Справа №591/8864/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/112/14 Суддя-доповідач -
Собина О. І. Категорія - 48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Таран С. А., Левченко Т. А.,

за участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 05 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5

про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини ,-

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 05 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утримання в
твердій грошовій сумі в розмірі 670 грн.
щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, до досягнення нею
повноліття, починаючи стягнення з
10.10.2013 року. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на необґрунтованість
судового рішення, на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалите нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити частково,
стягнувши з нього на утримання
позивачки аліменти в розмірі 385 грн. 80
коп. щомісяця до досягнення нею
повноліття.

В доводах апеляційної скарги
відповідач зазначає, що судом не було
взято до уваги той факт, що він на даний
час є безробітний і не може фізично
сплачувати суму аліментів, яка
призначена судом першої інстанції.
Також зазначає, що позивачка ввела суд
в оману, тим ствердженням, що він працює
на тимчасових роботах на території
України та за її межами. Відповідач
стверджує, що не ухиляється від
обов'язку утримання своєї дочки, а
навпаки, завжди, без рішення суду
надавав їй фінансову підтримку.
Виходячи з даних обставин, відповідач
просить зменшити розмір стягуваних
аліментів, призначивши їх в твердій
грошовій сумі в розмірі 385 грн. 80 коп.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апелянта, заперечення
позивачки, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач зобов'язаний утримувати
свою дитину, є працездатним та у змозі
надавати їй матеріальну допомогу у
твердій грошовій сумі в розмірі 670 грн.

Цей висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 29 цього Кодексу
визначено, що неповнолітні особи віком
від чотирнадцяти до вісімнадцяти
років, а також особи, цивільна
дієздатність яких обмежена, можуть
особисто здійснювати цивільні
процесуальні права та виконувати
свої обов'язки в суді у справах, що
виникають з відносин, у яких вони
особисто беруть участь, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ст. 18 СК України кожен учасник
сімейних відносин, який досяг
чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої Україною 27 вересня 1991
року, держави-учасники визнають право
кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення умов
життя, необхідних для розвитку дитини,
в межах своїх здібностей і фінансових
можливостей.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин,
що мають істотне значення, суд за
заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі .

Судом встановлено, що відповідач та 3-тя
особа по справі перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 1 липня 1995 року
(а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
Позивачка є ученицею другого курсу
Державного професійно-технічного
навчального закладу «Сумське вище
професійне училище будівництва і
дизайну» денної форми навчання (а.с.6).
Сторони не проживають разом, дитина
знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_5.

Під час розгляду справи було
встановлено, що відповідач на даний час
не працює, має нерегулярний мінливий
заробіток, а тому місцевий суд вірно
визначив розмір стягуваних аліментів у
твердій грошовій сумі (а.с.23-25).

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду щодо
визначення розміру стягуваних
аліментів на утримання дитини, так як
при його визначенні судом першої
інстанції були враховані обставини,
передбачені ст.182 СК України, в тому
числі й стан здоров'я відповідача,
відсутність інших утриманців. Також
місцевим судом враховано і
встановлений законодавством
прожитковий мінімуму для дітей віком
від 6 до 18 років, розмір мінімальної
заробітної плати, а також розмір
середньої заробітної плати у Сумській
області .

Доказів того, що ОСОБА_3 має скрутне
матеріальне становище, в зв'язку з чим
не має можливості сплачувати своїй
дитині аліменти в присудженому
розмірі, суду він не надав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, на які посилається апелянт,
були предметом дослідження суду першої
інстанції і отримали об'єктивну оцінку.
Відповідач не навів у апеляційній
скарзі фактів, які б підтвердили
необґрунтованість рішення суду,
свідчили б про наявність підстав для
задоволення скарги.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 05 грудня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -