриманні
відповідача, а на цей час дитина
проживає, та знаходиться на утриманні
позивача, то суд вважає, що істотно
змінились обставини щодо стягнення
аліментів на утримання цієї дитини, а
тому позов підлягає до часткового
задоволення.

Оскільки, в даному випадку
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
повністю утримує позивач, який за
судовим рішенням сплачує аліменти на
його утримання відповідачці,
відповідачка дійсно не приймає участі
в утриманні дитини, чим ставить її у
складне матеріальне становище та
порушує її право на достатній життєвий
рівень, а тому позивача слід звільнити
від сплати аліментів, що стягнуті з
нього за рішенням Олевського районного
суду Житомирської області від 12.03.2013
року, в частині стягнення аліментів на
користь ОСОБА_3, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які повинні бути стягнуті
з відповідачки в судовому порядку,
однак не у тому розмірі, який просить
позивач, так як згідно до рішення
Олевського районного суду
Житомирської області від 12.03.2013 року із
позивача стягнуто аліменти на користь
відповідачки ОСОБА_3, на утримання
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки всіх
видів заробітку (доходу) відповідача до
ІНФОРМАЦІЯ_8, тобто до досягнення
старшою дитиною - сином ОСОБА_5
повноліття, а далі в розмірі 1/4 частки
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача до ІНФОРМАЦІЯ_9, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для кожної дитини
відповідного віку, щомісячно (а.с.5-6). За
таких обставин та враховуючи
вищенаведене до стягнення із
відповідачки на користь позивача
підлягають аліменти в розмірі 1/6 частки
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача до досягнення дитиною -
сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_8, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.129 Конституції України,
ст.ст.3,10,11,15,57-61,88,209,212-215,ч.4 ст.223 ЦПК
України та ст.ст. 7, 160, 180, 182, 183, 191 СК
України, ч.1 ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26.04.2001 року №
2402-ІІІ, ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради Української РСР від
27.02.1991 року № 789-ХІІ, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення
від сплати аліментів та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:
НОМЕР_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 від
сплати аліментів, які стягуються з
нього на підставі рішення Олевського
районного суду Житомирської області
від 12 березня 2013 року, в частині
стягнення аліментів на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої: АДРЕСА_1,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звільнення від сплати аліментів
рахувати з 03.10.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7,
зареєстрованої: АДРЕСА_1, проживаючої
за адресою: АДРЕСА_3, працюючої
техпрацівником Новобілокоровицької
ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1,
зареєстрованого: АДРЕСА_1, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розміри 1/6 частки
всіх видів заробітку (доходу)
відповідача до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8, але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно.

Стягнення аліментів проводити з 03.10.2013
року.

В решті позову ОСОБА_1, до ОСОБА_3,
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскарженим до
Апеляційного суду Житомирської
області через Олевський районний суд
Житомирської області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: В. В. Волощук