У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Оратівського районного суду
Вінницької області від 22 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 5 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Оратівської центральної районної
лікарні Вінницької області, третя
особа - головний лікар Оратівської
центральної районної лікарні
Вінницької області ОСОБА_3, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що він працював у
Оратівській центральній районній
лікарні Вінницької області на посаді
зубного лікаря з 6 жовтня 1965 року.
Наказом від 16 липня 2013 року № 38 він
звільнений з роботи на підставі п. 1 ст.
40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням
посади зубного лікаря на підставі
пропозиції Департаменту охорони
здоров'я та курортів Вінницької
облдержадміністрації від 24 квітня 2013
року, де було рекомендовано скоротити
дану посаду та ввести посаду
лікаря-стоматолога-ортопеда.

Позивач вважав, що звільнення його з
роботи проведено з порушенням
ст. ст. 42, 43 КЗпП України, Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
Закону України «Про засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку», тому просив
суд поновити його на роботі та стягнути
з відповідача середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Рішенням Оратівського районного суду
Вінницької області від 22 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 5 грудня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Оратівської центральної районної
лікарні Вінницької області, третя
особа - головний лікар Оратівської
центральної районної лікарні
Вінницької області ОСОБА_3, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Оратівського районного суду
Вінницької області від 22 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 5 грудня 2013 року
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник