РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто
Просто» про захист прав споживача та
застосування наслідків нікчемного
правочину, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вище вказаним позовом,
зазначивши, що 18.07.2010 року ним було
укладено з відповідачем угоду № 0325355 з
метою придбання легкового автомобіля
«ЗАЗ Славута» на суму 38240,00 грн. На
виконання укладеної угоди позивач
сплатив 1376,64 грн. вступного внеску, 26788,12
грн. щомісячних платежів, тобто всього
28164,76 грн. Вважає, що дана угода укладена
внаслідок використання відповідачем
нечесної підприємницької практики і є
нікчемною, а тому просить стягнути з
відповідача на його користь вказану
суму коштів в порядку застосування
наслідків нікчемного правочину.
Нечесною вважає підприємницьку
практику відповідача з тієї підстави,
що така його практика вводить в оману
стосовно прав продавця про наявність
ліцензії, адже на час укладення угоди з
позивачем відповідач не мав ліцензії,
тоді як фактично надавав фінансову
послугу, а отже, не мав права
здійснювати таку діяльність.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав і просить їх
задовольнити. Додатково пояснив, що
угоду з відповідачем було ним укладено
добровільно, з умовами угоди він був
ознайомлений та погоджувався на них.
Після укладення угоди з відповідачем
він сплатив передбачені нею платежі і
мав би отримати очікуваний автомобіль,
але на той момент зазначену ним модель
транспортного засобу було знято з
виробництва і відповідач запропонував
йому придбати інший автомобіль, котрий
йому не підійшов. Після цього він
дійшов висновку про недійсність угоди
і порушення своїх прав відповідачем.
Він звертався до відповідача з
проханням повернути йому сплачені
кошти і йому було запропоновано
розірвати угоду, однак розмір і порядок
повернення коштів, передбачений угодою
в разі її розірвання, його не влаштовує.
Також звертає увагу суду на те, що строк
позовної давності пропущено ним не
було.

Відповідач про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений в
установленому законом порядку, його
представник в судове засідання не
з'явився, надав суду письмове
заперечення проти позову, в якому
просить справу розглядати за
відсутності представника відповідача
та в позові відмовити, оскільки
необхідності отримання ліцензії на
момент укладення угоди з позивачем для
такого виду діяльності, як
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах,
законодавство не передбачало,
ліцензійних умов для неї розроблено не
було, а відповідна діяльність
провадилася відповідачем на засадах
свободи договору. Крім того, на даний
час після змін в законодавстві
ліцензія на вказану діяльність
відповідачем належно оформлена, а отже,
його діяльність здійснюється і
здійснювалася легітимно. Також заявляє
про сплив строку позовної давності на
заявлені позивачем вимоги, оскільки з
дня укладення спірної угоди минуло
понад три роки, тоді як з усіма її
умовами позивач був повно і детально
ознайомлений на час її укладення, тобто
в разі порушення будь-яких своїх прав
нею мав би дізнатися про це вже з
моменту її укладення.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що в
позові слід відмовити з наступних
мотивів.

Встановлено, що 18.07.2010 року сторони
уклали угоду № 0325355, предметом якої є
надання учаснику (позивачеві) послуг
системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля.

Згідно ст. 3 укладеної між сторонами
угоди відповідач взяв на себе
зобов'язання надавати позивачу як
учаснику системи послуги в порядку та
строки, визначені Угодою, включаючи,
але не обмежуючись:

- включення учасника до системи АвтоТак
шляхом підписання даної угоди;

- формування груп учасників для
придбання автомобіля;

- включення учасника до групи для
придбання автомобілів;

- організація та створення умов для
придбання автомобілів учас никами
системи;

- здійснення оплати автомобіля
виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору
за рахунок коштів, сплачених
учасниками систе ми, на умовах угоди;

- забезпечення отримання автомобіля
учасником системи згідно з умовами
угоди;

- здійснення адміністративних
процедур, необхідних для переда чі
автомобіля учаснику системи, який
одержав право на отри мання автомобіля;

- формування фонду для повернення
коштів,

- приймання та перерахування страхових
платежів відповідній страховій
компанії;

- адміністрування групи, до складу якої
входить учасник системи, протягом
всього строку її існування;

- надання всіх послуг, визначених в
угоді та додатках до неї;

- вчинення всіх інших дій, спрямованих
на придбання учасником автомобіля
через систему.

Згідно статей 4, 5 угоди, позивач набув
за угодою права, включаючи, але не
обмежуючись:

- право приймати участь в асигнаційних
актах, організо ваних АВТО ПРОСТО;

- право вибору моделі або марки
автомобіля згідно з можливос тями
постачальника;

- право сплачувати авансові внески
відповідно до положень угоди;

- право розірвати угоду до моменту
отримання автомобіля;

- право передачі третім особам прав та
обов'язків за угодою;

- право отримувати інформацію щодо
функціонування групи, до якої належить
учасник,

а також зобов'язався виконувати
зобов'язання, передбачені угодою, в
порядку та строки, визначені угодою,
включаючи, але не обмежуючись:

- сплатити вступний внесок при
укладанні угоди;

- сплатити плату за право на отримання
автомобіля при наданні такого права:

- щомісячно сплачувати повні внески;

- сплачувати внески зі страхування
автомобіля після отримання автомобіля;

- отримати автомобіль за умови
виконання зобов'язань, встановлених
угодою;

- підписати відповідний двосторонній
акт, що свідчить про вико нання
зобов'язань за угодою;

- за вимогою АВТО ПРОСТО надавати копії
квитанцій про оплату внесків за угодою.

Права та обов'язки сторін деталізовано
в додатках № 1 та № 2 до зазначеної
угоди. Зокрема, в додатку № 1 до угоди
зазначено марку та модель автомобіля -
«ЗАЗ Славута», ціну автомобіля - 38240,00
грн.

На виконання угоди позивачем було
сплачено 1376,64 грн. вступного внеску та
26788,12 грн. щомісячних платежів, а
відповідачем було виконано взяті на
себе зобов'язання з включення позивача
до системи АвтоТак, формування груп
учасників для придбання автомобіля,
включення позивача до групи для
придбання автомобілів,
адміністрування групи, до складу якої
входить позивач як учасник системи, та
інші. Обумовленого в додатку № 1 до
угоди автомобіля позивач на момент
розгляду справи судом не отримав.

Зазначені обставини підтверджуються
угодою № 0325355 від 18.07.2010 року, додатками
№ 1 та № 2 до неї, квитанціями, копії
котрих наявні в матеріалах справи, та
не оспорюються ніким із сторін.

Згідно частин 1, 2 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
нечесна підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає в тому числі будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною, зокрема, якщо
підприємницька практика спонукає або
може спонукати споживача дати згоду на
здійснення правочину, на який в іншому
випадку він не погодився б, така
практика вводить в оману стосовно прав
продавця - інформації про наявність
ліцензії.

У відповідності до ч. 6 ст. 19 вище
вказаного Закону, правочини, здійснені
з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Як роз'яснено Верховним Судом України у
Постанові від 11 вересня 2013 року у
справі № 6-40цс13, діяльність ТОВ "АВТО
ПРОСТО" з адміністрування фінансових
коштів підпадає під поняття "фінансова
послуга".

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
"фінансова послуга" розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року N
3462-IV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (Закон N 3462-VI)
(введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено
зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" та доповнено
п. 111, відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року N 1676
"Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах"
(Розпорядження N 1676)) (далі - Ліцензійні
умови).

Ліцензійні умови (Розпорядження N 1676)
закріпили визначення, сутність,
правовий статус учасників (і вимоги до
них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов
(Розпорядження N 1676) слід зробити
висновок про те, що діяльність таких
груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
(Розпорядження N 1676) адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групі - це фінансова послуга,
що надається ліцензіатом і передбачає
залучення грошових коштів учасників
групи, об'єднання цих коштів з метою
придбання та розподілу товарів між
учасниками групи.

Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО"
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо "придбання
товарів у групах" у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати правильним висновок про
те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Зазначене підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію фінансової установи
ТзОВ «АВТО ПРОСТО», ліцензією від 25.12.2012
року, копії котрих наявні в матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, суд приходить до висновку
про легітимність здійснення
відповідачем діяльності з
адміністрування фінансових коштів
(фінансових активів для придбання
товарів у групах) на момент укладення
ним з позивачем спірної угоди. Крім
того, позивачем не доведено, що
відповідач будь-якими своїми діями чи
бездіяльністю в момент укладення
спірної угоди ввів його в оману
відносно наявності в нього ліцензії на
відповідний вид діяльності, тобто
самостійно вказав позивачеві на
наявність ліцензії або не заперечив
припущення позивача про її наявність у
відповідача.

Зазначене дає підстави до висновку про
відсутність в діях відповідача
наведених позивачем ознак нечесної
підприємницької практики, а відтак,
укладена між сторонами угода № 0325355 не
є нікчемним правочином.

Що ж стосується посилання позивача на
ч. 1 ст. 227 ЦК України, відповідно до якої
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним, то
вимоги про визнання спірної угоди
недійсною позивач у своєму позові не
зазначає, а у відповідності до ч. 1 ст. 11
ЦПК України суд не вправі виходити за
межі позовних вимог.

Разом з тим, із наведених позивачем в
судовому засіданні доводів вбачається,
що ним обрано невідповідний спосіб
захисту свого права. Так, порушення
свого права позивач вбачає саме в
ненаданні йому відповідачем
автомобіля «ЗАЗ Славута», тобто
автомобіля тієї марки і вартості, про
котрі сторони домовилися в момент
укладення угоди. Оскільки, зі слів
позивача, на нових умовах (забезпечення
отримання позивачем іншого автомобіля
згідно з можливостями постачальника -
абз. 7 ст. 3, абз. 3 ст. 4 угоди № 0325355,
укладеної між сторонами) він не
погодився продовжити договірні
відносини з відповідачем, тому
належним способом захисту для нього
було б використання ним свого права на
розірвання угоди та повернення коштів,
що передбачено в ст. 13 додатку № 2 до
спірної угоди.

За таких обставин в позові слід
відмовити.

При цьому відсутні підстави для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності, оскільки така
обставина є підставою для відмови в
позові лише в разі обґрунтованості
позовних вимог по суті.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 - 215, 360-7 ЦПК України, ст.
19 Закону України «Про захист прав
споживачів, п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 16, 203, 215,
216, 227, 525, 526 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто»
про захист прав споживача та
застосування наслідків нікчемного
правочину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частини)

15 січня 2014 року Хмельницький
міськрайонний суд в складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1

до

ТОВ «Авто Просто»

про захист прав споживача та
застосування наслідків нікчемного
правочину, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто»
про захист прав споживача та
застосування наслідків нікчемного
правочину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя: