Справа 549/47/14-ц
Провадження №6/549/2/14
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
Чорнухинський районний суд
Полтавської області

у складі:
головуючого - судді Орел І.І.

при секретарі - Міщенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Чорнухи
подання начальника відділу ДВС
Чорнухинського РУЮ Рибчанівської
Любов Іванівни про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
без вилучення паспорта,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року начальник відділу ДВС
Чорнухинського РУЮ Рибчанівська Л.І.
звернулася до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорта мотивуючи тим, що на виконанні
відділу ДВС перебуває виконавчий лист
№2/1629/5/2012, виданий Чорнухинським
районним судом 17.04.2013 р., про стягнення з
боржника на користь
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Перемога»
заборгованості в розмірі 21 158 грн. 49
коп.

07.04.2013 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вказаного
виконавчого листа.

ОСОБА_2 судове рішення в добровільному
порядку не виконується, борг не
сплачується, на виклики до відділу ДВС
боржник не з'являється, а майно, на яке
може бути звернуто стягнення, у
останнього відсутнє.

Посилаючись на викладене, а також на те,
що вичерпані всі інші заходи щодо
примусового стягнення з боржника
грошових коштів, просила суд тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспорта
громадянина для виїзду за кордон.

У судовому засіданні представник
державної виконавчої служби Грушка
О.М. подання підтримала.

Суд, заслухавши пояснення представника
державної виконавчої служби, вивчивши
матеріали справи, вважає, що подання не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997
року, кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, які
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті, також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом, виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні права лише у випадках,
встановлених законом.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1, ч. 2 ст.6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», громадянин України, який має
паспорт, може бути обмежений у праві
виїзду за кордон, якщо відносно нього
діють неврегульовані аліменти,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору у передбачених
законом випадках; йому може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом встановлено, що з 07.11.2013 в
провадженні відділу ДВС
Чорнухинського РУЮ знаходиться на
виконанні виконавчий лист №2/1629/5/2012 від
17.04.2013 р., виданий Чорнухинським
районним судом Полтавської області,
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Перемога»
заборгованості у розмірі 21 158 грн. 49
коп.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця від
07.11.2013 р. про відкриття виконавчого
провадження на користь стягувача,
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду
до 14.11.2013 року.

Разом з тим докази щодо отримання
ОСОБА_2 цієї постанови як і отримання
боржником інших повідомлень відділу
ДВС, в тому числі і викликів до відділу,
а також і попередження про звернення з
таким поданням до суду, або їх
неотримання з тих чи інших причин, в
матеріалах справи відсутні.

Не надано суду і даних про те, що
боржник мав реальну змогу виконати
зазначені у постанові від 07.11.2013 р.
вимоги.

Посилання державного виконавця на
відсутність у боржника майна не є
доказом ухилення боржника від сплати
заборгованості на підставі судового
рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 22.10.2013 р. на підставі п.2 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий лист №2/1629/5/2012
від 17.04.2012 р. повертався стягувачу. При
цьому державним виконавцем Грушкою О.М.
зазначено, що борг частково сплачено у
сумі 2 223 грн. 73 коп., з чого слідує, що
судове рішення виконувалось.

Необхідно вказати, що за змістом Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», під
ухиленням від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням слід
розуміти такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Тобто зазначеним законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Таким чином начальником відділу
державної виконавчої служби в
порушення п. 11.1.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5 не зазначено в
поданні підтвердження факту ухилення
ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за
вищезазначеним виконавчим листом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК
України, ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», п.11.1.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5, ст.377-1 ЦПК України,
суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника
відділу ДВС Чорнухинського районного
управління юстиції Полтавської
області про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без
вилучення паспорту громадянина
України для виїзду за кордон -
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Чорнухинський районний суд шляхом
подачі в 5-денний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час її проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів
з моменту отримання копії цього
рішення.

Ухвала cуду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий:підпис

Копія вірна

Суддя

Чорнухинського районного суду
І.І.Орел