Справа №486/1385/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/76/14
Справа № 22-ц/784/76/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Галущенко О.І.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» на заочне рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 24 липня 2013
року, ухвалене у справі за позовом
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства «АІСЕ Україна» (далі - ПрАТ
«АІСЕ Україна») про визнання договору
недійсним, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ПрАТ «АІСЕ Україна»
про визнання договору недійсним,
стягнення грошових коштів, посилаючись
на те, що 26 лютого 2007 року між сторонами
була укладена угода № 152914 з додатками
№ № 1, 2, відповідно до яких відповідач
зобов'язався надати йому послуги з
придбання автомобіля Chevrolet Aveo вартістю
60300 грн. за системою придбання товарів у
групі.

У процесі виконання угоди позивачу
стало відомо, що відповідач, надаючи
послуги, які відносяться до фінансових
послуг, не має ліцензії на здійснення
такого виду діяльності, тому укладена
угода є недійсною відповідно до вимог
чинного законодавства. Крім того,
оскаржувана угода містить
несправедливі відносно нього умови,
оскільки створюють істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на його
шкоду, що відповідно до положень Закону
України «Про захист прав споживачів» є
підставою для визнання договору
недійсним.

Посилаючись на викладене, позивач
просив визнати вищевказану угоду
недійсною і застосувати наслідки
недійсності правочину, стягнувши з
ПрАТ «АІСЕ Україна» на його користь 21784
грн. 78 коп., що були сплачені ним на
виконання цієї угоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Заочним рішенням Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 24 липня 2013 року позов задоволено.
Визнано угоду №152914 від 26 лютого 2007
року, укладену між ЗАТ «АІСЕ Україна»
та ОСОБА_2, - недійсною. Стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2 кошти,
сплачені відповідно до угоди №152914 від
26 лютого 2007 року, в сумі 21 784 грн. 78 коп.
Стягнуто з відповідача судовий збір на
користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «АІСЕ
Україна», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати заочне рішення та
ухвалите нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Установлено, що 26 лютого 2007 року між
сторонами була укладена угода № 152914 з
додатками № № 1, 2, відповідно до якої
відповідач зобов'язався надавати
позивачу послуги з адміністрування
фінансових активів, направлених на
придбання ним товару в групах, а саме:
автомобілю Chevrolet Aveo, вартістю 60300 грн.
через систему «Автоплан», організовану
відповідачем. В свою чергу, позивач
зобов'язався вчасно та в повному обсязі
виконувати обов'язки по внесенню
вступного внеску та періодичних
платежів щодо сплати вартості
транспортного засобу,
адміністративних витрат та витрат на
страхування життя та придбаного майна.
26 лютого 2007 року ОСОБА_2 сплатив
вступний внесок в сумі 2170 грн. 80 коп.
Протягом 2007 -2008 року позивачем сплачено
22 чистих внески, що становить 23 650 грн. 72
коп.

Скасовуючи 05 червня 2013 року раніше
ухвалені у цій справі рішення колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ виходила з того, що
при новому розгляді справи судом
першої інстанції необхідно з'ясувати
належним чином питання чи підпадає
діяльність відповідача під поняття
«операції з адміністрування придбання
в групах», чи відноситься ця діяльність
до сфери фінансових послуг,
врегульованих Законом України» «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Проте місцевий суд не з'ясував
вищевикладені питання, що призвело до
помилкової правової оцінки існуючих
між сторонами правовідносин.

Визнаючи недійсним укладений
сторонами договір № 152914 від 26 лютого 2007
року та стягуючи із ПрАТ "АІСЕ Україна"
на користь ОСОБА_2 21784грн. 78коп., суд
першої інстанції, дійшов висновку про
те, що умови спірного договору містять
дисбаланс договірних прав і обов'язків
на шкоду споживачеві. ПАТ "АІСЕ Україна"
здійснює нечесну підприємницьку
практику, оскільки фонди групи з
придбання товару формуються виключно
за рахунок внесків інших клієнтів
системи, а розподіл коштів фонду групи
між клієнтами являє собою реалізацію
пірамідальної схеми.

Проте з таким висновком не можна
погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
"пірамідальної схеми" не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
"пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття "пірамідальна
схема" у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
"пірамідальної схеми" необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
"пірамідальної", тобто такої, що порушує
норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін,
укладеної в рамках функціонування
системи придбання автомобілів у
системі "Автоплан", є надання учаснику
програми адміністративних послуг, у
тому числі фінансового характеру, з
метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 7 Угоди ПрАТ "АІСЕ
Україна" гарантує надання кожному
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання ним усіх
зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 2 Угоди передбачено, що ПАТ
"АІСЕ Україна" зобов'язується надати
учаснику системи послуги, які
викладено в правилах функціонування
системи "Автоплан" та неухильно
виконувати свої зобов'язання для
забезпечення функціонування системи.

При цьому відповідно до додатка № 2 до
Угоди поняття "право на отримання
автомобіля" означає право учасника
одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ПрАТ "АІСЕ
Україна" зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ПАТ "АІСЕ
Україна" та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 12.1
додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді "чисті внески",
"половинні чисті внески".

Відповідно до розд. 1 "Визначення
термінів" додатку № 2 до Угоди "Цілий
Чистий внесок" - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати автомобіля, "Половинний
Чистий внесок" - це половина Цілого
чистого внеску.

Згідно зі ст. 5 додатку № 2 до Угоди
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100 % від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за товар - автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ПАТ "АІСЕ
Україна" виконання свого зобов'язання,
а саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у системі "Автоплан" кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за Угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи.

За таких обставин висновок суду про те,
що діяльність ПАТ "АІСЕ Україна" за
Угодою сторін є функціонуванням
"пірамідальної схеми" суперечить
змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» у зв'язку з
відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - безтоварності
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ПАТ "АІСЕ Україна" з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
"фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
"фінансова послуга" розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Суд зазначених вимог закону не
врахував і до правовідносин сторін не
застосував.

Законом України від 02 червня 2011 року №
3462-ІV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (введено в
дію з 09 січня 2012 року) внесено зміни до
ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг" та доповнено п. 111,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 09 жовтня 2012 року №
1676 "Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у группах") (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
"Автоплан" - це торговельна марка, що
зареєстрована у відповідності з
законодавством України та
використовується для позначення
послуг відповідача з адміністрування
системи придбання автомобілів в
групах, яка полягає в створенні груп
покупців (учасників системи), метою
яких є придбання автомобілів у порядку
та на умовах, передбачених даною Угодою
та Правилами.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
"пірамідальна схема" та "придбання
товарів у группах". Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності "пірамідальної
схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

ПрАТ "АІСЕ Україна" отримало
відповідний дозвіл (ліцензію) на
здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо "придбання
товарів у групах" у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг. За
таких обставин, не можна вважати, що
така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення "пірамідальної
схеми".

Помилковим є й висновок суду про
введення позивача в оману з підстав
оплати ним не самого товару, а права
купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону
України "Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Під час укладення сторонами Угоди
позивач отримав примірник Угоди та
додатки до неї, які містять опис послуг
ПАТ "АІСЕ Україна".

Відповідно до ст. 8 Угоди підписання
цієї Угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом Угоди й додатків до неї.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
"пірамідальної схеми" у діях ПАТ "АІСЕ
Україна" під час укладення Угоди є
помилковим і не узгоджується з
положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» у
взаємозв'язку з нормами Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг".

За такого не можна вважати правильним
висновок суду про недійсність спірної
Угоди, як вчиненої з використанням
нечесної підприємницької діяльності,
що полягає у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їх коштів
з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Неправильне застосування судом норм
матеріального права відповідно до п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову в позові.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «АІСЕ
Україна» задовольнити.

Заочне рішення Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 24 липня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«АІСЕ Україна» про визнання договору
недійсним, стягнення грошових коштів -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді