АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана її представником ОСОБА_3, на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2014 року за заявою
ОСОБА_2 про поновлення строку для
пред'явлення до виконання виконавчого
листа, виданого на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 05 листопада 2012 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Туристичної фірми
Приватного підприємства «Елєнтур» про
захист прав споживача, розірвання
договору та стягнення коштів,

встановила:

В серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Туристичної фірми ПП
«Елєнтур» про захист прав споживача,
розірвання договору та стягнення
коштів.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 листопада
2012 року позов задоволено частково,
розірвано договір комісії № 05.06/12 від
05.06.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та
Туристичною фірмою ПП «Елєнтур»,
стягнуто з Туристичної фірми ПП
«Елєнтур» на користь ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 21 506 грн. 50 коп., а на
користь держави - судовий збір в
розмірі 215 грн.

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з заявою про поновлення строку для
пред'явлення до виконання виконавчого
листа, виданого їй 20 червня 2014 року на
підставі зазначеного рішення.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 вересня 2014 року
заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
через свого представника ОСОБА_3
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати ухвалу суду та
постановити нову, якою задовольнити
заяву та поновити строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Вказувала, що виконавчий лист було
видано лише 20 червня 2014 року із
зазначенням строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання до 23
листопада 2013 року. Вказаний виконавчий
лист вона не мала можливості отримати
раніше, оскільки самостійно виховує
малолітню дитину, а залишити під
наглядом сторонньої особи не мала
змоги у зв'язку з тим, що дочка часто
хворіла і потрібно було весь час
знаходитись біля неї.

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_4 підтримав апеляційну
скаргу та просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись із заявою про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа, ОСОБА_2 посилалась на те, що у
неї була відсутня можливість своєчасно
отримати виконавчий лист та пред'явити
його до виконання в строк до 23
листопада 2013 року. Оскільки отримала
виконавчий лист лише 20 червня 2014 року,
пропустила річний строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяви,
суд першої інстанції виходив з того, що
за отриманням виконавчого листа
позивач звернулась лише 20.06.2014 року, і
що вказаний у заяві строк пропущено без
поважних причин.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
вважає його таким, що відповідає
матеріалам справи та положенням
процесуального закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили.

Як вбачається з матеріалів справи,
заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 05 листопада
2012 року було частково задоволено позов
ОСОБА_2 до Туристичної фірми ПП
«Елєнтур»: розірвано договір комісії
від 05.06.2012 року та стягнуто з
відповідача на користь позивача
грошові кошти у розмірі 21 506 грн. 50 коп.

З журналу судового засідання від 05.11.2012
року вбачається, що справа
розглядалась за участю позивача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,
рішення суду було проголошено в їх
присутності.

Копія заочного рішення була надіслана
відповідачу - Туристичній фірмі ПП
«Елєнтур» 07.11.2012 року та отримана ним
12.11.2012 року. Заочне рішення
відповідачем не оскаржувалось, отже,
набуло законної сили 23.11.2012 року.

З матеріалів справи також вбачається,
що за період після набуття чинності
зазначеним рішенням у 2012 році та
протягом 2013 року жодних заяв від
позивача до суду не надходило, лише
20.06.2014 року представник позивача ОСОБА_4
звернувся з заявою про видачу
виконавчого листа, якого отримав у той
же день ( а.с. 43-44).

Таким чином, за отриманням виконавчого
листа представник позивача вперше
звернувся вже після закінчення строку
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, який минув 23.11.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
довіреністю від 05.09.2012 року ОСОБА_2
уповноважила двох представників -
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на представлення її
інтересів у судах, строк дії
довіреності - до 25.09.2015 року ( а.с. 20).

Звертаючись до суду із заявою про
поновлення строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
заявник не зазначає жодних причин, які
б перешкоджали їй чи її представникам
отримати виконавчий лист в період з
24.11.2012 року по 23.11.2013 року.

Посилання апелянта в
апеляційній скарзі на те, що даний
виконавчий лист не могла отримати
раніше, оскільки самостійно виховує
малолітню дитину і не мала змоги
залишити її під наглядом сторонньої
особи, тоді як дитина часто хворіла, -
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки на зазначені причини позивач
не посилалась у заяві про поновлення
строку. При цьому будь-яких доказів
зазначених обставин апелянт та її
представник суду апеляційної
інстанції не надали ( ні до апеляційної
скарги, ні в судовому засіданні).

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що вказані апелянтом
причини пропуску строку на
пред'явлення виконавчого листа до
виконання не можна визнати поважними,
оскільки будь-яких доказів, які б
вказували на безпосереднє
унеможливлення або ускладнення
можливості отримання виконавчого
листа стягувачем у визначений законом
строк, заявником не надано.

Оскільки інших причин пропуску
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання апелянтом не
наведено, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
поважних причин пропуску вказаного
строку.

Враховуючи, що підставою для
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання законодавець у ч. 1 ст. 371 ЦК
України визначив причини, які мають
бути визнані судом поважними, проте у
даному випадку таких причин судом не
встановлено, суд першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі обґрунтовано
відмовив стягувачу у задоволенні заяви
про поновлення строку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують та на їх правильність
не впливають.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
є законною і обґрунтованою, підстав
для її скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: