Справа № 218/3244/13-ц
№ провадження 2/218/72/14
РІШЕННЯ

ім'ям України

17 січня 2014 року Амвросіївський
районний суд Донецької області

у складі: судді
Смольнякова О.О.

при секретарі
Хімченко С.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Амвросіївки
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини та витрат на навчання

в с т а н о в и в:

09 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини та
витрат на навчання, мотивуючи тим, що
вона перебуває у шлюбі з відповідачем,
від якого має двох дітей: дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сумісне життя з
відповідачем не склалося та на протязі
тривалого часу вони не підтримують
сімейні відносини і на наступний час
вирішили розірвати шлюб. Неповнолітній
син проживає разом з нею на території
Росії і знаходиться на її утриманні.
Відповідач ухиляється від утримання
дитини. Їй відомо, що відповідач працює
на території Росії, але де саме вона не
знає. Тобто він має можливість надавати
матеріальну допомогу синові. Оскільки
відповідач не має постійного
заробітку, просить стягнути з нього
аліменти на утримання сина в твердій
грошовій сумі, а саме в розмірі
прожиткового мінімуму для дитини у
віці від 06 до 18 років з подальшою
індексацією, але не менш ніж 30% від
вказаного прожиткового мінімуму.

Крім того, позивачка витратила на
оплату навчання сина в період з 30.09.2012
року по 05.07.2013 року 40100 рублів
Російської Федерації, що складає 10323
гривен. Оскільки відповідач не
здійснював оплати, просить стягнути з
нього вказану суму на її користь.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та
надав пояснення відповідно до позовної
заяви.

Відповідач та його представник позовні
вимоги визнали частково та суду
пояснили, що відповідач ніяким чином не
ухилявся від надання допомоги синові.
Позивачка разом зі старшою дочкою та
сином мешкає в м. Москва. Оскільки між
ним та позивачкою склалися
неприязнені стосунки, він з грудня 2012
року та по листопад 2013 року, тобто під
час роботи в м. Сочи, постійно
перераховував кошти для сина, однак
платежі здійснював на ім'я дочки
ОСОБА_6, оскільки син є неповнолітнім, а
відповідачка відмовлялася з ним
будь-яким чином спілкуватися. Його
платежі підтверджуються грошовими
переказами за вказаний період.
Щомісячно він переказував кошти не меш
10000 рублів Росії. Він не відмовляється
від надання допомоги синові, але норма
ст.180 СК України вказує на обов'язок
обох батьків утримувати своїх дітей.
Якщо позивачка бажає отримувати
аліменти в твердій грошовій сумі, він
не заперечує виплачувати половину від
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму на дитину у віці
від 06 до 18 років. Він заперечує проти
вимоги позивачки щодо стягнення з
нього витрат, які вона понесла на
оплату навчання сина, оскільки,
по-перше, вона, як мати, також повинна
утримувати сина, по-друге, тих коштів,
що він переказував, хватало і на сплату
навчання і на утримання сина. Крім того,
на вказаний період вони перебували у
шлюбі, тому підстав для стягнення з
нього 10323 гривень не має.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
положення дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші
обставини, що мають істотне значення
для справи.

Згідно ст.ст.181 ч.3, 183 СК України, за
рішенням суду грошові кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються в частці від доходу його
матері, батька та (або) у твердій
грошовій сумі, розмір яких
визначається судом.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний,
непостійний доход, частину доходу
одержує в натурі, а також при наявності
інших обставин, що мають істотне
значення, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Позивачка наполягає на стягненні з
відповідача на утримання сина
прожиткового мінімуму, тобто 1286
гривень, однак, суд вважає, що вказаний
розмір необґрунтовано завищений,
оскільки законодавством встановлений
обов'язок обох батьків утримувати
неповнолітніх дітей.

При визначенні розміру аліментів суд
виходить з того, що відповідач на
теперішній час не працює, перебуває на
обліку в Амвросіївському районному
центрі зайнятості, але є працездатним,
тому спроможним сплачувати аліменти на
утримання однієї неповнолітньої
дитини в твердій грошовій сумі в
розмірі 643 гривень, тобто 50% від
встановлено прожиткового мінімуму на
дитину у віці від 06 до 18 років.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача витрат, які понесла
позивачка на оплату навчання сина, не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 185 СК
України, той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не
була подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

В судовому засіданні встановлено, що
сторони на час подання позову
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Відповідач не заперечував проти того,
що сімейні відносини з позивачкою не
підтримуються тривалий час, але він
ніяким чином не ухилявся він утримання
дитини.

Суд вважає за можливим прийняти доводи
відповідача, щодо того, що він саме на
утримання сина переказував кошти
протягом грудня 2012 року - листопада 2013
року, що підтверджується наданими
документами. Старша дочка є
повнолітньою. Факт того, що кошти
переказувалися на ім'я старшої дочки,
яка мешкає разом з позивачкою та
неповнолітнім ОСОБА_8, а не на ім'я сина,
відповідачем пояснено неповнолітнім
віком останнього, а також неприязними
стосунками з позивачкою, яка
відмовлялася від спілкування з ним. З
наданих документів вбачається, що
відповідачем за вищевказаний період на
ім'я ОСОБА_4 на утримання сина
перераховано 125000 рублів Російської
Федерації. Суд вважає, що доводи
позивачки щодо того, що відповідач
ухилявся від утримання сина, не
підтверджено ніякими доказами. Крім
того, суд вважає, що витрати на
навчання також повинні нести обоє
батьки.

Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243,60
гривень.

Керуючись ст.180-183, 184-185 СК України, ч.
213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини та витрат на навчання
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Амвросіївка Донецької
області, ІПН № НОМЕР_1, не працює,
проживає АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на
утримання сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 643 гривні щомісячно, але не менш
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей відповідного
віку, починаючи з 09 грудня 2013 року та до
повноліття дитини.

В інший частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Рішення у частині стягнення
аліментів підлягає негайному
виконанню у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів після його
проголошення через Амвросіївський
районний суд.

СуддяО.О. Смольняков