Справа № 409/5752/12
Провадження № 2/209/151/13
РІШЕННЯ

іменем України

"17" січня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді
Багбая Є.Д.

при секретарі
Кукса О.П.

за участі позивача за первісним
позовом відповідача за зустрічним
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
відповідача за первісним позовом,
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3,
її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання права спільної
сумісної власності на житловий будинок
та земельну ділянку та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на ? частини сумісного
майна, стягнення грошової компенсації
за частку спільної власності стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права спільної сумісної власності на
житловий будинок та земельну ділянку. В
обґрунтування позову вказує, що з 1997
року до осені 2009 року проживав у
фактичних шлюбних відносинах разом з
відповідачем. В вересні 2000 року вони
придбали за спільні кошти на підставі
договору купівлі продажу посвідченого
приватним нотаріусом житловий будинок
розташований за адресою : АДРЕСА_1.
Право власності на будинок було
оформлено на ОСОБА_3. Оскільки подружні
стосунки між сторнами припинилися,
ОСОБА_1 чиняться перешкоди у проживанні
в будинку. Згідно останньої редакції
позовних вимог позивач просить
встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнати за
ОСОБА_1 право спільної сумісної
власності на житловий будинок та
земельну ділянку, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 та його
представник підтримали свої позовні
вимоги, згідно обставин викладених в
позовній заяві, просять задовольнити
позов повністю. Позивач пояснив суду,
що дійсно проживали приблизно з 1994 року
по листопад 2009 року. В 2000 році придбали
для спільного проживання будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі продажу за
2500 доларів США, будинок був оформлений
на ОСОБА_3 оскільки половину суми 1250
доларів США дав її батько. Іншу
половину заплатили вони зі своїх
спільних коштів. Згодом вони повернули
частину коштів які дав їм батько на
купівлю будинку приблизно 300 доларів.
Разом облаштовували та
переобладнували будинок для спільного
проживання. Потім відносини
погіршилися, вони посварилися і він
почав проживати у сусідів, потім у
своїх батьків, оскільки ОСОБА_3 чинила
йому перешкоди у проживанні.

Відповідач за первісним позовом
ОСОБА_3 та її представник в судовому
засіданні позов не визнали повністю.
ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права власності на ? частини
сумісного майна, стягнення грошової
компенсації за частку спільної
власності стягнення моральної шкоди На
обґрунтування заперечень проти
первісного позову та обґрунтування
зустрічного позову вказали, що дійсно
сторони мешкали разом в період з 1994
року по серпень 2008 року за різними
адресами, то винаймали житло, то
проживали у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
маючи спільного житла. В 2000 році за
пропозицією батька ОСОБА_3 придбали
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі продажу за
2500 доларів США, будинок був оформлений
на ОСОБА_3 оскільки половину суми 1250
доларів США дав її батько. Згодом вони
повернули частину коштів які дав їм
батько на купівлю будинку приблизно 300
доларів. В період проживання ОСОБА_1 за
спільні кошти створив пасіку,
придбавши 20 вуликів, 4 бідони по 80
літрів, медогонку. Також вони разом
придбали автомобільний причеп та
легковий автомобіль марки «ВАЗ 2106». 3
серпня 2008 року ОСОБА_1 скоїв скандал у
стані алкогольного сп'яніння внаслідок
чого вони припинили спільне
проживання. ОСОБА_1 забрав
вищезазначене майно та пішов. Після
цього неодноразово приходив до неї в
будинок вчиняв сварки у стані
алкогольного сп'яніння, оскільки вона
його не впускала в будинок, ночував на
горищі. В жовтні 2009 року знову прийшов
до неї та вчинив сварку, стріляв із
рушниці за, що був притягнутий до
кримінальної відповідальності. ОСОБА_3
та її представник просять відмовити в
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
оскільки вимоги його є безпідставними,
сплив строк позовної давності за його
позовними вимогами, оскільки їх
проживання припинилося 3 серпня 2008
року, а до суду він звернувся лише 7
серпня 2012 року. Крім того просять
задовольнити їх зустрічний позов, а
саме визнати за нею право власності на ?
частину спільного сумісного майна яке
вони придбали в період шлюбу на суму 8860
гривень, стягнути моральну шкоду
спричинену їй зверненням ОСОБА_1 до
суду, стягнути понесені нею судові
витрати на правову допомогу та сплату
судового збору.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1 та його представник в судовому
засіданні зустрічний позов не визнали
повністю, вважають його безпідставним,
оскільки позивач за зустрічним позовом
не надала жодних доказів на
підтвердження своїх позовних вимог, та
вартості спірного майна та спричинення
моральної шкоди.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - виконкому
Дніпродзержинської міської ради в
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, заперечень проти позову
не надавав /а.с. 104/.

Судом досліджені докази по
справі:

Досліджені письмові докази по справі
шляхом оголошення їх у судовому
засіданні:

- довідка квартального комітету /а.с. 6/,
згідно якої підтверджується, що ОСОБА_1
проживав разом з ОСОБА_3 з вересня 2000
року по вересень 2009 року;

- договір купівлі продажу будинку,
копія технічного паспорту на будинок,
домова книга /а.с. 7, 28-38, 66-71/, згідно яких
підтверджується дата придбання
будинку, його технічна характеристика
та реєстрація його на ОСОБА_3;

- вирок суду /а.с. 40/, згідно якого
підтверджується, що ОСОБА_1 притягався
до кримінальної відповідальності за
незаконне зберігання зброї в жовтні 2009
року за адресою : АДРЕСА_1

- висновок будівельно-технічної
експертизи /а.с. 77-92/, згідно якого
підтверджується вартість спірного
будинку;

- довідки квартального комітету /а.с.
112-113/, згідно яких сусіди підтвердили,
що ОСОБА_1 проживав в спірному будинку
до 3 серпня 2008 року;

В судовому засіданні встановлено:

Сторони по справі проживали однією
сім'єю без реєстрації шлюбу приблизно з
1994 року по листопад 2009 року. В 2000 році
придбали для спільного проживання
будинок розташований за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі
продажу за 2500 доларів США, будинок був
оформлений на ОСОБА_3 оскільки половину
суми 1250 доларів США дав її батько.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, дослідивши
представлені сторонами докази по
справі, суд вважає, що первісний позов
підлягає частковому задоволенню, а
зустрічний позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦК України одним з
принципів цивільного права є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно ст. 74 СК України Якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 СК України (глава 8) N 2947-III,
10.01.2002 Позовна давність не
застосовується до вимог про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, якщо шлюб
між ними не розірвано. До вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Згідно ст. 68 СК України
Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Згідно ст. 60, 70 СК України N 2947-III, 10.01.2002
передбачено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України
докази встановлюються на
підставі...пояснень сторін... допитаних
як свідків, показань свідків, письмових
доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України ,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Враховуючи вищенаведені норми закону,
суд приходить до висновку, що виходячи
з аналізу зазначених норм, позовні
вимоги за первісним позовом підлягають
частковому задоволенню. Судом
встановлений факт проживання
сторонами однією сім'єю в період з 1994
року по листопад 2009 року. Факт
проживання однією сім'єю в період
придбання будинку сторонами не
заперечувався, та був визнаний ОСОБА_3 в
судовому засіданні. Оскільки будинок
придбано в період проживання однією
сім'єю на підставі договору
купівлі-продажу, то він згідно вимог
законодавства є спільною сумісною
власністю.

Щодо застосування строку позовної
давності на вимогу відповідача за
первісним позовом ОСОБА_3 та її
представника, суд також вважає, що ці
вимоги не ґрунтуються на законі,
оскільки згідно ст. 72 СК України N 2947-III,
10.01.2002 Позовна давність обчислюється
від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про
порушення свого права власності.
Фактичні шлюбні відносини між
сторонами припинено в листопаді 2009
року, що підтверджується доказами по
справі, а саме довідкою квартального
комітету /а.с. 6/, вироком суду /а.с. 40/,
згідно якого підтверджено ту
обставину, що 9 жовтня 2009 року ОСОБА_1 за
місцем свого проживання за адресою
спірного будинку здійснив злочин
передбачений ст.. 263 ч.1 КК України. Суд
не приймає пояснення представника
ОСОБА_3 та самої ОСОБА_3, а також як доказ
по справі довідку квартального
комітету /а.с. 112-113/, оскільки вони є
надуманими та таким , що не
підтверджені іншими доказами у своїй
сукупності. Так ОСОБА_3 та її
представник вказують на те, що
проживання сторін було припинено саме
03 серпня 2009 року жодним чином не
підтверджуючи цю обставину. Довідка
квартального комітету, не є належним
доказом оскільки суперечить іншим
доказам у сукупності, та крім того
довідка складена зі слів сусідів, як не
зрозуміло суду яким чином так чітко
вказують дату припинення відносин
сторонами по справі, а саме 3 серпня 2008
року. Таким чином судом не встановлено
пропуску строку позовної давності
ОСОБА_1, ця обставина суду не доведена
належними доказами. Суд вважає, цю
обставину надуманою та намаганням
вищезазначених осіб уникнути
цивільної відповідальності.

Суд вважає, що вимоги позивача за
первісним позовом про встановлення
факту проживання однією сім'єю сторін
по справі та визнання права спільної
сумісної власності на спірний будинок
підлягаючими задоволенню, в частині
визнання спільної сумісної власності
на земельну ділянку суд вважає, за
необхідне відмовити оскільки суду не
доведено придбання права власності та
її реєстрація за будь ким зі сторін по
справі.

Також суд вважає необґрунтованими
вимоги за зустрічним позовом, оскільки,
суду не надано жодних доказів щодо
наявності, кількості та вартості
вищезазначеного спірного майна
(вуликів, медогонки, автомобіля,
причепа, бідонів), Також не підлягають
задоволенню вимоги за зустрічним
позовом щодо стягнення моральної
шкоди, оскільки також останні
недоведені жодним чином.

Судові витрати позивача
підлягають стягненню відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. 60, 68, 70, 72, 74 СК
України, 3 ЦК України, керуючись ст. 8,10,
57, 59, 60, 213-215, 209, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права спільної
сумісної власності на житловий будинок
та земельну ділянку - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної
сумісної власності на житловий будинок
який розташований за адресою «АДРЕСА_1

В іншій частині позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права спільної сумісної власності на
житловий будинок та земельну ділянку -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені позивачем судові витрати в
розмірі 321 гривня 90 копійок.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на ? частини сумісного майна,
стягнення грошової компенсації за
частку спільної власності стягнення
моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська
Є.Д. Багбая