Справа № 144/1610/13-ц Провадження №
22-ц/772/223/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Задорожна Л. І.Категорія:
23Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2014 р. м. Вінниця 13 січня 2013
року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Шемети Т.М., Сопруна В.В.

Секретаря: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_3 на рішення
Теплицького районного суду Вінницької
області від 3 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продовольча компанія «Зоря Поділля»»,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - відділ
Держземагенства у Теплицькому районі
Вінницької області, про визнання
договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом та просив визнати
недійсним договір оренди землі від 26
жовтня 2010 року, укладений між ним і ТОВ
«ПК «Зоря Поділля»», зареєстрований 4
липня 2011 року у відділі Держкомзему у
Теплицькому районі Вінницької області
за реєстровим № 01927з наступних
підстав.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки,
яка призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
відповідно до державного акта серії ЯА
№103555 від 30.03.2005 року на право власності
на земельну ділянку. Уклавши з
відповідачем зазначений договір
оренди землі 26 жовтня 2010 року, позивач
лише у вересні 2013 року отримав копію
договору у відділі Держкомзему у
Теплицькому районі Вінницької області
та виявив, при цьому, що у вказаному
договорі відсутні такі істотні умови:
у п.26 договору не зазначені існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки; у
договорі не вказані умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Крім того, в акті прийому-передачі
об`акта оренди земельної ділянки, який
знаходиться у реєстраційній справі, не
вказаний договір оренди, за яким
передавався об`єкт оренди та дата, коли
цей об`єкт передавався, що свідчить про
недійсність акту та є порушенням вимог
ст. 17 Закону України «Про оренду землі».

3 грудня 2013 року представником позивача
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності від 17 вересня 2013 року,
подано заяву про уточнення позовних
вимог, в якій він просить визнати
недійсним договір оренди з підстав
відсутності у ньому тієї ж істотної
умови - існуючих обмежень ( обтяжень)
щодо використання земельної ділянки,
передбаченої ч.1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», оскільки у п.26
вказаного договору оренди не вказано,
які обтяження (обмеження) встановлено
на орендовану земельну ділянку та,
разом з тим, не викреслене слово «не
встановлено», як того вимагає
зазначений п.26 Договору.

Крім того, ОСОБА_4 вважає недійсним
договір оренди землі ще і тому, що
екземпляр договору, який знаходиться у
відділі Держкомзему України у
Теплицькому районі Вінницької області,
складається з двох різних окремих
аркушів, на першому з яких відсутній
підпис позивача, що говорить про
відсутність оригіналу вказаного
договору та тому, що в реєстраційній
справі знаходиться угода про
припинення договору оренди, який було
укладено між сторонами в 2008 році.
Вказану угоду було зареєстровано в
Теплицькому районному відділі ДП
«Центр ДЗК» 4 липня 2011 року, тому з 26
жовтня 2010 року до 4 липня 2011 року між
позивачем та ТОВ ПК «Зоря Поділля»
існувало два договори оренди землі.

Рішенням Теплицького районного суду
Вінницької області від 3 грудня 2013 року
у позові відмовлено за недоведеністю
позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При вирішенні даної справи, судом
зазначені вимоги закону виконані у
повному обсязі.

А саме: суд правильно встановив
обставини справи, спірні
правовідносини та застосував норми
права, якими вони регулюються.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки,
яка призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА №103555 від 30.03.2005 року (а.с 8).

Між позивачем та ТОВ «ПК «Зоря Поділля»
м. Гайсин 26 жовтня 2010 року в с. Велика
Мочулка укладено договір оренди
земельної ділянки, площа якої 1,7252 га,
строком на 5 років. Вказаний договір
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Теплицькому районі 4 липня 2011 року за №
01927 (а/с 10-11).

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України,
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» визначено істотні умови
договору оренди землі, а ч. 2 ст.15 вказує,
що відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

В дослідженому судом першої інстанції
договорі оренди, який міститься в
реєстраційній справі, а саме у його
п.п.20.1 та 20.2 передбачено умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Цих обставин апелянт не оспорює. Не
оспорює ОСОБА_3 і наявності у Договорі
всіх інших істотних умов, крім умови,
передбаченої п.26 договору оренди землі,
укладеного між сторонами по справі.

Цією умовою є «існуючі обмеження
(обтяження) та інші права третіх осіб
щодо використання орендованої
земельної ділянки».

Вважає не доведеним, що у договорі
будь-яким чином, вказується на
наявність або ж відсутність існуючих
обмежень (обтяжень) щодо використання
земельної ділянки, оскільки у п.26
Договору не закреслено непотрібне
слово - «встановлено» чи «не
встановлено» обтяження.

З такими доводами апелянта колегія
суддів не погоджується, вважає
правильним висновок суду про те, що
Законом України «Про оренду землі», а
саме ст.15, передбачено обов'язок сторін
зазначати у договорі про існуючі (такі,
що є в наявності на момент укладення
договору) обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки.

Обов'язку зазначати про їх відсутність,
на відміну від ст.132 ЗК України, ст. 15
Закону України «Про оренду землі» не
встановлює.

І, оскільки судом першої інстанції
встановлено, що на момент укладення
договору обмежень (обтяжень) щодо
використання земельної ділянки не
існувало то, на думку колегії суддів,
суд прийшов до правильного висновку
про безпідставність посилань позивача
на відсутність у договір оренди землі
зазначеної істотної умови.

Щодо доводів апелянта про ненадання
судом оцінки стану реєстраційної
справи до спірного договору оренди, то
вони безпідставні, оскільки
оспорюється договір оренди землі , а не
реєстраційна справа.

Стосовно доводів про недійсність
договору через те, що він міститься на
двох різних аркушах та не містить
підпису позивача на першому аркуші
договору, вони теж не ґрунтуються на
належних та допустимих доказах, не
відповідають вимогам закону і тому не
спростовують рішення суду.

Так, відповідно до ст.13 Закону
України «Про оренду землі», договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку
у володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст. 14 цього ж Закону,
договір оренди землі укладається у
письмовій формі.

Закон не регламентує того на скількох
листах має бути викладений такий
договір.

Відповідно до ч.2 ст.202 ЦК України,
договори є видом правочину.

У ч.2 ст.207 ЦК України зазначено, що
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

І знову ж таки, відсутня вказівка
правової норми про те, що при укладанні
договору має бути підписана кожна
сторінка цього договору.

Доводи апелянта про недійсність
договору у зв`язку з тим, що з 26 жовтня
2010 року до 4 липня 2011 року між позивачем
та ТОВ ПК «Зоря Поділля» існувало два
договори оренди землі, дійсно
необґрунтовані, як про це правильно
зазначено у рішенні суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не є
істотними, а відтак не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
та неправильне застосування норм
матеріального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3
- відхилити.

Рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 3 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді/підпис/

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук