Провадження № 2/369/4012/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання укладеними договорів купівлі-продажу автомобілів та визнання права власності на автомобілі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання укладеними договорів купівлі-продажу автомобілів та визнання права власності на автомобілі.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій зазначає, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від переоформлення права власності на автомобіль, що дає підстави вважати, що останній має на меті здійснити його відчуження. Зважаючи на викладене вище позивач ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на автомобіль марки HONDA ACCJRD (державний номер НОМЕР_1, № кузова JHMCM 56596C41494, який належить відповідачу.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, та крім того позивачем не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду.

З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована.

Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання укладеними договорів купівлі-продажу автомобілів та визнання права власності на автомобілі залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Нікушин