Номер провадження: 22-ц/785/9010/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Ізмаїльської державної
нотаріальної контори, КП «Ізмаїльське
МБТІ» про зобов»язання вчинити певні
дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 вересня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Ізмаїльської
державної нотаріальної контори та КП
«Ізмаїльське МБТІ» про зобов»язання
внести зміни в право установчі
документи: свідоцтво про право на
спадщину за законом від 02 лютого 2000
року, зареєстрованого в реєстрі за №
2/619 з зазначенням у ньому номеру
квартири АДРЕСА_1 в технічний паспорт
на вказаний житловий будинок.

Позивачка посилалася на те, що 13 липня
1974 року виконком Ізмаїльської районної
ради депутатів своїм рішенням № 342
виділив її чоловіку та їй квартиру
АДРЕСА_1, в якій вона проживає до
теперішнього часу. Весь час квартира
мала адресу : АДРЕСА_1, про що свідчить
домова книга, довідки з КП «Житсервіс-2»
та Ізмаїльської ОДПІ, та відмітки про
прописку. 15 лютого 1993 року її чоловік
приватизував квартиру АДРЕСА_1, після
його смерті вона прийняла спадщину та
незважаючи на те, що вона дала всі
документи по цій квартирі, при
оформленні свідоцтва про право на
спадщину за законом помилково, на її
думку, номер квартири зазначено не
було, також його не було зазначено і в
технічному паспорті.

Представник відповідачача
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори до судового засідання не
з»явився, надав суду заяву з проханням
розглянути справу без присутності
нотаріуса, також було надано письмові
пояснення, відповідно до яких 02 лютого
2000 року за реєстраційним номером № 2/619
було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлого
ОСОБА_3 на 9/30 частин житлового будинку
по АДРЕСА_1 на ім»я дружини померлого
ОСОБА_2 на підставі
правовстановлюючого документа -
свідоцтва про право особистої
власності на будівлю № 1734, виданого
Ізмаїльським МБТІ 15.02.1993 року, та
довідки-характеристики від 28 січня 2000
року, в яких номер квартири не
значиться.

Рішенням Ізмаїльського
міськорайонного суду Одеської області
від 18 вересня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, тому що воно
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Справа в суді апеляційної інстанції
розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст.
305 ЦПК України у відсутності сторін, які
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується розписками про
отримання судових повісток про виклик,
котрі знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що рішенням
виконкому Ізмаїльської районної ради
народних депутатів № 342 від 13 липня 1974
року ОСОБА_3, чоловіку ОСОБА_2, виділена
двохкімнатна квартира житловою площею
27,0 кв.м. у будинку АДРЕСА_1

В подальшому ОСОБА_3 приватизував
отримане спірне житло та 15.02.1993 року
отримав свідоцтво про право власності
за № 1734 на 9/30 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, загальною площею 47,3 кв.м..
Свідоцтво видане виконкомом
Ізмаїльської міської ради народних
депутатів на підставі розпорядження
виконкому № 13 від 27 січня 1993 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 лютого 2000 року на ім»я ОСОБА_2
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою було видане свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
після померлого ОСОБА_3 на 9/30 частин
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Вказане свідоцтво про право власності
на спадщину ОСОБА_2 видане нотаріальною
конторою на підставі свідоцтва про
право власності №1734 від 15.02.1993 року,
довідки-характеристики Ізмаїльського
КП «МБТІ», виписки з реєстрової книги
№11-11 КП «МБТІ», в яких номер квартири не
значиться.

При відсутності інших право установчих
документів чи рішень органів місцевого
самоврядування про присвоєння номеру
квартири підстав для внесення змін у
видане нотаріусом в 2000 році свідоцтво
про право на спадщину за законом суд
першої інстанції прийняв обґрунтоване
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Посилання апеляційної скарги на те, що
підставою для внесення в свідоцтво про
право на спадщину за законом номеру
квартири у будинку № 28 по вул.
Толбухіна є запис в домовій книзі з
зазначенням квартири № 2, довідки
обслуговуючої контори «Житсервіс-2»
про те, що позивачка проживає в
квартирі АДРЕСА_1, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.

Правоустановчим документом, на
підставі якого у 2000 році нотаріусом
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом було свідоцтво про право
власності ОСОБА_3 на 9/30 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, видане
виконкомом Ізмаїльської міської ради
та зареєстроване в органах БТІ, в якому
не значиться номер квартири. Зміни в це
свідоцтво не вносилися в
установленому законом порядку.

Справа розглянута судом відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих сторонами доказів, які
знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 вересня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
К.П.
Мартинова

Судді
Ю.І.
Кравець

О.В.
Оверіна