Провадження № 2/231/12/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
Жданівський міський суд Донецької
області

у складі:

головуючого судді: Шеїної Л.Д.

при
секретарі: Безкоровайній Н.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
3-особи Органу опіки та піклування при
виконавчому комітеті Жданівської
міської Ради Шаповал Н.В., прокурора
Калмикової М.Т., діючого в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Жданівського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, 3-особа Орган опіки та
піклування при виконавчому комітеті
Жданівської міської Ради, про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом вселення позивачки, вселення
неповнолітніх дітей та зобов*язання
відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2013 року позивачка ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом вселення позивачки,
вселення неповнолітніх дітей та
зобов*язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову посилається на
наступні підстави:

так, вона перебувала з відповідачем
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 18
червня 2005 по 07 березня 2012 року. Шлюб з
відповідачем ОСОБА_2 є для неї другим.

Від шлюбу з ОСОБА_2 має неповнолітню
дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також від першого шлюбу у неї є
неповнолітня донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їй, на підставі договору купівлі -
продажу квартири, посвідченого 21
грудня 2005 державним нотаріусом
Жданівської державної нотаріальної
контори за реєстровим № 2438 та
зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 21.12.2005 року за реєстраційним
номером 13213234, належить двокімнатна
квартира АДРЕСА_1.

У вищезгаданій квартирі зареєстровані
на постійне місце проживання вона,
відповідач ОСОБА_2 і неповнолітні діти
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Фактично сімейні відносини з
відповідачем були припинені з квітня
2011 року, з цього ж часу відповідач
ОСОБА_2 не став проживати у квартирі
АДРЕСА_1.

Наприкінці 2011 року відповідач ОСОБА_2
став періодично ночувати в квартирі і
вона не створювала йому в цьому ніяких
перешкод. З березня місяця 2012 року,
після розірвання шлюбу, відповідач
став постійно проживати у спірній
квартирі.

У червні 2012 року вона прийшла з роботи у
свою квартиру АДРЕСА_1, де вона постійно
проживає з неповнолітніми , але
потрапити до неї не змогла. Поки вона
була на роботі, відповідач ОСОБА_2
поміняв замок на вхідних дверях в
квартиру. Вона звернулася до
відповідача з проханням щоб він дав їй
ключ від квартири, на що останній
відмовив їй.

Усе нажите з відповідачем майно та всі
особисті речі її і дітей залишилися в
квартирі.

Вона змушена була з дітьми перший час
проживати у своїх батьків, а згодом
знімати квартиру, в якій вона проживає
з дітьми по теперішній час.

ЇЇ права, як власника квартири,
порушені в результаті неправомірних
дій відповідача ОСОБА_2, який без її
згоди, власноруч поміняв замок на
вхідних дверях в квартиру і ключі від
нового замка їй не надає. І як наслідок,
вона, неповнолітні діти, позбавлені ??
права на користування квартирою, а тому
вона змушена звернутися до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом вселення її -позивачки, вселення
неповнолітніх дітей у спірну квартиру
та зобов*язання відповідача надати їй
ключі від зазначеної спірної квартири.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
яка діє у власних інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5, свій позов підтримала у повному
обсязі, в його обґрунтування послалася
на ті ж підстави і просила суд його
задовольнити.

В судовому засіданні Кіровський
міжрайонний прокурор, який діє в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_4,
ОСОБА_5, позов підтримав і просив суд
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково, він не проти вселення
позивачки з неповнолітніми дітьми в
квартиру, їх проживання в ній, надання
ключа від квартири, але за умови, що
позивачка переш ніж вселитися у
квартиру, повинна завести меблі,
побутову техніку, якою могла б сама і
користуватися.

За час особистого проживання у спірній
квартирі, він за рахунок власних
коштів, також прибав необхідні для
проживання меблі, побутову техніку.
Вселення позивачки до квартири
викликає у нього побоювання, що все
майно, яке він придбав за рахунок
власних коштів, позивачка вивезе із
квартири, як це вона зробила із сумісно
нажитим майном.

Представника 3-особи - Орган опіки та
піклування при виконавчому комітеті
Жданівської міської Ради позов
підтримав,так як вважає, що порушені
прав неповнолітніх дітей, які і слід
поновити, вселивши їх разом із матір*ю -
позивачкою по справі до спірної
квартири.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступні фактичні обставини:

так, із свідоцтва про шлюб вбачається,
що 18.06.2005 року ОСОБА_2 уклав шлюб з
ОСОБА_1, який зареєстровано у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Єнакіївського міського
управління юстиції Донецької області
18.06.2005 року, про що зроблено актовий
запис № 235 (а.с. 5).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7 ) вбачається, що її
батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а із
свідоцтва про народження ОСОБА_4 ( а.с. 8)
- що її матір*ю є позивачка по справі
ОСОБА_1

Рішенням Жданівського міського суду
Донецької області від 07.03.2012 року (а.с. 6),
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Під час перебування у шлюбних
відносинах сторони набули у власність
квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі - продажу, посвідченого
державним нотаріусом Жданівської
державної нотаріальної контори від
21.12.2005 року (а.с. 9 ) та здійснена
реєстрація права власності на нерухоме
майно у відповідності до діючого на той
час законодавства ( а.с.11).
Правовстановлюючий документ складено
на ім.*я позивачки ОСОБА_1 ( а.с. 9-11).

За адресою квартира АДРЕСА_1 значаться
зареєстрованими ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
що зазначено у домовій книзі ( а.с. 14).

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
з позовом про усунення перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
вселення позивачки, вселення
неповнолітніх дітей та зобов*язання
відповідача вчинити певні дії, як , на
обґрунтування своїх вимог,
посилається ст. 156 ЖК України, ст..391, ч.1
ст.405 ЦК України, ст.18 Закону України
«Про охорону дитинства».

Відповідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним
у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Згідно ст.18 Закону України «Про охорону
дитинства» держава забезпечує право
дитини на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім'ї наймача або
власника жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових
прав дітей при відчуженні жилих
приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.

Матеріалами справи встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі - продажу квартири,
посвідченого 21 грудня 2005 державним
нотаріусом Жданівської державної
нотаріальної контори за реєстровим №
2438 та зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 26.12.2005 року за реєстраційним
номером 13213234, є спільною сумісною
власністю позивачки ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2, оскільки квартира
була придбана ОСОБА_1 під час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 ( а.с. 5, 9 - 12).

Під час сумісного проживання сторін, у
них народилася дитина: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована у цій
квартирі, а також ОСОБА_1 також має
неповнолітню доньку від першого шлюбу -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також
зареєстрована у вищевказаній квартирі
( а.с. 7, 8, 14 ).

У зв'язку з противоправними діями з
боку колишнього чоловіка ОСОБА_2, які
виразилися в тому, що він власноруч, без
відома позивачки поміняв замки на
вхідних дверях, ключі від нового замка
позивачці не надає, у квартиру її та
неповнолітніх дітей не допускає,
позивачка ОСОБА_1 у червні 2012 року
змушена була переїхати до іншого житла.
Однак повернутися до цієї квартири
вона з дітьми не змогла, через заміну
замків на вхідних дверях відповідачем
ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Позивачка набула право проживання та
користування спірною квартирою у
встановленому законом порядку, а тому
вона не може бути позбавлена права
проживання та користування спірною
квартирою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, і захист від таких порушень
права власності здійснюється за
допомогою негаторного позову. Умовою
задоволення зазначеного позову є
встановлення судом факту
протиправності дій відповідача, і
захист прав і охоронюваних законом
інтересів позивача.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
визнав обставини щодо заміни замка на
вхідних дверях у квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України Члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції
«Про права дитини» від 20 листопада 1989
року, підписаною Україною 21.02.1990 року,
ратифікована Україною 27.02.1991 року,
набрала чинності для України 27.09.1991
року, Держави-учасниці вживають всіх
необхідних заходів для забезпечення
захисту дитини від усіх форм
дискримінації або покарання на
підставі статусу, діяльності,
висловлюваних поглядів чи переконань
дитини, батьків дитини, законних
опікунів чи інших членів сім'ї.

Згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 176 СК України
права батьків та дітей на користування
житлом, яке є власністю когось із них,
встановлюється законом.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, а
способи захисту цивільних прав та
інтересів, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 є
співвласником спірної квартири та має
право, разом з неповнолітніми дітьми,
на проживання в ній разом з колишнім
чоловіком, відповідачем по справі
ОСОБА_2, відповідач порушив право
позивачки та малолітніх дітей на
проживання у квартирі АДРЕСА_1, то суд
приходить до переконання , що позивачка
ОСОБА_1 має право на вселення до спірної
квартири разом з малолітніми дітьми
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідача ОСОБА_2 слід
зобов*язати надати ОСОБА_1 ключі від
квартири АДРЕСА_1.

Згідно зі ст..60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На аркуші справи 1 міститься платіжний
документ на підтвердження оплати
позивачкою судового збору у сумі 114,70
грн. ( сто чотирнадцять гривень 70
копійок ) при зверненні з позовом до
суду. Тому, задовольняючи позовні
вимоги в повному обсязі, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у сумі 114,70 грн. (
сто чотирнадцять гривень 70 копійок ).

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 6,10, 11, 60, 88, 209 - 215, 218 ЦПК України,
на підставі ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу,
ст.ст. 383, 391, ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу
України, ч.2 ст. 2 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої
27.02.1991 року, ч.2 ст. 11,18 Закону України
«Про охорону дитинства» суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, 3-особа Орган опіки та
піклування при виконавчому комітеті
Жданівської міської Ради, про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом вселення позивачки, вселення
неповнолітніх дітей та зобов*язання
відповідача вчинити певні дії,
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, в
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі
від квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 114,70 грн. ( сто
чотирнадцять гривень 70 копійок ).

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Жданівський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які приймали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л.Д. Шеїна