Справа № 428/3238/13-ц
Провадження № 2/428/152/2014
11 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
при секретарі Колядінцевій П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад, -
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад посилаючись на наступне.
В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд справу розглянути за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № LGC0AN22050413, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 59 615 грн. 01 коп.
З умовами кредитного договору відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис на кредитному договорі від 22.09.2008 року.
Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини.
З позовної заяви вбачається, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за Кредитним договором не виконав.
Судом також встановлено, що при укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання кредиту та на його погашення, згідно з умовами даного договору.
Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі не порушено, а тому умови договору є обовязковими для виконання сторонами договору, які його уклали.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись заставою.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.
Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.
Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 22.09.2008 р. уклали договір застави рухомого майна № LGC0AN22050413 від 22.09.2008 року.
Згідно з договором застави, відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий (сєдан), № кузова/шасі: XWB3L32UD8A002344, реєстраційний номер: ВВ 4859 ВІ, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Згідно з п. 12.1 договору застави рухомого майна № LGC0AN22050413 від 22.09.2008 року, подією ОСОБА_2 вважається, затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на 1 календарний місяць; перевищення заборгованості більш ніж на 10 % суми наданого кредиту тощо.
Згідно з п. 12.2.1 договору застави рухомого майна № LGC0AN22050413 від 22.09.2008 року, у разі настання події ОСОБА_2 надає позичальнику письмове повідомлення про настання події ОСОБА_2. Позичальник зобовязаний усунути подію ОСОБА_2 протягом 30 днів з моменту повідомлення про подію ОСОБА_2.
Згідно з п. 13.9 договору застави рухомого майна № LGC0AN22050413 від 22.09.2008 року за вибором банку звернення стягнення на предмет застави здійснюється у судовому порядку відповідно до розділу ІV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов цього договору.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Як вбачається з рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.06.2012 року по справі № 2-3819/11 позов ОСОБА_3 в інтересах представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволений. Звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий (сєдан), № кузова/шасі: XWB3L32UD8A002344, реєстраційний номер: ВВ 4859 ВІ, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LGC0AN22050413 від 22.09.2008 року в сумі 160 705 гривень 89 копійок.
Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитно-заставним договором перед позивачем не виконав і добровільно предмет застави в заклад ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не передав, що позбавляє позивача можливості звернути стягнення на предмет застави за рішенням суду та позбавляє права задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про передачу предмета застави в заклад знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, та за таких обставин суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № ІНМ97В00О3 від 01.04.2013 року про сплату судового збору у сумі 114 грн. 70 коп.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 546, 572, 575, 590, 610, 625, 626, 627, 629, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 19, 20, 44 Закону України «Про заставу», ст. 24 Закону України України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад задовольнити.
- предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий (сєдан), № кузова/шасі: XWB3L32UD8A002344, реєстраційний номер: ВВ 4859 ВІ, що належить на праві власності ОСОБА_1;
- комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий (сєдан), № кузова/шасі: XWB3E32UD8A002344, реєстраційний номер: ВВ 4859 ВІ, що належить на праві власності ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ