Єдиний унікальний номер 205/9602/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВиВ:

Позивач 18 листопада 2013 року звернулася
до суду з позовом, в якому вказала, що
вона з відповідачем перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 20 травня 1989
року. Від сумісного подружнього життя
неповнолітніх дітей не мають. Просить
розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що
шлюбно-сімейні відносини припинені з
2009 року.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надійшла заява про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надійшла письмова заява з
проханням про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання позову відповідачем суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
по наступних підставах.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 20 травня 1989 року. Шлюб
зареєстрований Відділом РАГС
виконкому Ленінської районної ради
народних депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис за № 634
/а.с.4/

Відповідно до приписів ст.113
Сімейного Кодексу України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Встановлено, що при одруженні
позивачка змінила своє прізвище з
«ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» і після
розірвання шлюбу бажає залишити дане
прізвище.

Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім
того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини і примушення до
припинення шлюбних відносин,
примушення до їх збереження не може
мати місце, як передбачене ч.4 вказаної
статті.

Сімя розпалася остаточно і зберегти її
неможливо, оскільки в сім'ї немає
взаєморозуміння, почуття кохання
втрачено. Як зазначає позивач,
відповідач зловживає спиртними
напоями, в нетверезому стані учиняє
сварки, ображає її нецензурною лайкою,
наносить тілесні ушкодження, виносить
з дому та пропиває майно.

Фактично шлюбно-сімейні
відносини та ведення спільного
домашнього господарства припинені з 2009
року. Подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу неможливо. Майновий
спір відсутній.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114
Сімейного кодексу України, у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.105, 110, 112 СК
України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60,174, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу -задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 20 травня 1989 року
Відділом РАГС виконкому Ленінської
районної ради народних депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис за № 634
. Від шлюбу неповнолітніх дітей не
мають.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище без змін.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги. Суддя
К.О. Скрипник