АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 р. за по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк про визнання договору іпотеки недійсним , -

В С Т А Н О В И Л А :

21 квітня 2009 р. ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ВАТ «Родовід Банк» (змінено найменування на ПАТ «Родовід Банк»).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 р. в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що 05 лютого 2007 р. між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого було змінено на ПАТ "Родовід Банк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №35.1/СЖ-011-07.1, за умовами якого банком було надано, а позивачем отримано кредитні кошти на загальну суму 60000 доларів США терміном до 04.02.2014 р., що підтверджується копією зазначеного договору (а. с. 16-18).

Відповідно до п.3.1 кредитного договору забезпечення виконання зобов'язання позичальника щодо погашення заборгованості за кредитним договором, сплати процентів за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів, штрафу, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов цього договору є іпотека квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

05.02.2007 р. у забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору між сторонами по справі також був укладений договір іпотеки №35.1/СЖ-011-07.1 від 05.02.2007 р., відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав ПАТ "Родовід Банк" в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 101-102), яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 04 квітня 2005 р. за реєстровим № 527652, є приватною власністю ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання договору іпотеки недійсним, суд першої інстанції правильно посилався на те, що невідповідність адреси іпотечної квартири, зазначені в кредитному договорі та іпотечному, не свідчить про відсутність обов'язку сторін спірного іпотечного договору до виконання його вимог. Крім того, у спірному договорі іпотеки чітко визначено адресу іпотечної квартири, тобто проведено опис предмета іпотеки - квартири, що належить на праві власності позивачу, а тому саме ця квартира відповідно до норм Закону України "Про іпотеку" і могла бути передана в іпотеку. Позивач був ознайомлений з умовами кредитного договору та умовами іпотеки, що підтвердив своїм підписом у відповідних договорах. Стосовно доводів недійсності договору іпотеки внаслідок його укладення без згоди дружини позивача, а також без згоди органу опіки та піклування, оскільки в спірній квартирі проживають його діти, судом також правильно зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу спірна квартира є тільки власністю ОСОБА_2 і позивачем не було надано доказів тому, що він одружений, має дітей та члени його сім'ї також є власниками іпотечної квартири, інші доводи, що наведені у позовній заяві, не ґрунтуються на фактичних даних.

Враховуючи зазначене, вимоги ст.ст. 215, ч. 1 ст. 546, ч.1 ст.575, ст. 1054 ЦК України суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді