Справа № 161/1851/14-ц
Провадження № 6/161/199/14
У Х В А Л А

07 лютого 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.,

при секретарі Коритнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання державного
виконавця Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

Держаний виконавець Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції
звернулась в суд з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1.

Своє подання мотивує тим, що на
виконанні у Першому відділі Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції у Волинській
області знаходиться виконавчий лист №
2-3117, виданий 16.06.2004 року Луцьким
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 - аліменти на
утримання неповнолітньої дитини -
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку,
щомісячно, починаючи з 20.05.2004 року до
досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що з метою примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
листа державним виконавцем відділу
відкрито виконавче провадження та
зобов'язано боржника негайно виконати
рішення суду.

Вказує, що боржником добровільно
рішення суду не виконується, у зв'язку з
чим, станом на 31 грудня 2013 року
заборгованість ОСОБА_1 по сплаті
аліментів складає 35549 гривень.
Враховуючи ту обставину, що боржник
ухиляється від покладених на нього
судовими рішеннями зобов'язань,
державний виконавець вважає, що наявні
підстави для обмеження боржника ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України.

Просить суд тимчасово обмежити право
виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

В судове засідання державний
виконавець Першого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції не з'явилась, подала
суду заяву про розгляд справи у її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
оглянувши матеріали виконавчого
провадження, суд прийшов до висновку,
що в задоволенні подання слід
відмовити за безпідставністю.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні у
Першому відділі Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції у Волинській області
знаходиться виконавчий лист № 2-3117,
виданий 16.06.2004 року Луцьким
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 - аліменти на
утримання неповнолітньої дитини -
дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини з усіх видів його заробітку,
щомісячно, починаючи з 20.05.2004 року до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно з п. 2 ст. 6 цього Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.

Державним виконавцем не було надано
суду достатніх доказів, які свідчили
про те, що боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом.

Сам по собі той факт, що боржник не
проживає за адресою, вказаною у
виконавчих листах, за відсутності
даних про вжиття державним виконавцем
передбачених законом заходів для
встановлення місця його фактичного
проживання, не свідчить про ухилення
боржника від виконання зобов'язань.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України, і в'їзду в
Україну громадян України", в їх
системному зв'язку, вбачається, що
право ОСОБА_1 на свободу пересування
може бути обмежено лише у виключних
випадках у зв'язку з навмисними діями
останнього, що спрямовані на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності
до ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" не використано надані
йому права у точній відповідності із
Законом, не надано доказів на
підтвердження обставин умисного
ухилення боржника від виконання
рішення суду та його намір вибути за
межі України з метою невиконання
рішень суду, а тому суд приходить до
висновку, що зазначене подання є
передчасним і в його задоволенні слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, ст.
313 Цивільного кодексу України, ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України, і в'їзду в Україну громадян
України", ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на ухвалу суду. У
разі подання апеляційної скарги,
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду

Філюк Т.М.