Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна в натурі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ майна.

ОСОБА_2 заявила зустрічний позов до
ОСОБА_1 про поділ майна в натурі.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 18 липня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 02 вересня 2014 року, позов
ОСОБА_1 задоволено.

Поділено земельну ділянку площею 0,25 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та земельну ділянку
площею 0,18 га для ведення особистого
селянського господарства між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, розташовану в АДРЕСА_1 за першим
варіантом поділу.

Виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частини
земельної ділянки площею 0,125 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та 0,09 га для ведення
особистого селянського господарства,
розташовану в АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частини
земельної ділянки площею 0,125 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та 0,09 га для ведення
особистого селянського господарства
за першим варіантом поділу,
розташовану в АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом установлено, що 17 березня 2003 року
згідно з договором дарування земельної
ділянки ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 в рівних частках земельну
ділянку площею 0,43 га для ведення
житлового будівництва та
обслуговування житлового будинку і для
ведення особистого підсобного
господарства.

09 березня 2004 року на ім'я ОСОБА_2 видано
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЖТ № 140303 площею
0,25 га для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, розташовану в АДРЕСА_1 із
зазначенням співвласників цієї
земельної ділянки - ОСОБА_2 - 50 % та
ОСОБА_1- 50 %.

Цього ж дня видано аналогічний
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЖТ № 140302 площею
0,18 га для ведення особистого
селянського господарства із
зазначенням співвласників цієї
земельної ділянки - ОСОБА_2 - 50 % та
ОСОБА_1- 50 %.

Згідно з договором дарування житлового
будинку від 17 листопада 2010 року ОСОБА_3
подарував ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0,125 га, яка призначена для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, поділивши
земельну ділянку відповідно до першого
варіанту висновку експерта за
результатами проведення судової
земельно-технічної та
оціночно-земельної експертизи від 14
травня 2014 року № 368/13-25, виходив із того,
що вказаний варіант найбільш
відповідає інтересам кожного
співвласника.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 18 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 02 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель