Провадження № 4-с/742/3/14
Єдиний унікальний № 742/108/14-ц
УХВАЛА

04 лютого 2014 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 винесено Постанову ВП №25001369 про закінчення виконавчого провадження, згідно якої постановлено:

1.Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2155 виданого 31.01.2011 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з АТФ Укргазбуд на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 32964,09 грн. - закінчити.

2. Вивести виконавче провадження зі складу зведеного виконавчого провадження №1/7.

3. Копію постанови направити сторонам виконавчого провадження та до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Найменування і підпис посадової особи органу ДВС, що винесла цю постанову, зазначено вже не державний виконавець Бялий М.Г., а старший державний виконавець Григорян О.Г. (а.с.20).

11.01.2014 року, ОСОБА_1, як стягувач у вищеназваному виконавчому провадженні звернувся до суду зі скаргою на дії держвиконавців з приводу невиконання виконавчого листа №2-2155 виданого 31.01.2011 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, де просить поновити пропущений ним з поважних причин строк для подання скарги та визнати неправомірними їх (держвиконавців) бездіяльність та дії, що призвело до невиконання судового рішення про стягнення 32964,09грн. заробітної плати, неправомірного і безпідставного закриття вказаного вище виконавчого провадження, зобовязати держвиконавців усунути зазначені вище порушення (а.с.2-3).

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 підтримали скаргу із наведених в ній підстав, про що дали відповідні пояснення із посиланням на тривале зволікання з виконання судового рішення про стягнення заборгованої зарплати та безпідставне закінчення виконавчого провадження.

Субєкт оскарження, представник відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві неодноразово не зявився в судове засідання, причин своєї неявки не повідомив, жодних заперечень не надіслав, а також не виконав вимог ухвали суду про надання копій матеріалів даного виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення сторони скаржника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку задовольнити скаргу ОСОБА_1, з таких підстав:

У відповідності до вимог ст.ст. 383, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із скаргою, оскільки в судовому засіданні не спростовані його пояснення про те, що лише на початку січня 2014 року виявив у поштовому ящику розпечатаний конверт з копією оскаржуваної постанови органу ДВС від 17.10.2013 року, а в матеріалах справи відсутні дані реєстру заказної кореспонденції з відміткою про направлення поштової кореспонденції органом ДВС та її своєчасного отримання заявником ОСОБА_1, отже 10-ти денний строк (із дня винесення постанови) був пропущений з поважних причин.

Судом установлено, що форма та зміст оскаржуваної Постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2013 року про закінчення виконавчого провадження - не відповідає вимогам чинного законодавства та Закону України Про виконавче провадження, бо незрозуміло яка-ж саме посадова особа органу ДВС приймала рішення по цій постанові: державний виконавець Бялий М.Г. чи старший державний виконавець Григорян О.Г. (а.с.20). З цієї підстави слід визнати нікчемним зазначений документ (Постанова), а тому підлягають до задоволення вимоги скаржника про визнання неправомірними дій держвиконавців та скасування вищеназваної постанови від 17.10.2013 року.

Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна. Згідно з вимогами п.8 ч. 1, ч. 2 ст.37 цього-ж Закону, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження в разі фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Обовязок доказування по даній категорії справ повинен бути покладений на орган, що вчинив дію, бездіяльність чи прийняв відповідне рішення (за аналогією із справами, що виникають з публічних правовідносин - ч. 2 ст. 71 КАС України).

Однако, субєкт оскарження в особі відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві не спростував доводів скаржника ОСОБА_1 про безпідставне і тривале зволікання з виконанням вищеназваного судового рішення, що у боржника були і є наявними тепер кошти, майно і т.д., тобто існує реальна можливість стягнути борг по зарплаті з АТФ Укргазбуд яке не припинило свою виробничу діяльність. Отже, виконавче провадження у даному разі закінчено згідно оскаржуваної Постанови від 17.10.2013 року передчасно і незаконно. Крім того слід зазначити, що стягнення боргів по зарплаті є першочерговими.

Стаття 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. У відповідності до ст.1 Закону України Про державну виконавчу службу, завданнями державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження. Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону). Згідно з вимогами ст.24 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у триденний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій, передбачених вищевказаним Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. Сторона виконавчого провадження, зокрема стягував , користується правами та несе обов'язки,передбачені ст. 11-1 Закону України Про виконавче провадження, а саме має право: знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом.

Скаржник ОСОБА_1 вказує, що йому зовсім не повідомлялось офіційно про відкриття і хід виконавчого провадження, що перешкоджає йому доступ до електронного реєстру з виконавчого провадження, що органом ДВС проігновані всі 4-ри його скарги до різних інстанцій.

Вищенаведене свідчить про те, що залишаються неспростованими твердження сторони скаржника ОСОБА_1 про порушення органом ДВС вимог діючого законодавства щодо виконання судового рішення про стягнення боргу по зарплаті, що не було виконано в повному обсязі субєктом оскарження всіх передбачених законом дій по виконанню судового рішення, що винесена органом ДВС Постанова від 17.10.2013 року про закінчення виконавчого провадження є нікчемною, прийнята передчасно і без достатніх правових підстав та підлягає скасуванню, таким чином порушені права стягувача (скаржника) ОСОБА_1 у даному виконавчому провадженню підлягають судовому захисту з підстав, що наведені вище.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державної виконавчої служби та державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Визнати дії державного виконавця Бялий Максима Глібовича (чи старшого державного виконавця Григорян О.Г.) відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо закриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-2155 виданого 31.01.2011 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з АТФ Укргазбуд на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 32964,09 грн. неправомірними, а Постанову ВП №25001369 від 17.10.2013 року про закриття провадження скасувати, зобов"язати відкрити провадження.

Копію даної ухвали суду направити в управління виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, для відому.

Ухвала суду може бути оскаржена впродовж 5 днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області, через Прилуцький міськрайонний суд, або в цей-же термін з часу отримання її копії.

Суддя Білокур В.І.