Справа №672/1922/13-ц
Провадження №2/672/21/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року Городоцький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Сакенова Ю.К.

при секретарі - Ратушняк Л.В.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Городок справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду в з
позовом до відповідачів про стягнення
боргу за договором позики, мотивуючи
свої вимоги тим, що 08.05.2005 року ОСОБА_4
позичила в неї 20000 (двадцять тисяч)
доларів США з кінцевим терміном
повернення боргу 31 грудня 2012 року.
Кошти, отримані за договором позики,
були спрямовані на оплату
недобудованої квартири в
м.Хмельницькому, проте договір
купівлі-продажу житла було розірвано, а
кошти, внесені в оплату за квартиру ВАТ
«Головчинецький гранітний кар'єр»
повернуто частинами відповідачу
ОСОБА_4 на протязі 2006 - 2007 років.

Отримані кошти відповідачі їй не
повернули, а використали їх на
придбання іншого нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, яку придбали 20.06.2006
року. Згідно з рішенням Городоцького
районного суду Хмельницької області
від 17.01.2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання та поділ
спільно нажитого майна встановлено
факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_4 в
період з травня 2005 року по 14.11.2006 року
включно за адресою - АДРЕСА_2 та визнано
за ОСОБА_1 право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1 та на ? частку
будівельних матеріалів, використаних
на будівництво гаражу по АДРЕСА_5, на
земельній ділянці, виділеній ОСОБА_5
згідно з рішенням виконкому
Сатанівської селищної ради
Городоцького району Хмельницької
області за №70 від 28.10.2006р.

08.05.2005 року ОСОБА_4 позичила в позивача
кошти, які фактично використала на
потреби сім'ї - для придбання житла,
проведення ремонту і будівництво
гаража. За приписами ч.3 ст.61 СК України
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Оскільки
рішенням Городоцького районного суду
Хмельницької області від 17.01.2013 року
встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із
ОСОБА_4 в період з травня 2005 року по
14.11.2006 року включно та визнано за ОСОБА_1
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1 та на ? частку будівельних
матеріалів, використаних на
будівництво вказаного гаража, то
фактично ОСОБА_1 став власником
половини спільного майна подружжя, 90 %
якого було набуто за кошти, позичені в
позивачки. Проте ОСОБА_1 намагається
уникнути цивільно-правової
відповідальності по поверненню
частини позичених коштів, перекладаючи
ці зобов'язання на ОСОБА_4 На підставі
наведеного просить задовольнити позов
та стягнути солідарно з відповідачів
на її користь заборгованість за
договором позики в сумі 159 860 гривень, що
відповідно до курсу НБУ України (7,9930
грн. за один долар США) еквівалентно 20000
доларів США та судові витрати по
справі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги
визнала повністю і пояснила, що дійсно
у 2005 році позичила у ОСОБА_3 20000 доларів
США, що на даний час еквівалентно 159860
грн., які використала на потреби сім'ї,
яку вона створила разом з ОСОБА_1, однак
за відсутністю коштів не може
самостійно погасити борг перед своєю
матір'ю.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та
пояснив, що йому нічого не відомо про
позичення коштів ОСОБА_6 у позивачки.
Крім того квартиру відповідачі по
справі придбали за спільні кошти, які
заробили під час роботи у Чехії.

Ознайомившись з матеріалами справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що даний позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав. Судом встановлено, що 08.05.2005
року ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_3 20000
(двадцять тисяч) доларів США, що на
даний час еквівалентно 159860 грн. з
кінцевим терміном повернення боргу 31
грудня 2012 року, що підтверджується
розпискою ОСОБА_4 та її особистим
визнанням у позичці зазначених коштів
у свої матері.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Пред'являючи позов про стягнення боргу
з відповідачів, як з подружжя, позивач
посилалась на те, що позичені грошові
кошти ОСОБА_4 використані в інтересах
сім'ї, яку вона у травні 2005 року
створила з ОСОБА_1, зокрема на придбання
та ремонт квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, визнаючи позов, також вказала
на те, що позичені у позивачки кошти
використані в інтересах сім'ї за згодою
ОСОБА_1

Однак в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що відповідачі
придбали житло і зробили в ньому ремонт
саме за позичені у позивачки кошти.

Крім того Городоцький районний суд у
своєму рішенні від 17.01.2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту спільного
проживання та про поділ спільно
нажитого майна, яке набрало законної
сили, встановив факт проживання однією
сімє'ю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із
ОСОБА_4 в період з травня 2005 року по
14.11.2006 року, включно та визнав за ОСОБА_1
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1, тобто суд визнав, що зазначена
квартира була придбана ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 за спільні кошти.

Також відповідно до п.4 договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 придбала у
ОСОБА_3, що діяла за дорученням ОСОБА_7,
квартиру АДРЕСА_1 за 30000 грн. Доказів
того, скільки коштів пішло на ремонт
даної квартири, сторонами суду не
надано.

Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.195 ЦК України
розписка ОСОБА_4 про отримання у ОСОБА_8
20000 доларів США відноситься до боргових
цінних паперів, які засвідчують
відносини позики і передбачають
зобов'язання емітента сплатити у
визначений строк кошти відповідно до
зобов'язання.

Однак позивачем не надано суду
письмової згоди ОСОБА_1 на отримання
ОСОБА_4 вищевказаної позики у ОСОБА_3
Сам ОСОБА_1 заперечив той факт, що йому
було відомо про позику ОСОБА_6 коштів у
позивачки.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 позичила
кошти у ОСОБА_3 без письмової згоди
ОСОБА_1, то відповідно і зобов'язання по
поверненню коштів позивачці виникло
тільки у неї. Також ОСОБА_4, визнаючи
позов, не довела у суді, що позичені
кошти нею використані в інтересах
сім'ї.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 532, 827, 833 ЦК
України, ст.60-73 СК України ст.10, 57, 60, 88, 209,
213, 214, 215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 159860 грн. боргу
та 1598 грн. 60 коп. судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором позики - відмовити.

ОСОБА_3 повернути судовий збір в сумі 1
грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя