Справа №644/8312/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.
м.Харків

Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Саркісян
О.А.

при секретарі- Нестеренко К.Ю.,

з участю позивача- ОСОБА_2, представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа- управління у справах дітей
Червонозаводського району управління
служб у справах дітей Харківської
міської ради про виселення та вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом
до відповідачки, в якому просить
виселити відповідачку, з належної йому
на праві власності квартири АДРЕСА_1 та
вселити його в цю квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що спірна
квартира належить йому на праві
власності, в яку відповідачка була
вселена ним в якості члена сім*ї -
дружини, з якою він зареєстрував шлюб
10.11.2005 року. 20.09.2012 року шлюб між ними
розірвано, але відповідачка з їх сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася
проживати в спірній квартирі,
порушуючи його права власника на
користування та розпорядження
приватною власністю.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлені
позовні вимоги.

Відповідачка та її представник в
судове засідання не з*явилися,
повідомлялися належним чином та
своєчасно, про причини неявки до суду
не повідомили.

З письмових заперечень, поданих до
суду, вбачається, що відповідачка проти
позову заперечує з тих підстав, що
вселилася до квартири позивача
правомірно з його згоди як член сім*ї -
дружина і припинення сімейних відносин
не позбавляє її права користування
житлом. Крім того, в них є спільний
малолітній син, який залишається
проживати в спірній квартирі, але
позбавлення її права користування
житлом є позбавленням її права на
виконання своїх материнських
обов*язків. Твердження позивача про те,
що його вигнали з квартири не
відповідає дійсності, так як він сам
пішов з сім*ї та залишив квартиру
добровільно, так як підтримував
стосунки з іншою жінкою.

Представник третьої особи в судове
засіданні не з*явився, повідомлявся
належним чином та своєчасно, про
поважність причин своєї неявки не
повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, дослідивши письмові
докази, приходить до висновку, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст..6 ЖК України жиле
приміщення надається наймачу і членам
його сім'ї для постійного проживання.

Згідно ст..15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання чи оспорювання.

Ст..16 ЦК України визначено способи
захисту цивільних прав, зокрема
поновлення порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст..156 ЖК України
члени сім*ї власника житлового будинку,
що проживають разом з ним в належному
йому будинку, користуються житловим
приміщенням нарівні із власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої домовленості про порядок
користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 цієї статті
припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє права
колишнього члена його сім*ї на
користування займаним приміщенням.

Судом встановлено, що спірною є
двохкімнатна ізольована квартира
АДРЕСА_1, яка відповідно до договору
довічного утримання від 16.11.2001 року
належить позивачу по справі ОСОБА_2 (
а.с.5-6).

Відповідачка ОСОБА_4 є колишньою
дружиною позивача, з якою він з 10.11.2005
року до 20.09.2012 року знаходився в
зареєстрованому шлюбі. ( а.с.10).

Як вбачається з письмових пояснень
відповідачки і пояснень самого
позивача в судовому засіданні
відповідачка була вселена ним у
належну йому на праві власності
квартиру правомірно, в якості члена
сім*ї - дружини, з якою він після
реєстрації шлюбу проживав в належній
йому спірній квартирі. В шлюбі в них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який разом з ними також проживав в
спірній квартирі.

Таким чином, припинення сімейних
відносин ОСОБА_4 з власником спірної
квартири - ОСОБА_2 не позбавляє її права
користування квартирою, в яку вона
правомірно, зі згоди самого власника
була вселена в якості члена сім*ї.

Звертаючись з позовом до суду
позивач та його представник послалися
на ст..391 ЦК України, відповідно до якої
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Проте зазначена норма закону не
передбачає виселення колишніх членів
сім*ї власника будинку.

Що стосується позовних вимог
позивача про його вселення до належної
йому квартири, то в судовому засіданні
позивач пояснив, що з квартири його
ніхто не виганяв, він добровільно
залишив її, так як створив нову сім*ю.
Тільки після того, як ОСОБА_4 звільнить
належну йому квартиру або її виселять з
неї він зможе проживати в квартирі з
новою сім*єю.

З урахуванням пояснень позивача,
письмових заперечень відповідачки,
відсутності письмових чи інших доказів
на предмет того, що права позивача на
проживання та користування належною
йому квартирою порушено відповідачкою,
яка перешкоджає йому в проживанні та
користуванні квартирою, суд приходить
до висновку про недоведеність
позивачем своїх позовних вимог про
порушення його житлових прав на
проживання та користування спірною
квартирою.

Виходячи з вищевикладеного суд
відмовляє в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст..ст..10,11,88, 209,212-215 ЦПК
України, ст..ст.6,15,16,156 ЦК України, суд,

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про виселення ОСОБА_4 з квартири
АДРЕСА_1 та вселення його в цю
квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення .

СУДДЯ: