АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/489/14
Головуючий 1-ої інстанції
Справа № 610/3529/13-ц
Доповідач - Борова С.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової
С.А.,

суддів - Крилової Т.Г.,
Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря -
Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ФОП ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 19 листопада 2013
року по справі за позовами ПАТ
«Агрофірма «Вербівське» до ФОП ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсними договорів оренди
земельної ділянки і скасування їх
державної реєстрації,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовами до
відповідачів, в яких просив визнати
недійсними договори оренди земельної
ділянки від 01.07.2013 року, укладені між
ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, а також скасувати державну
реєстрацію права оренди ФОП ОСОБА_2 на
земельні ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
і ОСОБА_6

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що ВАТ
«Агрофірма «Вербівське» (на сьогодні
ПАТ «Агрофірма «Вербівське») 18.08.2013
року уклало договори оренди земельних
ділянок з громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були у
встановленому законом порядку
зареєстровані. Строк дії договорів
визначено 10 років, тобто до 18.08.2013 року.
Незважаючи на це, 01.07.2013 року ФОП ОСОБА_2
з вказаними громадянами уклав договори
оренди землі, предметом яких є ті самі
земельні ділянки, які вже перебували в
оренді позивача. На підставі вказаних
договорів ФОП ОСОБА_2 в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
зареєстровано право оренди земельних
ділянок, що належать ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Позивач вважає, що
уклавши нові договори оренди земельних
ділянок відповідачі порушили його
право на володіння та користування
орендованим майном, а також переважне
право на поновлення договору оренди на
новий термін. Крім того, відповідачами,
при укладенні спірних договорів, не
складено акти визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), межі в
натурі (на місцевості) визначені
взагалі не були, що порушує права
позивача як суміжного
землекористувача.

Ухвалою суду від 13.11.2013 року позовні
вимоги ПАТ «Агрофірма «Вербівське» до
ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 19
листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Агрофірма «Вербівське» задоволено.

Визнано договір оренди земельної
ділянки, укладений між гр. ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2 від 01.07.2013 року недійсним та
скасовано державну реєстрацію права
оренди ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку,
яка належить гр. ОСОБА_3 на підставі
державного акту серії І-ХР № 022671.

Визнано договір оренди земельної
ділянки, укладений між гр. ОСОБА_4 та ФОП
ОСОБА_2 від 01.07.2013 року недійсним та
скасовано державну реєстрацію права
оренди ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку,
яка належить гр. ОСОБА_4 на підставі
державного акту серії Р2 № 756177 від
28.07.2002 року.

Визнано договір оренди земельної
ділянки, укладений між гр. ОСОБА_5 та ФОП
ОСОБА_2 від 01.07.2013 року недійсним та
скасовано державну реєстрацію права
оренди ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку,
яка належить гр. ОСОБА_5 на підставі
державного акту серії І-ХР № 022699 від
12.09.2002 року.

Визнано договір оренди земельної
ділянки, укладений між гр. ОСОБА_6 та ФОП
ОСОБА_2 від 01.07.2013 року недійсним та
скасовано державну реєстрацію права
оренди ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку,
яка належить гр. ОСОБА_6 на підставі
державного акту серії Р2 № 756264.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Агрофірма «Вербівське» судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Агрофірма
«Вербівське» судовий збір в сумі по 57
грн. 35 коп. з кожного.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від

19.11.2013 р. та ухвалити нове, яким
відмовити ПАТ «Агрофірма «Вербівське»
в задоволенні

позовних вимог щодо визнання договорів
оренди, укладених 01.07.2013 р.

ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ФОП
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_6 та
ФОП ОСОБА_2, недійсними та скасування
державної реєстрації права оренди.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правовідносини які між ними виникли та
закон їх регулюючий, виходячи з того, що
відповідачі в односторонньому порядку
порушили зобов'язання, до закінчення
терміну договору оренди уклали договір
оренди з іншою особою.

Висновок суду, з яким погоджується
судова колегія, ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Одним із передбачених ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав і
інтересів судом є визнання правочину
недійсним.

Як встановлено ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно ч. З ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216
ЦК України).

Зі змісту ст. ст. 525, 526 ЦК України
вбачається, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 631 ЦК. України визначено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснювати свої
права і виконувати свої обов'язки
відповідно до договору.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України, право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю має власник земельної ділянки
або землекористувач.

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» визначено що, істотною умовою
договору оренди землі є, зокрема,
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
оренду землі» орендодавець
зобов'язаний не вчиняти дій, які б
перешкоджали орендареві користуватися
орендованою земельною ділянкою.

Як вбачається зі змісту ст. 777 ЦК
України та ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» по закінченню строку, на
який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 3,6135
га.. що підтверджується державним актом
на право приватної власності на землю
серії І-ХР № 022671 (а.с. 233).

ОСОБА_4 на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 4,0217
га. (державний акт серії Р2 № 756177 (а.с. 232).

ОСОБА_5 на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 3,6168
га. (державний акт серії І-ХР № 022699 (а.с.
234).

ОСОБА_6, на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 3,6133
га. (державний акт серії Р2 № 756264 (а.с. 235).

18 серпня 2003 року відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено
договори оренди вказаних земельних
ділянок з ВАТ «Агрофірма «Вербівське»
(у 2011 році найменування змінено на ПАТ
«Агрофірма «Вербівське» (а.с. 47), які
було зареєстровано в районному відділі
земельних ресурсів (а.с. 6, 63, 116, 166).
Земельні ділянки було передано в
натурі ВАТ «Агрофірма «Вербівське»
згідно актів прийому-передачі
земельних ділянок (а.с. 7. 64, 117. 167). Як
свідчать матеріали справи зазначені
договори до закінчення строку їх дії не
були змінені, визнані недійсними,
припинені, розірвані тощо.

Відповідно до п. 2.2 вказаних договорів
сторонами погоджено термін їх дії 10
років, тобто до 18 серпня 2013 року. Також
погоджено умову, що по закінченню
терміну договору орендар має переважне
право на поновлення договору на новий
термін.

До закінчення строку дії договору 01
липня 2013 року між відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з одного боку та
ФОП ОСОБА_2 з другого укладено договори
оренди землі, предметом яких є
вищевказані земельні ділянки (а.с. 35-37,
94-96, 144-146, 198-200).

При цьому, межі земельних ділянок в
натурі (на місцевості) визначені не
були, акти визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), які є
невід'ємною частиною договору оренди
землі, відсутні.

Право оренди ФОП ОСОБА_2, земельних
ділянок ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було зареєстровано
реєстраційною службою Балаклійського
районного управління юстиції
Харківської області, що
підтверджується відповідними витягами
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с. 38, 97, 147,201).

Пункт 26 оспорюваних договорів, щодо
відсутності обмежень на земельні
ділянки, не відповідає фактичним
обставинам, наведеним вище.

Наявність укладених договорів між
відповідачами та ФОП ОСОБА_2 порушили
права позивача на переважне право на
поновлення договору на новий термін.
Договори були укладені понад місячний
термін до спливу договорів оренди
укладених з ПАТ Агрофірма
«Вербівське», що позбавило їх
можливості за місяць до їх закінчення
направити орендодавцям повідомлення
про укладення договору на новий строк.

Суд вірно прийшов до висновку, що
договори оренди землі укладені
відповідачами з ФОП ОСОБА_2 не
відповідають вимогам чинного
законодавства, тому є недійсними.

Скасування державної реєстрації права
оренди ФОП ОСОБА_2 на земельні ділянки
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
відповідає вимогам ст. 216 ЦК України.

Відповідно з вимогами ст.. 88 ЦПК України
вирішено питання щодо судових витрат.

Висновок суду є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: