Провадження 2/255/538/201
РІШЕННЯ

іменем України

10 січня 2014 року Вошиловський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого: судді Орєхова О.І.

при секретарі: Ангеліній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись на
наступні обставини.

Між нею та відповідачем 16.09.2006 року був
укладений шлюб, зареєстрований в
Донецькому міському відділі
реєстрації актів цивільного стану,
актовий запис № 1247.

Сумісне життя з відповідачем не
склалося з причини його знаходження в
СІЗО № 5 м. Донецька. Фактичні шлюбні
відношення між ними припинені з 20.11.2010
року.

Переконана, що подальше сумісне життя
та збереження шлюбу неможливо.

Сумісного майна у них немає.

Просить суд не надавати строк для
примирення.

Просила суд розірвати шлюб, між нею та
відповідачем ОСОБА_2, який був
зареєстрований 16.09.2006 року, актовий
запис № 1247, судові витрати просить
покласти на неї.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з»явилася, надала заяву про розгляд
справи у її відсутність. Наполягала на
задоволенні вимог, позов підтримує
повністю. Проти ухвалення заочного
рішення не заперечувала. Після
розірвання шлюбу прізвище просила
залишити «ОСОБА_1».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд
вважає за можливе ухвалити по цій
справі заочне рішення на підставі
доказів, що є в матеріалах справи,
оскільки відповідач був повідомлений
про слухання справи належним чином, не
сповістив суд про причини своєї
відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленному цим Кодеком, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

16 вересня 2006 року було зареєстровано
шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Донецьким міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Донецького обласного управління
юстиції, про що в Книзі реєстрації
актів про одруження 16 вересня 2006 року
зроблено запис за № 1247, що
підтверджується свідоцтвом Серія
НОМЕР_1 виданого 16.09.2006 року.

Встановлено, що подружжя не мають
дітей від шлюбу.

Встановлено, що спільне життя у
подружжя не склалося з причини
знаходження відповідача в СІЗО № 5 м.
Донецька, сімейні відносини між ними
припинені з 20.11.2010 року, сумісне
господарство не ведеться.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України,
завданням Сімейного кодексу України є
зміцнення сім»ї як соціального
інституту і як союзу конкретних осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,
завданням Сімейного кодексу України є
побудови сімейних відносин на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України,
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканість і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає,
що суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки, спільне життя у подружжя
не склалось, шлюбні відносини між
подружжям припинені з 20.11.2010 року,
сумісне господарство подружжям не
видеться, відповідач знаходиться в
СІЗО № 5 м. Донецька, позивачка
наполягала на тому, що строк для
примирення не потрібен, тому суд
приходить до висновку, що родина
фактично розпалась та її поновлення
неможливе, у зв'язку з чим, шлюб
необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України
особа, яка змінила своє прізвище у
зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Спору про поділ майна, що є
спільною власністю у подружжя немає.

Спільних дітей подружжя немає.

Судові витрати залишити за
позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1, 3, 56, 110-112 Сімейного кодексу
України та керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 15, 30, 60,
88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 16.09.2006 року
Донецьким міським відділом реєстрації
актів цивільного стану Донецького
обласного управління юстиції, актовий
запис № 1247 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, -
розірвати.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Прізвище позивачки після розірвання
шлюбу залишити «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку,
встановленному цим Кодексом.

Рішення надруковано в нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя
О.І. Орєхов