У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого
Василевича В.С.

Суддів: Буцяка З.І.,
Гордійчук С.О.

при секретарі
Пиляй І.С.

з участю позивача
ОСОБА_1, її представника

ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, його пред-

ставника ОСОБА_4,
представника органу опіки та

піклування
Корнієнка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
26 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав,

в с т а н о в и л
а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 26 червня 2013 року в задоволенні
позову у даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
доводить про незаконність та
необґрунтованість рішення через
неповне з»ясування обставин справи,
які мають значення для її правильного
вирішення, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.

Висновок суду про зміну
відповідачем з листопада 2012 року свого
ставлення до виховання дитини є
помилковим,його суд дійшов без
врахування та оцінки дійсних
обставин,якими стверджується
залишення відповідачем сім»ї у жовтні
2011 року з припиненням з того ж часу
участі у вихованні та утриманні
дитини, що і є підставою для
позбавлення його батьківських прав.

Вважає, що судом безпідставно при
вирішенні справи не прийнято до уваги
висновок органу опіки та піклування, в
якому комісія з прав захисту прав
дитини вважає за доцільне позбавити
відповідача батьківських прав.

По наведених підставах просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

В судовому засіданні позивач та
її представник апеляційну скаргу
підтримали, привівши в ній відповідні
доводи.

____________________________________________________________________

Проваджекння № 22-ц/787/29/2014
Голов.в1
інст.-Куцоконь Ю.П.

Доповідач-Василевич В.С.

Відповідач та його представник
апеляційну скаргу заперечили.

Апеляційну скаргу заперечив
також і представник органу опіки та
піклування, підтримавши наданий
органом опіки та піклування висновок
про позбавлення ОСОБА_3 батьківських
прав.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб,що з»явились у судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони з 4 вересня 2010 року
перебували у шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

1 жовтня 2011 року відповідач
залишив сім»ю і близько року
вихованням свого малолітнього сина не
займався та не приймав участі у його
матеріальному утриманні.

За ініціативою позивача 18 грудня
2012 року рішенням Рівненського
міського суду шлюб між сторонами
розірвано, дитина залишена на
проживання з матір»ю.

Проте до розірвання шлюбу, в
листопаді 2012 року відповідач звернувся
із заявою до органів опіки та
піклування для визначення участі
батька у вихованні дитини і
розпорядженням Рівненського міського
голови від 25 січня 2013 року №54-р «Про
визначення способу участі у вихованні
дитини того з батьків, хто проживає
окремо від неї» був визначений спосіб
участі відповідача у вихованні свого
сина. 29 листопада 2012 року,15 січня та 19
лютого 2013 року відповідачем
здійснювались на ім»я позивача грошові
перекази на суму 500 грн.

Оцінивши зазначені обставини суд
дійшов обґрунтованого висновку про
зміну відповідачем свого ставлення до
утримання та виховання дитини.

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 стосовно
їхнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
покликаючись на те, що відповідач не
виявляє щодо дитини батьківського
піклування, ухиляється від виконання
своїх обов»язків по вихованню дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд, проаналізувавши норми
матеріального закону та обставини
справи дійшов обґрунтованого висновку
про відсутність підстав для
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Ст. 164 СК України встановлений
вичерпний перелік підстав для
позбавлення для батьківських прав.

За змістом позовної заяви
підставою для позбавлення відповідача
батьківських прав є його ухилення від
виконання своїх обов»зків по вихованню
дитини.

П.16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав», на який суд
послався у рішенні, роз»яснено, що
слід розуміти під ухиленням батьків
від виконання своїх обов»язків із
зазначенням розцінення кожного із
факторів як окремо так і в сукупності
лише за умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїх
обов»язків.

В п.15, п.18 цієї ж Постанови йдеться
про те, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом і тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об»єктивного з»ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ч.1 ст.15 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
із них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Про дотримання інтересів дитини
йдеться також і в ст.3 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
ратифікованою постановою Верховної
Ради України від 27 лютого 1991 року, в
якій передбачено, що в усіх діях щодо
дітей першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Колегія суддів, погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
виходить також із того, що між
сторонами виник конфлікт та
непорозуміння на грунті життєвих
негараздів, який не повинен
позначатись на інтересах дитини.

Інтереси дитини є визначальними.

Відповідач як у суді першої, так і
апеляційної інстанцій висловив своє
бажання на участь у вихованні дитини.

Позивачка не позбавлена відмовою
у позові про позбавлення батьківських
прав, як це передбачено ч.6 ст.168 СК
України, за наявності відповідних
підстав та нехтування відповідачем
батьківських обов»зків, повторно
звернутися із позовом про позбавлення
батьківських прав по спливу одного
року з дня набрання чинності рішенням
суду про таку відмову.

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 312-315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду від 26 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
набрання нею чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді:
Буцяк З.І.

Гордійчук С.О.