22-ц/772/206/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Курбатова І. Л.Категорія:
44Доповідач: Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Іващука
В.А., Колоса С.С.,При секретарі:Куленко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 03
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом Виконавчого комітету
Вінницької міської ради до ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради про визнання права
користування житловим приміщення та
зобов'язання укласти договір найму
житлового приміщення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 грудня 2013 року
у задоволенні позову Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Судові витрати залишено за сторонами.

На таке рішення Виконавчий комітет
Вінницької міської ради подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_6 відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи;
недоведеність обставин справи, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважав встановленими;
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; порушення норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 подала заперечення на
апеляційну скаргу, у якому просить
залишити рішення суду без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано
за Виконавчим комітетом Вінницької
міської ради, що підтверджується
реєстраційним свідоцтвом від 1986 року
та рішеннями Вінницької міської ради
народних депутатів № 14/452 від 15 квітня
1952 року та № 4/78 від 10 лютого 1966 року.

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_1
квартиронаймачем квартири
АДРЕСА_1, площею 19,37 кв.м., являється
ОСОБА_7 та у цій квартирі постійно
проживають члени сім'ї
квартиронаймача: чоловік ОСОБА_8, дочка
ОСОБА_9, син ОСОБА_10, онуки ОСОБА_6,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Згідно довідки МКП «ЖЕК №5» № 3312 від 28
серпня 2012 року у вказаній квартирі
станом на 28 серпня 2012 року були
зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК №5» № 4631
від 29 серпня 2013 року у вказаній
квартирі з 02 січня 1995 року по
теперішній час зареєстрована ОСОБА_6
Постійне проживання ОСОБА_6 як онуки
квартиронаймача ОСОБА_7 у вказаній
квартирі підтверджується особовим
рахунком НОМЕР_1.

Таким чином, доведено, що ОСОБА_6 як член
сім'ї квартиронаймача зареєстрована у
квартирі АДРЕСА_1, а інші члени сім'ї
квартиронаймача у цій квартирі не
зареєстровані та з неї вибули.

ОСОБА_6 визнано те, що вона з 2001 року не
проживає у вказаній вище квартирі,
оскільки у 2001 році у квартирі сталася
пожежа, а проживає зі своєю матір'ю у
квартирі, за адресою: АДРЕСА_2,

Відмовляючи у задоволенні позову
Виконавчому комітету Вінницької
міської ради, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_6 відсутня у
квартирі АДРЕСА_1, з поважних причин,
зокрема, непридатність квартири до
проживання через пожежу та
неможливість власними силами
відновити нормальні умови проживання
через брак коштів.

З матеріалів справи (а.с. 39, 40)
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1,
боргу по утриманню будинку,
централізованому опаленню, холодному
та гарячому водопостачанню немає.
Також, при обстеженні цієї квартири
було виявлено частковий ремонт
штукатурки стін, стелі, шиферної
покрівлі, зірвано поли, сміття
вивезено.

Задовольняючи частково зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої
інстанції виходив з того, що вона має
право на користування квартирою
АДРЕСА_1, оскільки вона не втратила
інтерес до вказаної квартири, сплачує
комунальні послуги за квартиру та
поступово здійснює ремонтні роботи.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Так, частиною 4 статті 9 ЖК України
передбачено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування житловим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

За положеннями ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом 6 місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках
тимчасового виїзду з постійного місця
проживання за умовами і характером
роботи або у зв'язку з навчанням, у тому
числі за кордоном, - протягом усього
часу виконання цієї роботи або
навчання.

У випадках, передбачених пунктами 1-7
ст.71 ЖК України, право користування
жилим приміщенням зберігається за
відсутнім протягом 6 місяців з дня
закінчення строку, зазначеного у
відповідному пункті.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року за №2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» зазначено, що у справах
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК
України, необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Відповідно до ст..18 Закону України «Про
охорону дитинства» держава забезпечує
право дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачка ОСОБА_6 з народження
(ІНФОРМАЦІЯ_1 року) зареєстрована у
спірній квартирі, а тому зберегла право
на користування цією квартирою до
виповнення їй 18-ти років, незалежно від
того чи проживала вона у цій квартирі,
що гарантовано вказаною вище нормою
Закону. Окрім того, позивач не
скористався своїм правом, передбаченим
ч.4 ст.71 ЖК УРСР, та не укладав з іншими
особами договір оренди на спірне
приміщення в період з часу вибуття
відповідачки разом з матір'ю на інше
місце проживання та до часу досягнення
нею повноліття. Приймаючи до уваги
вимоги ст.29 ЦК України щодо місця
проживання малолітньої чи
неповнолітньої особи, колегія суддів
приходить до висновку, що ОСОБА_6 до
досягнення повноліття була відсутня у
спірній квартирі з поважних причин та
не втрачала права користування цим
житлом з підстав викладених вище.

Щодо відсутності відповідачки в
спірному приміщенні після ІНФОРМАЦІЯ_2
року (моменту досягнення повноліття) то
колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6
за відкритим на її ім'я особовим
рахунком (НОМЕР_2) сплачувала кошти за
надані комунальні послуги, а не
проживання її у квартирі АДРЕСА_1 було
обумовлено поважними причинами,
зокрема, непридатністю квартири для
проживання після пожежі. В подальшому
ОСОБА_6 з метою подальшого проживання
здійснено певні ремонтні роботи у
спірній квартирі, що підтверджується
довідкою МКП «ЖЕК №5» № 79 від 15 травня
2013 року.

Суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про поважність причин не
проживання відповідачки у спірній
квартирі понад строки визначені у ст..71
ЖУ УРСР, а доводи апеляційної скарги
таких висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно визначився з
характером правовідносин, що виникли
між сторонами та дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_6 та відмову у позові
Виконавчому комітету Вінницької
міської ради.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Вінницької міської ради
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя :

Судді :