У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду у справі за позовом Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України до VAMED Engineering GmbH & Co KG про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ДП «Укрмедпостач» МОЗ України звернулося до суду у порядку, передбаченому ст. ст. 390, 395 ЦПК України, з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 06 червня 2013 року у справі за позовом Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України до VAMED Engineering GmbH & Co KG про стягнення коштів.

У відповідності до положень ст. 395 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п'ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Копія клопотання разом з додатками отримана представником VAMED Engineering GmbH & Co KG.

У судовому засіданні представник заявника ДП «Укрмедпостач» МОЗ України підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Представники боржника VAMED Engineering GmbH & Co KG у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши заперечення VAMED Engineering GmbH & Co KG , дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За правилами ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Судом встановлено, що між ДП «Укрмедпостач» МОЗ України та VAMED Engineering GmbH & Co KG 14 вересня 2009 року було укладено договір поставки.

Стаття 13 зазначеного договору містить арбітражне застереження, згідно з яким всі суперечки, розбіжності чи вимоги, які виникають за цим договором або у зв'язку з ним, в тому числі щодо його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному суді при Торгово-промисловій палаті України в м. Києві згідно його регламенту.

ДП «Укрмедпостач» МОЗ України звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом до VAMED Engineering GmbH & Co KG про стягнення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 06 червня 2013 року позов ДП «Укрмедпостач» МОЗ України до VAMED Engineering GmbH & Co KG про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з VAMED Engineering GmbH & Co KGштрафні санкції у розмірі 6 007,69 євро, 500 євро додаткові витрати арбітражного розгляду, 672 євро - витрати по справі, арбітражний збір у розмірі 1 408,98 євро, а всього 8 588,67 євро.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

У жовтні 1960 року Україна ратифікувала та приєдналась до Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень, яка була укладена у м. Нью-Йорку в 1958 році.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень та ст. 36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

- рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

- склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або

- визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2014 року, встановлено, що на момент укладення договору поставки чинним законодавством України (ч. 2 ст. 12 ГПК України) заборонялось передавати спори, що виникають з договорів, укладених у зв'язку із задоволенням державних потреб, на вирішення третейського суду. Враховуючи, що Договір поставки у ст. 13 містить арбітражну угоду, відповідно МКАС при ТПП України, суди дійшли висновку про невідповідність арбітражною угоди законодавству України.

У ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Невідповідність арбітражної угоди законодавству України у договорі поставки від 14 вересня 2009 року між ДП «Укрмедпостач» МОЗ України та VAMED Engineering GmbH & Co KG встановлено судовими рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2013 року та апеляційним судом м. Києва від 18 березня 2014 року.

Оскільки арбітражна угода не відповідає законодавству України, суд приходить до висновку згідно вимог ст. 36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж» про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст. ст. 390-397 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяМ. О. Шаховніна