Провадження № 2/127/612/14
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Іщук Т.П.,
при секретарі Коваленко Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -
ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду
з вищевказаним позовом, який
мотивовано тим, що 18.10.2006 року між
сторонами було укладено договір №
VIH0RC02032148 відповідно до якого відповідач
отримав кредит в розмірі 2 331,78 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,0 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення по 16.10.2008
року. Відповідно до умов договору
погашення заборгованості
здійснюється: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
щомісячний платіж для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, винагороді,
комісії. Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, а тому станом на 25.11.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 12
983,59 грн., яка складається з: 1013,78 грн. -
заборгованість за кредитом; 5163,41 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 6806,40 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. За таких
обставин позивач просить стягнути з
відповідача вказану заборгованість за
кредитним договором № VIH0RC02032148 від
18.10.2006 року та судовий збір.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву, у якій просив розглянути справу
у його відсутність, позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, та просив їх
задовольнити, проти заочного розгляду
справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином через оголошення в засобах
масової інформації, відповідно до
вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, а тому суд
вважає за необхідне провести заочний
розгляд справи та ухвалити заочне
рішення, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України, оскільки представник
позивача у своїй заяві не заперечував
проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Судом встановлено наступні фактичні
обставини справи та правовідносини,
які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 256, 257,
261, 264, 267, 526, 527, 530, 549, 610-611, 625, 629, 1049, 1050,
1054,1055 ЦК України, Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Судом встановлено, що 18.10.2006 року між
ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником
якого являється ПАТ КБ «Приватбанк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ VIH0RC02032148, відповідно до якого (п.п. 6.4.
Договору) 18.10.2006 року ОСОБА_1 отримав
кредит на придбання товарів народного
споживання в розмірі 2331,78 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення по 16.10.2008
року. Відповідно до умов договору
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати щомісячний платіж для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов
договору. При порушені позичальником
будь-якого зобов'язання, передбачених
п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має
право нараховувати, а позичальник
сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми
простроченого платежу, але неменше 1
гривні за кожен день прострочки.
Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав.

За розрахунком позивача
заборгованість відповідача станом на
25.11.2013 року становить в розмірі 12 983,59
грн., яка складається з: 1013,78 грн. -
заборгованість за кредитом; 5163,41 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 6806,40 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно
до умов кредитного договору
відповідачу надавався кредит на
споживчі цілі (купівля ТНС відповідно
до п.1.1. Договору). Таким чином до
спірних правовідносин застосовуються
положення Закону України «Про захист
прав споживачів».

При цьому суд враховує, що відповідно
до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з умов договору договір
укладався 18 жовтня 2006 року, відповідач
мав здійснювати щомісячне погашення
суми заборгованості та повністю
виконати договірне зобов'зання щодо
повернення кредиту в термін по 16 жовтня
2008 року. Останній платіж, як вбачається
з розрахунку, відповідач здійснив 4
вересня 2009 року. Отже, саме з цієї дати у
позивача виникло право звернутися до
суду з вимогою про повернення кредиту.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Ст.257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Останній платіж відповідач
здійснив 04 вересня 2009 року, тому
останній день для звернення до суду з
вимогою про повернення боргу є 04
вересня 2012 року. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з даним позовом
19.12.2013 року, тобто після спливу строку
позовної давності.

Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитору забороняється вимагати
повернення кредиту від споживача строк
давності, якого минув.

Відповідно до п.31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин», суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Враховуючи викладене вище, суд вважає
за необхідне застосувати строк
позовної давності та відмовити в
задоволенні позову. Суд звертає увагу,
що доказів поважності пропуску такого
строку позивачем суду не надано та
відповідного клопотання про
поновлення не заявлено.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України судові витрати залишаються за
позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 256, 257, 261, 264, 267, 526, 530, 536, 549, 610-611, 625, 629,
1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, Законом
України «Про захист прав споживачів»,
постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства комерційного банка
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
VIH0RC02032148 від 18.10.2006 року - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вінницьким міським судом Вінницької
області за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Вінницької
області через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Суддя: