АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/774/871/14
Головуючий у 1 інстанції
Категорія-45 суддя
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа Вербківська сільська рада
Павлоградського району, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3, третя особа
Вербківська сільська рада
Павлоградського району, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою(а.с.2-4).

Позивач зазначав, що він є власником
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, посвідченого 23 квітня 1999
року державним нотаріусом Другої
Павлоградської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого 27.04.1999 року КП
Павлоградське МБТІ, та
землекористувачем земельної ділянки
розміром 0,36 га, на якій розташований
вказаний будинок, що підтверджується
земельно-обліковими даними(записами
погосподарських книг) Вербківської
сільської ради Павлоградського району
Дніпропетровської області.

Власником суміжного домоволодіння є
відповідач ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва №8 про право власності на
домоволодіння від 23 листопада 1987 року,
виданого виконкомом Павлоградської
районної ради на підставі рішення
виконкому №326 від 17 листопада 1987 року,
та землекористувачем суміжної
земельної ділянки, площею 0,23 га, на якій
розташований жилий будинок АДРЕСА_2.

На протязі останніх п'яти років
відповідач чинить перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом невизнання межі між земельними
ділянками і постійно вчиняє сварки з
даного приводу, звертається до
Вербківської сільської ради з приводу
невірно встановленої межі.

20 травня 2011 року земельною комісією
було встановлено межу між земельними
ділянками таким чином: ширина подвір'я
ОСОБА_3 встановлена на позначці 17,38м;
відстань від кута будинку ОСОБА_3 від
вулиці до межі його земельної ділянки
становить 1,5м; відстань від кута
будинку ОСОБА_3 від городу до межі його
земельної ділянки становить 1м.
Встановлену межу відповідач не визнає,
не погоджується з актом про
встановлення межі, що підтверджується
відсутністю його підпису на акті та
актами від 20 січня 2011 року, від 01 липня
2011 року та від 28 січня 2013 року.

Посилаючись на викладені обставини та
вказуючи на порушення таким діями
відповідача його прав, позивач просив
усунути йому перешкоди у користуванні
земельною ділянкою площею 0,36га, на якій
розташований жилий будинок АДРЕСА_1
шляхом визнання межі на підставі акту
від 20 травня 2011 року встановлення межі
суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_1,
а саме: ширина подвір'я ОСОБА_3 - 17,38м;
відстань від кута будинку ОСОБА_3 від
вулиці до межі суміжної земельної
ділянки ОСОБА_2 - 1,5м; відстань від кута
будинку ОСОБА_3 від городу до межі
суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 - 1м;
стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено(а.с.84-87).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права(а.с.92-93).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, посвідченого 23 квітня 1999
року державним нотаріусом Другої
Павлоградської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого 27.04.1999 року КП
Павлоградське МБТІ, ОСОБА_2 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 та
користувачем земельної ділянки за
вказаною адресою(а.с.5).

Згідно свідоцтва №8 про право
власності на житловий будинок від 23
листопада 1987 року, виданого виконкомом
Павлоградської районної ради
Дніпропетровської області,
зареєстрованого Павлоградським бюро
технічної інвентаризації 23 листопада
1987 року, ОСОБА_3 є власником житлового
будинку АДРЕСА_2 та користувачем
земельної ділянки за вказаною
адресою(а.с.52).

Із справи вбачається, що земельні
ділянки АДРЕСА_1, на яких розташовані
зазначені житлові будинки, власниками
яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не
приватизовані, питання щодо межі між
вказаними ділянками було предметом
неодноразового розгляду Вербківської
сільської ради, комісією якої
приймались відповідні рішення.

Так, згідно акту від 20 січня 2011 року
обстеження земельної ділянки(подвір'я)
по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3, представниками
комісії Вербківської сільської ради
рекомендовано межу земельної ділянки
по АДРЕСА_2 залишити без змін(а.с.16).

Із акту від 20 травня 2011 року
встановлення межі суміжних земельних
ділянок по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, вбачається, що межу було
встановлено згідно плану забудови
земельної ділянки по АДРЕСА_2,
розробленого Павлоградським МБТІ та
погоджженим головним архітектором
району.

Згідно плану від вулиці ширина подвір'я
ОСОБА_3.(АДРЕСА_2) становить 17,38м.
Фактично ширина становить 17м.
Здійснивши обмір комісією було
встановлено межовий знак на позначці
17,38м. Відстань від кута будинку ОСОБА_3
від вулиці до межі земельної ділянки
ОСОБА_2 згідно плану становить 1,5м.
Фактично відстань згідно вимірювання
становить 1,5м. В цій точці встановлено
межовий знак. Відстань від кута будинку
ОСОБА_3 від городу до межі земельної
ділянки ОСОБА_2 згідно плану становить
1м. Фактично відстань згідно
вимірювання становить 1,15м. Комісією
було відміряно згідно плану 1м та
встановлено межовий знак. Встановлені
межові знаки та результати вимірювання
були зафіксовані на цифрову фотокамеру
«Оlimpus». Землекористувачі попереджені
про відповідальність за знищення
межових знаків(а.с.17).

Згідно акту №1 від 01 липня 2011 року
виїздом на місце комісія Вербківської
сільської ради 01.07.2011 року в
присутності власника домолодіння
АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та власника
домоволодіння АДРЕСА_2 - ОСОБА_3
встановила, що земельні ділянки за
вказаними адресами не приватизовані,
між домоволодіннями АДРЕСА_1 існує
чітко визначена межа, установлена
згідно з рішенням Вербківської
сільської ради від 27.12.2007 року
№251-ХІV/Vскл., у вигляді забору(сітка -
рабиця), забетонованого та
встановленого ОСОБА_3, до кінця
городньої частини межа зафіксована
металевими трубами; 20.05.2011 року актом
встановлення межі суміжних земельних
ділянок по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, були встановлені межові знаки,
результати вимірювання зафіксовані на
цифрову фотокамеру «Оlimpus».

Комісія прийняла рішення, яким межу,
зафіксовану 20.05.2011 року актом
встановлення межі суміжних земельних
ділянок по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, залишити без змін(а.с.18-20).

В акті від 28 січня 2013 року комісією
Вербківської сільської ради наведені
обставини, що викладені в акті №1 від 01
липня 2011 року, та зазначено про
прийняття рішення, яким межу,
зафіксовану 20.05.2011 року актом
встановлення межі суміжних земельних
ділянок по АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, залишити без змін(а.с.21-22).

Наведені обставини свідчать, що
питання щодо межі між земельними
ділянками АДРЕСА_1 вирішувалось
Вербківською сільською радою та
приймались відповідні рішення.

Як видно із змісту позовної заяви,
ОСОБА_2, посилаючись на порушення
відповідачем ОСОБА_3 його права як
землекористувача земельної ділянки
АДРЕСА_1, просив захистити його шляхом
визнання межі на підставі акту від 20
травня 2011 року встановлення межі
суміжних земельних ділянок по
АДРЕСА_1(а.с.2-4).

Разом з тим, статтею 152 Земельного
Кодексу України передбачені способи
захисту прав на земельні ділянки та
визначено, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

За положеннями ст.16 ЦК України, яка
передбачає способи захисту цивільних
прав та інтересів, під способами
захисту суб'єктивних цивільних прав є
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених(оспорюваних) прав та вплив на
правопорушника.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства
підлягають захисту порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси особи, яка у разі порушення
права може скористатися відповідно до
ст.16 ЦК України, не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права.

Таким чином, перевіривши доводи та
заперечення сторін щодо заявлених
вимог та встановивши вказані обставини
і докази в їх підтвердження, суд
прийшов до правильного висновку, що
обраний позивачем спосіб захисту, про
який ним зазначено в позовній
заяві(а.с.2-4), а саме шляхом визнання
межі на підставі акту від 20 травня 2011
року встановлення межі суміжних
земельних ділянок по АДРЕСА_1, не
передбачено ст.16 ЦК України, ст.152 ЗК
України як спосіб захисту цивільних
прав та інтересів, у зв'язку з чим
обгрунтовано відмовив в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права не можуть бути взяті до уваги,
оскільки останні не спростовують
висновок суду про відсутність підстав
для захисту права останнього у обраний
ним спосіб.

Рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
діючому законодавсту, що регулює
зазначені правовідносини, доказам у
справі суд дав оцінку відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України, підстав для
скасування судового рішення не
встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-