Справа № 222/1735/13-ц
Провадження № 2/222/47/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Володарський районний суд Донецької
області у складі: Судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Володарське цивільну справу за
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС»
про зміну формування причини та дати
звільнення з роботи і стягнення
передбачених законодавством виплат
Позивач звернувся до суду з наступних
11.02.2013 року ОСОБА_1 був прийняти й на
посаду менеджера регіонального
розвитку ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС». 17.04.2013
року позивач подав заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням, однак йому було відмовлено в
прийнятті заяви. Із-за відмови у
звільненні у позивача погіршився стан
здоров*я і тому з 17.04.2013 року по 27.04.2013
року він перебував на лікарняному, про
що своєчасно повідомив посадових осіб
ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС», однак
зареєструвати листок непрацездатності
або підписатися в його отриманні
посадові особи відповідача
відмовились, тому ОСОБА_1 був вимушений
надіслати лікарняний поштою. 01.05.2013
року, після спливу двотижневого строку
від дня подання заяви про звільнення за
власним бажанням, директор ТОВ
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» відмовив позивачу у
видачі трудової книжки. Після чого
позивач неодноразово намагався
отримати трудову книжку, однак
отримував відмови. 21.05.2013 року ОСОБА_1,
рекомендованим листом, надіслав на
адресу відповідача заяву про
звільнення з роботи згідно ч.3 ст. 38 КЗпП
України у зв*язку з порушенням
трудового законодавства роботодавцем,
який було отримано ним 23.05.2013 року.
24.05.2013 року відповідач звільнив
позивача з займаної посади за прогули
згідно п.4 ст.40 КЗпП України. З питань
порушення трудового законодавства
позивач звертався до Прокуратури
Київської області після чого
директора ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення
трудового законодавства. Однак
відповідач так і не змінив причину та
дату звільнення з роботи, тому позивач
вимушений був звернутися до суду і
просить визнати наказ № 9/13-ОК від 24.05.2013
року ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» недійсним в
частині формування причини та дати
звільнення, зобов*язати відповідача
змінити формування причини звільнення
та дату звільнення, визнати недійсним
запис до трудової книжки ОСОБА_1 про
звільнення з роботи за прогули,
зобов*язати відповідача внести зміни
до трудової книжки, вказавши причину
звільнення, як «звільнено за власним
бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України,
дата звільнення: 06.06.2013 року.», стягнути
з відповідача на користь позивача
невиплачену заробітну плату за
квітень-травень 2013 року в розмірі 1191,73
грн., стягнути з відповідача середній
заробіток за період з 25.05.2013 року по
день фактичного розрахунку за затримку
розрахунку при звільненні, стягнути з
відповідача грошову виплату в розмірі
541,89 гривень за час вимушеного прогулу у
зв*язку з затримкою видачі трудової
книжки та стягнути з відповідача
вихідну допомогу у розмірі 3793,23 грн.
Позивач в судове засідання не
з*явився, однак надав суду заяву в якій
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, просив суд їх задовольнити та у
разі повторної неявки відповідача
постановити заочне рішення.
Відповідач у судове засідання не
з*явився, хоча повідомлення про час та
місце розгляду справи направлялось за
адресою його реєстрації, що згідно до
ст. 74 ЦПК України є належним
повідомленням і дає суду право
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів та постановити заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2013 року ОСОБА_1
був прийнятий на посаду менеджера
регіонального розвитку Товариства з
обмеженою відповідністю
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на підставі наказу №
7/13 від 11.02.2013 року. 24.05.2013 року позивача
звільнено з посади менеджера
регіонального розвитку за ст. 40 п.4
КЗпП України згідно наказу № 9/13 від
24.05.2013 року.

17.04.2013 року позивач звертався до
відповідача з проханням звільнити з
займаної посади за власним бажанням,
однак заяву не було прийнято.

Відповідно до листка непрацездатності
ОСОБА_1 в період часу з 17.04.2013 року по
25.04.2013 року перебував на лікарняному до
роботи повинен був стати 27.04.2013 року.

21.05.2013 року ОСОБА_1 знов звернувся до
відповідача з заявою про звільнення з
займаною посади за власним бажанням у
зв*язку з неодноразовим порушенням
власником законодавства про працю.
Крім того позивачем були надіслані
заяви про надання лікарняного та
довідки про роботу та заробітну плату в
ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС». Вказані документи
були направлені відповідачу
рекомендованим листом.

Згідно наказу ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» №
19/13-ОК від 24.05.2013 року ОСОБА_1 с 24.05.2013
року був звільнений з посади менеджера
з регіонального розвитку за прогули
згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Невикористана відпустка за період часу
з 11.02.2013 року по 27.04.2013 року складає 5
календарних днів. ОСОБА_1 з наказом
ознайомлений не був. Підпис ОСОБА_1 про
отримання трудової книжки в наказі про
звільнення відсутній.

Згідно довідки наданої ТОВ
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» від 24.05.2013 року ОСОБА_1
був звільнений з займаної посади 24.05.2013
року за прогули згідно ст. 40 п.4 КЗпП
України, тому що не повідомив про те що
за період часу з 17.04.2013 року по 27.04.2013
року перебував на лікарняному та 27.04.2013
року не став до роботи.

Згідно довідки ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» від
24.04.2013 року ОСОБА_1 отримував заробітну
плату за період з лютого 2013 року по
травень 2013 року.

Відповідно до заяви від 19.06.2013 року
ОСОБА_1 звертався до Прокуратури
Київської області з проханням провести
в ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» перевірку з
питань дотримання законодавства про
працю.

Згідно довідки 13.09.2013 року
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Київській області, за
дорученням Прокуратури Обухівського
району Київської області, було
проведено перевірку ТОВ
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС». В ході перевірки
встановлено, що керівництвом
підприємства ОСОБА_1 не були роз*яснені
права та обов*язки, він не був
ознайомлений з посадовою інструкцією
під розпис, також він не був
проінформований, під розпис, про умови
праці, про правила внутрішнього
трудового розпорядку, про умови
колективного договору, його не було
проінструктовано, під розпис, з техніки
безпеки, виробничої санітарії, гігієни
праці, протипожежної охорони. Крім
того, перевіркою було встановлено, що
до звільнення за прогули від ОСОБА_1
не були витребувані письмові
пояснення про причини порушення
трудової дисципліни, не були надіслані
письмові попередження про те, що його
може бути звільнено у разі порушення
трудової дисципліни, також не було
повідомлено про факт звільнення за
прогули, не ознайомлено, під розпис, з
наказом про звільнення. За
результатами перевірки на директора
ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» було складено
адміністративний протокол.

Відповідно до постанови Обухівського
районного суду Київської області від
24.09.2013 року директора ТОВ
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» ОСОБА_2 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ст. 41 ч.1 КУпАП та накладено штраф на
користь держави в розмірі 850 гривень.

Згідно довідки Зорянської амбулаторії
Володарського району Донецької
області ОСОБА_1 знаходився на
лікування з 01.07.2013 року по 01.11.2013 року.

Згідно до положень п.2.5 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерством
юстиції України, Міністерства
соціального захисту населення України
29.07.1993 року № 58 усі записи в трудовій
книжці про прийняття на роботу,
переведення на іншу постійну роботу
або звільнення, а також про нагороди та
заохочення вносяться власником або
уповноваженим ним органом після
видання наказу (розпорядження), але не
пізніше тижневого строку, а в разі
звільнення у день звільнення і повинні
точно відповідати тексту наказу
(розпорядження).

На підставі досліджених судом доказів
встановлено, що наказ про звільнення
позивача з займаної посади №19/13-ЩК від
24.05.2013 року з формуліровкою про
звільнення за прогули без поважних
причин згідно ст..40 ч 4 КЗпП України не
відповідає вимогам закону, тому що
винесений з порушенням норм ст..149 ч1,4
КЗпП України, а саме при винесенні
наказу про звільнення за прогули не
була проведена службова перевірка, не
витребувані письмові пояснення від
ОСОБА_1 про поважність причин неявки на
роботу, що привело до того, що наказ про
звільнення був винесений в день, коли
ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що
суперечить нормам КЗпП України. Наказ
не було оголошено працівнику під
розпис.

Відповідно до ст.38 ч 3 КЗпП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
вдасним бажанням якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.
Порушення трудових прав позивача
встановлено перевіркою
Териториальної державної інспекції з
питань праці у Київській області від
13.09.2013 року та Постановою Обухівського
районного суду Київської області від
24.09.2013 року про притягнення керівника
відповідача до адміністративної
відповідальності по ч.1 ст41 КУоАП, яка
набрала законної сили і відповідно до
ст..61 ЦПК України не потребує
доказуванню.

За змістом ч. 3 ст. 235 КЗпП України в разі
визнання звільнення таким, що не
узгоджується із чинним законодавством,
суд на прохання працівника, який у
звязку з допущеним щодо нього
порушенням законодавства про працю не
бажає продовжувати трудові відносини з
відповідачем, може визнати звільнення
незаконним і, не поновлюючи працівника
на роботі, змінити дату звільнення та
формування його причин з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону.

Позивач не бажає поновлення на роботі,
а просить про зобов»язання
відповідача змінити формулювання
причин звільнення з ч2 ст.40 КЗпП
України на ст.. 38 ч 3 КЗпП України ( за
власним бажанням у зв2язку з
невиконанням роботодавцем
законодавства про працю), а тому
визнавши наказ ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» №
19/13-ОК від 24.05.2013 року про звільнення
ОСОБА_1 з роботи з 24.05.2013 року за прогули
згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України
незаконним, суд вважає, що ці вимоги
позивача про зміну дати та формування
причин звільнення підлягають
задоволенню .

З цих же підстав суд вважає,що
підлягають задоволенню вимоги
позивача про визнання недійсним
запису в трудовій книжці ОСОБА_1 про
звільнення з роботи за прогул згідно
ст..40п4 КЗпП України та зобов»язати
відповідача внести зміни в запис про
звільнення , вказавши причину
звільнення « за власним бажанням
згідно ч 3 ст.38 КЗпП України, зазначивши
дату звільнення « 06.06.2013 року» .

На думку суду підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь грошову
виплату за 5 днів тимчасової втрати
працездатності відповідно до листка
непрацездатності серії АВШ « 529807, за
яким позивач перебував на лікарняному
з 17 по 26 квітня 2013 року, що відповідає ч2
ст. 2 КЗпП України, ч2 ст.35 Закону України
« Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
втратами , зумовленими похованням».

Визначаючи розмір відшкодування, суд
виходить із норм Порядку обчислення
середньої заробітної плати (
доходу,грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов»язковим державним
соціальним страхуванням ,
затвердженого Постановою КМ України
від 26.09.2001 року №1266 ( надалі - Порядок
№1266) , а саме п.п.3,5, 14,15,20 зазначеного
Порядку №1266. Виходячи із записів
трудової книжки, згідно якої позивач
розпочав роботу у відповідача з 11.02.2013
року , а тимчасово втратив
працездатність 17.04.2013 року, середня
заробітна плата повинна обчислюватись
в період роботи з 01.03.2013 по 31.03.2013 року
шляхом ділення нарахованої за
розрахунковий період заробітної плати
з якої сплачувались страхові внески,
на кількість відпрацьованих робочих
днів у розрахунковому періоді, а в
подальшому шляхом множення суми
денної виплати на кількість днів, які
підлягають оплаті за графіком роботи
підприємства. Таким чином п»ять днів
тимчасової втрати непрацездатності
ОСОБА_1 з 17.04.2013 року включають 3 робочі
дні - 17,18,19 квітня 2013 року за які
відповідач повинен відшкодувати
(1300грн /20 дн) *3 = 195 грн.

Також суд вважає, що підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення заробітної плати за
квітень-травень 2013 року та кошти за
затримку розрахунку при звільненні.
Судом встановлено, що 21.05.2013 року
позивач звертався до відповідача про
проведення остаточного розрахунку за
відпрацьований час із заявою про
звільнення за ч.3 ст38 КЗпП України із
зазначенням про реквізити
банківського рахунку, але ж вимоги
позивача в повному обсязі не виконані ,
не сплачено заробітну плату за
квітень-травень 2013 року в сумі 1191.73 грн
. Згідно ст..117ч1 КЗпП та Постанови
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999 року №13 « Про практику
застосування судами законодавства
про оплату праці» ( п.20) суд на підставі
сь117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення. Якщо
роботодавець не доведе відсутність в
цьому його вини. Таким чином,
враховуючи що до дня розгляду справи
кошти не були сплачені, та відповідач
не надав доказів на відсутність його
вини в цьому, то з відповідача на
користь позивача слід стягнути
середній заробіток за період з 25.05.2013
року по день фактичного розрахунку.

Окрім того підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення коштів
за час вимушеного прогулу т.щ судом
встановлено, що наказ про звільнення
був винесений 24.05.2013 року а трудову
книжку він отримав лише 06.06.2013 року , а
тому підлягає стягненню з відповідача
середня заробітна плата за 9 робочих
днів, що виходячи із довідки про
заробітну плату позивача складає
60.21грн.(денна заробітна плата) *9днів
=541.89грн.

Також підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення вихідної
допомоги згідно вимог ст..44 КЗпП
України у розмірі передбаченому
колективним договрором але не менш
тримісячного середнього заробітку.
Виходячи із середньоденної заробітної
плати 60.21грн середній заробіток
складає 1264.41 грн,що в трикратному
розмірі становить 1264.41грн*3 місяці =3793.23
грн.

Крім того, суд вважає причину пропуску
строку для звернення з позовом до суду
ОСОБА_1 поважною, так як в період часу з
01.07.2013 року по 01.11.2013 року він знаходився
на лікуванні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір в розмірі 229,40
гривень.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218, 222-224 ЦПК
України, ст.ст. 38, 44, 235 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати поважною причину
пропуску строку для звернення ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» про
зміну формування причини та дати
звільнення з роботи і стягнення
передбачених законодавством виплат
при звільненні.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» про зміну формування
причини та дати звільнення з роботи і
стягнення передбачених законодавством
виплат при звільненні - задовольнити в
повному обсязі .

Визнати незаконним наказ Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» № 19-13-ОК від 24.05.2013 року
про звільнення ОСОБА_1 з посади
менеджера з регіонального розвитку в
частині формулювання причини
звільнення та визнати недійсним запис
в трудовій книжці ОСОБА_1 про
звільнення з роботи за прогул згідно
ст..40п4 КЗпП України .

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» в
наказі про звільнення ОСОБА_1 змінити
формування причини звільнення та дату
звільнення з посади менеджера з
регіонального розвитку ОСОБА_1
зазначивши, що «ОСОБА_1, менеджера
регіонального розвитку, звільнити з
займаної посади за власним бажанням
згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв*язку з
невиконанням роботодавцем
законодавства про працю»,із
зазначенням дати звільнення « 06 червня
2013 року» та внести відповідні зміни в
запис про звільнення до трудової
книжки ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на
користь ОСОБА_1 кошти за час тимчасової
втрати працездатності з 17.04.2013 року
195,00 гривень ( сто дев'яносто п»ять ),
невиплачену заробітну плату за
квітень-травень 2013 року в сумі 1191( одна
тисяча сто дев2яносто одну)гривню
73копійки, кошти за час вимушеного
прогулу у зв2язку із затримкою виплати
трудової книжки - 541( п'ятсот сорок
одну)гривню 89 копійок, вихідну допомогу
в розмірі 3 793( три тисячі сімсот
дев»яносто три) гривні 23 копійки, а
взагалі 5721 (п'ять тисяч сімсот двадцять
одну) гривню 85 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
період з 25.05.2013 року по день фактичного
розрахунку за затримку розрахунку при
звільненні.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на
користь держави судовий збір в розмірі
229 (двісті двадцять дев*ять) гривень 40
копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду
Донецької області через Володарський
районний суд Донецької області.

Апеляційна скарга на заочне
рішення суду може бути подана
позивачем до Апеляційного суду
Донецької області через Володарський
районний суд Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Позивач який брав участь
у справі, але не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення заочного рішення може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
С.І. Доценко