РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/14341/13-ц Номер провадження
2/123/549/2014

24.02.2014 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у
складі головуючого судді Тихопой О.О.,
при секретарі Дубрава І.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_3 про відшкодування збитків,
матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою, в якій зазначав
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але у
прохальній частині позову просив
стягнення збитків, матеріальної і
моральної шкоди лише з ОСОБА_2

Зазначена позовна заява була залишена
без руху ухвалою Київського райсуду м.
Сімферополя від 11.12.2013 року задля
усунення цього та інших недоліків.

20.12.2013 року ОСОБА_1 надав до суду
уточнену позовну заяву, в якій визначив
свого відповідача ОСОБА_2, а ОСОБА_3, до
якого вимог ним не висувалося, - 3-ю
особою.

З урахуванням уточнень до позовної
заяви, та пояснень у судовому
засіданні, ОСОБА_1 вимагає
відшкодування збитків, матеріальної та
моральної шкоди безпосередньо з
ОСОБА_2, посилаючись на те, що
автомобіль Форд д/н НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_3 підчас ДТП, яка сталося
02.07.2013 року і підчас якої було
пошкоджено належний йому автомобіль
Тойота д/н НОМЕР_2, належить саме ОСОБА_2
Оскільки останній являється власником
автомобіля, то саме він має відповідати
за спричинену йому шкоду. Просить
стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 51780,01 грн., 1000 грн. франшизи, 25000
грн. моральної шкоди і 8000 грн.
відсоткової ставки за взяти ним у
позику гроші, які були потрібні на
ремонт автомобілю.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причину неявку суду не
повідомив. Оскільки позивач
заперечував проти заочного розгляду
справи, суд вирішував її у звичайному
порядку.

3-я особа ОСОБА_3 суду пояснив, що у
зв'язку із необхідністю по роботі
ОСОБА_2 передав йому технічний паспорт
на автомобіль та ключі від нього задля
здійснення певних перевезень. Підчас
поїздки сталося ДТП, в якої він вважає
винним також позивача. Оскільки саме
він керував автомобілем, а не ОСОБА_2, то
вважає, що відповідати в певній мірі
має саме він а не власник.

Вислухавши учасників судового
засідання, вивчивши матеріали справи
та з'ясувавши обставини, суд вважає що в
задоволенні позову повинно бути
відмовлено за таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
02.07.2013 року сталося ДТП за участю водіїв
ОСОБА_3, якій керував на відповідній
правовій підставі автомобілем Форд д/н
НОМЕР_1, належним ОСОБА_2, та ОСОБА_1, якій
керував належним йому автомобілем
Тойота д/н НОМЕР_2. Підчас ДТП було
пошкоджено обидва автомобілі.

Постановою Алуштинського міського
суду АР Крим від 23.07.2013 року ОСОБА_3 було
визнано винним у скоєнні
правопорушення та притягнено до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

|випадок|Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на практику Верховного Суду
України щодо застосування цієї норми,
суду не треба доказувати обставини ДТП,
оскільки висновок щодо винної особи у
скоєнні правопорушення встановлено
судовим рішенням у виді постанови по
справі про адміністративне
правопорушення і має преюдиційне
значення.

Таким чином, винним у скоєнні
зазначеного вище ДТП, підчас якого було
пошкоджено автомобіль позивач, було
визнано саме ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Проте, звертаючись до суду із наявним
позовом та у судовому засіданні ОСОБА_1
наголошував на необхідності стягнення
збитків, матеріально і моральної шкоди
саме з відповідача ОСОБА_2, на якого
зареєстрований автомобіль Форд, і яким
кервав підчас ДТП ОСОБА_3

Згідно до приписів п. 2.2. Правил
дорожнього руху в Україні, власник
транспортного засобу, а також особа,
яка використовує такий транспортний
засіб на законних підставах, можуть
передавати керування транспортним
засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії.

Власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2
передав ОСОБА_3 технічний паспорт та
ключі на належний йому автомобіль Форд,
то саме останній являється тим
власником на відповідній правовій
підставі, який має відповідати за шкоду
спричинену підчас володіння
(управління) цим транспортним засобом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2
не має відповідати за шкоду спричинену
позивачу підчас ДТП, яка сталося 02.07.2013
року, а тому у задоволенні наявного
позову, в межах заявлених позовних
вимог, суд відмовляє у повному обсязі,
оскільки всі заявлені позовні вимоги є
похідними від зазначених обставин.

Згідно до п. 8) ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" позивач звільнений
від оплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тихопой О. О.