22-ц/772/106/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Овсюк Є. М.Категорія:
31Доповідач: Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Сороки Л.А., Стеблюк Л.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до управління міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області, головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
за апеляційними скаргами: ОСОБА_2,
заступника прокурора м. Вінниці,
Державної казначейської служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.11.2013 року,
ухвалене по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом
в якому ставилось питання про
стягнення на її користь з Державної
казначейської служби України 500 тис.
грн. компенсації за заподіяну моральну
шкоду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
квітні 2009 року відносно неї була
порушена кримінальна справа за ч.2 ст.191
КК України і 15 червня 2009 року слідчим СВ
Хмільницького МВ ГУМВС України у
Вінницькій області відносно неї обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

2 грудня 2009 року постановою слідчого її
дії були перекваліфіковані з ч. 2 ст. 191
КК України на ч. 1 ст. 185 КК України і 7
грудня 2009 року її було притягнуто, як
обвинувачену за вказаною статтею.

1 липня 2009 року за поданням слідчого
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області ухвалив постанову
про її примусове поміщення до центру
судово-психіатричної експертизи
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. Ющенка.

12 квітня 2012 року слідчим СВ
Хмільницького МВ УМВС України у
Вінницькій області винесено постанову,
якою кримінальну справу відносно неї
закрито за відсутністю в її діях складу
злочину. Під слідством вона перебувала
з 15 червня 2009 року по 12 квітня 2012 року,
тобто протягом 36 місяців. Перебуваючи
під слідством і судом, вона зазнавала
моральних страждань, психоемоційних
перевантажень, які супроводжувались
почуттям безпорадності, відчаю,
обурення, страху за своє здоров'я і
життя, яке значно погіршилось. За
наслідками вона захворіла на хронічну
гіпертонію ІІ- стадії.

З 21 квітня 2009 року по 30 травня 2009 року
вона перебувала на лікуванні в
обласній психоневрологічній лікарні
ім. О.І. Ющенка.

Застосований відносно неї запобіжний
захід обмежував її у виїзді за межі
місця проживання, до своєї матері
похилого віку у м. Донецьк та до сина у
м. Івано-Франківськ, при звернені за
дозволом на виїзд за межі міста органи
слідства безпідставно їй відмовляли.

Примусове поміщення її на 9 діб для
стаціонарного обстеження у Вінницькій
обласній лікарні ім. Ющенка справило на
неї гнітюче враження, та призвело до
того, що вона перебувала на межі
нервового зриву.

Рішенням суду першої інстанції позов
задоволено частково. Стягнуто на
користь ОСОБА_2 з державного бюджету
України 80 тис. грн. грошової
компенсації за заподіяну моральну
шкоду.

На це рішення подані апеляційні скарги:
ОСОБА_2, заступником прокурора м.
Вінниці, Державною казначейською
службою України та головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Вінницькій області.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі
просить рішення змінити в частині
визначення розміру грошової
компенсації і ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення вимог в
повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги ґрунтуються
на тих же доводах що і позовні вимоги.
При цьому наводяться обставини про те,
що суд, визначаючи розмір грошової
компенсації за заподіяну моральну
шкоду, неповно з'ясував обставини по
справі.

В апеляційній скарзі заступника
прокурора м. Вінниці ставиться питання
про скасування рішення та
постановлення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що рішення є необґрунтованим і
таким, що ухвалене з порушенням вимог ч.
3 ст. 23 ЦК України, оскільки судом не
наведені обставини, якими він
керувався при визначенні розміру
грошової компенсації за заподіяну
моральну шкоду, та прийнято з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі Державної
казначейської служби України та
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області ставиться питання
про скасування рішення та
постановлення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що в постанові слідчого СВ
Хмільницького МВ УМВС України у
Вінницькій області від 12.04.2012 року про
закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 не наведено будь-яких
незаконних дій, вчинених органами
слідства, а відповідно до вимог ст. 1
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» відшкодуванню
підлягає шкода, заподіяна незаконними
діями.

Саме у зв'язку з цим, Державна
казначейська служба України та Головне
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
вважають, що у ОСОБА_2 відсутні підстави
для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
ОСОБА_2 її представника, прокурора,
представника Державної казначейської
служби України та Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області,
представника УМВС у Вінницькій
області, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах вимог
апеляційних скарг, прийшла до висновку
про відсутність підстав для їх
задоволення.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
виходив із того, що ОСОБА_2 незаконно
перебувала під слідством і судом з 15
червня 2009 року по 23 квітня 2012 року. В
результаті чого їй була заподіяна
моральна шкоду, грошову компенсацію, за
яку судом визначено в розмірі 80 тис.
грн. При цьому, судом прийняті до уваги
тривалість перебування ОСОБА_2 під
слідством з застосуванням до неї
запобіжного заходу та примусового
поміщення до психіатричної лікарні,
наслідки впливу цих дій на стан її
здоров'я, моральний та психологічний
стан.

З висновками суду першої інстанції,
яких він дійшов при постановленні
рішення, погоджується і колегія суддів,
зважаючи на те, що за встановлених по
справі обставин, рішення суду першої
інстанції є справедливим, розумним, а
розмір грошової компенсації -
відповідним заподіяній моральній
шкоді.

Із долучених до матеріалів справи
медичних документів, а саме: довідки
обласної психоневрологічної лікарні,
витягу з медичної картки стаціонарного
хворого, довідки лікаря (а. с. 19-21)
вбачається, що в період порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та
її перебування під слідством і судом в
неї розвинулась прогресуюча
стенокардія.

Згідно висновку стаціонарної
судово-психіатричної експертизи №337
від 12.11.2009 року ОСОБА_2 в ході слідчої
ситуації перенесла посттравматичний
стресовий розлад, який супроводжувався
симптомами невротичного рівня (а. с. 17).

Дані обставини свідчать про наявність
причинного зв'язку між незаконним
притягненням ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності, застосуванням
примусового поміщення до
психіатричної лікарні та погіршенням
стану її здоров'я.

Доводи апеляційної скарги Державної
казначейської служби України та
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області про те, що позивачем
не доведена незаконність дій органів
досудового слідства по відношенню до
ОСОБА_2 в ході розслідування
кримінальної справи і що ця обставина
залишена поза увагою суду першої
інстанції при вирішенні спору
ґрунтується на тлумаченні поняття
«незаконність», яке суперечить його
значенню в розумінні Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Незаконність притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_2
знайшла своє підтвердження в постанові
слідчого від 12 квітня 2012 року про
закриття відносно неї кримінальної
справи за відсутністю в її діях складу
злочину (а. с.14-15).

В даному випадку мають місце незаконні
дії за відсутності вини органів
слідства, суду та прокуратури.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній особі
внаслідок незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності
відшкодовується незалежно від вини.

Визначення розміру грошової
компенсації за заподіяну ОСОБА_2 шкоду
здійснено відповідно до вимог ст. 13
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» про те, що розмір
відшкодування моральної шкоди
визначається в розрахунку не менше
одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Доводи апеляційної скарги прокурора
про те, що розмір моральної шкоди,
заподіяної ОСОБА_2 має розраховуватись,
виходячи лише з мінімального розміру
заробітної плати не відповідає вимогам
тієї ж ст. 13 Закону, яка встановлює лише
нижню межу для обрахування моральної
шкоди і не містить в собі жодних
обмежень щодо верхньої межі.

За наведених обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що оскаржуване
рішення є законним та обґрунтованим.

А тому, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги: ОСОБА_2, заступника
прокурора м. Вінниці, Державної
казначейської служби України та
головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.11.2013 року,
ухвалене по даній справі за позовом
ОСОБА_2 до управління міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області, головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: (підпис)
Нікушин В. П.

Судді: (підпис)
Сорока Л.А.

(підпис)
Стеблюк Л.П.

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
_______ Нікушин В.П.