Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2766/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Сукач Т.О.,
Кривохижі В.І.

при секретарі -
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 22 вересня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просив
стягнути на його користь матеріальну
шкоду в сумі 2 925 грн. 20 коп. та моральну
шкоду в сумі 20 000 грн.

Зазначав, що 27 травня 2006 року
відповідач завдав йому середньої
тяжкості тілесні ушкодження в зв'язку з
чим йому завдана матеріальна шкода в
розмірі 2925 грн. 20 коп., а також моральна
шкода яку він оцінює в 20 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 22 вересня 2014 року
позов задоволено частково та стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1852 грн. 25 коп.
у відшкодування матеріальної шкоди та
12000 грн. моральної шкоди, а також в доход
держави 1385 грн. 22 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права і провадження у
справі закрити.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3 та його представник
адвокат ОСОБА_5 підтримали апеляційну
скаргу з посиланням на викладені в ній
обставини, ОСОБА_2 заперечував проти
доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою Кіровського районного суду
міста Кіровограда, від 28 березня 2014
року, ОСОБА_3 звільнено від відбування
покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, за
закінченням строків давності
притягнення до відповідальності
передбачених на підставі ст. 49 КК
України. (а.с. 4).

У вказаній ухвалі суду
зазначено, що 27.05.2006 року о 13.00 год.
ОСОБА_3 на автомобілі «Міцубиши»
рухався по проспекту Правди міста
Кіровограда та зупинився для
з'ясування відносин з водієм
автомобіля «Москвич», який на думку
ОСОБА_3 створив аварійну обстановку.

Під час сварки, ОСОБА_3 дерев'яною битою,
яку дістав з автомобіля та тримав у
руках, наніс ОСОБА_2 один удар в область
потилиці, удар в область правої
скроневої ділянки голови, а коли
потерпілий упав на землю наніс ще один
удар по спині та зник з місця пригоди.

Внаслідок побиття ОСОБА_3 спричинив
потерпілому ОСОБА_2 середнього ступеня
тяжкості тілесні ушкодження, що не були
небезпечними для життя, але викликали
тривалий розлад здоров'я.

У зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень потерпілий від злочину
ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у
відділенні нейрохірургії
Кіровоградської обласної лікарні з 27
травня 2006 року по 06 червня 2006 року, що
підтверджується копіями епікризів (а.с.
53-54).

З 06 червня 2006 року по 30 червня 2006 року та
з 16.01.2007 року по 31.01.2007 року ОСОБА_2
знаходився на лікуванні у НО ГБСМП у
зв'язку з наслідками перенесеної
закритої черепно-мозкової травми (а.с.
55).

Позивач витрачав кошти на лікування, що
підтверджується копіями чеків та
платіжних квитанції, що містяться в
матеріалах справи на суму 2925 грн. 20 коп.
(а.с.5-9, 42-48).

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що вина ОСОБА_3 у заподіянні тілесних
ушкоджень ОСОБА_2 є доведеною, а тому на
користь потерпілого підлягає
стягненню понесені витрати на
лікування та моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з такими
доводами суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями особистим немайновим правам та
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст.1195 ЦК України фізична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
придбання ліків.

Матеріалами справи підтверджується, що
ухвалою Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 28 березня 2014 року
ОСОБА_3 звільнено від покарання за ч.1
ст.122 КК України, за закінченням строків
давності притягнення до
відповідальності, передбачених ст.49 КК
України (а.с.4).

В ухвалі суду зазначено, що суд
встановив, що 27.05.2006 року ОСОБА_3
спричинив потерпілому ОСОБА_2
середнього ступеня тяжкості тілесні
ушкодження, що не були небезпечними для
життя, але викликали тривалий розлад
здоров'я, тобто вчинив злочин
передбачений ч.1 ст.122 КК України (а.с.4).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, тілесні ушкодження
ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 і кримінальну
справу відносно нього по даному факту
закрито з нереабілітуючих підстав, а
тому він зобов'язаний відшкодувати
позивачу його витрати на придбання
ліків, що відповідає вимогам ст.ст.1166,1195
ЦК України.

У зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями ОСОБА_2 знаходився на
лікуванні у відділенні нейрохірургії
Кіровоградської обласної лікарні з 27
травня 2006 року по 06 червня 2006 року, що
підтверджується копіями епікризів (а.с.
53-54).

Згодом з 06 червня 2006 року по 30 червня 2006
року та з 16.01.2007 року по 31.01.2007 року
ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у НО
ГБСМП у зв'язку з наслідками
перенесеної закритої черепно-мозкової
травми (а.с. 55).

Позивачем витрачались кошти на
лікування, що підтверджується копіями
чеків та платіжних квитанцій, що
містяться у матеріалах цивільної
справи на загальну суму 2925 грн. 20 коп.
(а.с. 5-9, 42-48).

Визначаючи розмір витрат, які поніс
відповідач на придбання ліків, суд
першої інстанції не взяв до уваги,
надані позивачем на підтвердження
понесених витрат, чеки та квитанції,
які датовані раніше 27 травня 2006 року,
тобто до дати заподіяння йому тілесних
ушкоджень, а також чек на придбання
соку від 06.06.2006 року, за оголошення в
газету на суму 12 грн., витрати на
добровільне пожертвування на суму 15
грн. та 1000 грн. витрат на послуги
адвоката за ведення кримінальної
справи.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивач поніс витрати на придбання
ліків і це підтверджується наданими
чеками на придбання ліків, тому доводи
апеляційної скарги, що надані чеки не
можуть бути належними доказами у
справі є безпідставними.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції правильно виходив з
вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України, що особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідачем завдано моральної шкоди
позивачу, яка виразилася у фізичному
болю та стражданнях, яких позивач
зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
яке завдав відповідач.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, суд першої інстанції
правильно виходив з характеру і
тривалості, завданих йому моральних
страждань, обґрунтованості даних
вимог і визначена судом сума в 12 000 грн.
відповідає засадам розумності і
справедливості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції з додержанням
норм процесуального законодавства
повно і об'єктивно з'ясував всі
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх доводів і заперечень,
правильно оцінив досліджені докази,
сприяв здійсненню прав осіб, які беруть
участь у справі, розглянув спір в межах
заявлених вимог і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розподіл судових витрат суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що з ОСОБА_3 в доход держави належить
стягнути судовий збір, але суд
неправильно визначив його розмір в
сумі 1385 грн. 22 коп., а тому рішення суду
в цій частині підлягає зміні, а розмір
судового збору зменшенню.

Так, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в доход держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до суду позовної заяви майнового
характеру справляється судовий збір в
розмірі 1 відсотка ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати, що на даний час
становить 243,60 грн.

За подання заяви немайнового характеру
справляється судовий збір в розмірі 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
що становить 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_2 подав до суду позовну
заяву в якій містяться вимоги
майнового та немайнового характеру, за
які справляється судовий збір по 243,60
грн. за кожну вимогу, тому з відповідача
в доход держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., а
не 1385 грн. 22 коп., визначений судом
першої інстанції.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд першої інстанції допустив
порушення та неправильне застосування
норм процесуального права, що
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, є підставою для зміни рішення
в цій частині.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 22 вересня 2014 року
в частині стягнення з ОСОБА_3 в доход
держави судового збору змінити,
зменшивши суму з 1385 грн. 22 коп. до 487 грн.
20 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: