Справа № 316/45/14-ц
Провадження № 2/316/188/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.
м.Енергодар

Енергодарський міський суд
Запорізької області

в складі головуючого судді : Курач І.В.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Енергодар
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якого на підставі
довіреності діє ОСОБА_2 до
Територіальної громади м. Енергодар в
особі Енергодарської міської ради
Запорізької області, ОСОБА_3 про
встановлення факту родинних відносин,
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на квартиру,
визнання майна спадковим та визнання
права власності на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним
позовом в інтересах ОСОБА_1, в якому
зазначає що ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Викулово Тюменської
області. Його батьками є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Батько - ОСОБА_4 - помер, коли
позивач був ще маленьким. 11.03.1972 року
ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 Через деякий
час після укладення шлюбу вони
переїхали мешкати до м. Енергодар. Його
мати - ОСОБА_5, мешкала разом з ними.
05.10.1984 року їх сім'я отримала
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. 16.09.1996
року, реалізуючи своє право на
приватизацію державного житлового
фонду, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
приватизували квартиру АДРЕСА_1.
Вказаний факт доводиться свідоцтвом
про право власності на житло №3528 від
16.09.1996 року, видане ВП Запорізька АЕС.
Приватизація відбулася на праві
спільної сумісної власності. 06.12.2000
року вони всі зареєстрували своє право
власності на вищеназвану квартиру в
органах БТІ. В 1997 році мати ОСОБА_5
отримала новий паспорт. В паспорті було
помилково зазначено її прізвище
«ОСОБА_5», замість «ОСОБА_5». На цю
помилку в паспорті ніхто на той момент
не звернув уваги.

10.12.2008 року ОСОБА_5 склала заповіт,
згідно якого все своє майно заповіла
ОСОБА_1. Заповіт в цей же день було
нотаріально посвідчено приватним
нотаріусом Енергодарського міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_8 та зареєстровано в
реєстрі за № 12609. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
померла. Після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина, яка складається в
тому числі і з частки в квартирі
АДРЕСА_1. Будучи спадкоємицем по
заповіту, та постійно мешкаючи в
квартирі, ОСОБА_1 в установлений
законодавством термін не звертався до
нотаріуса із відповідною заявою про
прийняття спадщини, але він вважається
таким, що прийняв спадщину, оскільки
постійно мешкав разом із спадкодавцем.

Наприкінці жовтня 2013 року ОСОБА_1
вирішив оформити своє право на
спадщину за заповітом та звернувся до
приватного нотаріуса Енергодарського
міського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_8 за
отриманням свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. Але, як
виявилося, стати власником частки
квартири, яка належала його матері, він
не має змоги з декількох причин, а саме:

-свідоцтво про право власності на житло
видане та зареєстроване за «ОСОБА_5», а
померла «ОСОБА_5», тому слід в судовому
порядку доводити той факт, що померла
ОСОБА_5 є дійсно матір'ю ОСОБА_1;

-приватизація квартири відбулася на
праві спільної сумісної власності,
тобто без виділу часток, на трьох осіб.
Після смерті ОСОБА_5 вирішити питання
стосовно її частки в спадковому майні
та її належності саме померлій можливо
лише в судовому порядку.

Просить встановити факт родинних
відносин, а саме того, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Викулово
Тюменської області є сином ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3; встановити факт
належності правовстановлюючого
документу - свідоцтва про право
власності на житло №3528, виданого 16
вересня 1996 року ВП Запорізька АЕС, в
тому числі і ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3; припинити право спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1; визнати право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_3 (ІДН: НОМЕР_1),
ОСОБА_1 (ІДН: НОМЕР_2) в рівних частках,
тобто по 1/3 частці; встановити факт
належності ОСОБА_5 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1; визнати право власності за
ОСОБА_1 (ІДН: НОМЕР_2) на 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування після матері - ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився , просить справу розглянути
без його участі, позов підтримує ( а.с.
22).

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на
підставі довіреності ( а.с. 18) до суду
з'явилася, позов підтримала в повному
обсязі та надала пояснення аналогічні
позову.

Відповідач - Енергодарська міська рада,
просить розглянути справу без участі
їх представника і проти задоволення
позову не заперечують, про що
повідомили суд письмово (а.с. 25).

Відповідач ОСОБА_3 визнає позов, не
заперечує проти задоволення позову і
просить розглянути справу без її
участі (а.с.23).

Вислухавши доводи представника
позивача, пояснення свідків, дослідив
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з свідоцтва №3528 про
право власності на житло, виданим 16.09.1996
р. ВП «Запорізька АЕС», зареєстрованого
06.12.2000 р. в Енергодарському БТІ,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с.8).

Факт родинних відносин, а саме що
ОСОБА_5 була матір'ю ОСОБА_1
підтверджується ордером на житлове
приміщення №1232, виданого 05.10.1984 р., де
зазначено , що ОСОБА_5 - мати (а.с. 7) ,
копією свідоцтва про народження ОСОБА_1
де матір'ю зазначена ОСОБА_5, а батьком
ОСОБА_4 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, що
підтверджено копією свідоцтва про
смерть від 13.04.2011 р. (а.с. 12). Після її
смерті відкрилася спадщина на її
частку в квартирі АДРЕСА_1.

10.12.2008 року, ОСОБА_9 склала заповіт, яким
все своє майно, де б воно не було і з
чого б не складалося, і взагалі все те,
що на день смерті буде їй належати і на
що за законом вона матиме право,
заповіла ОСОБА_1(а.с. 11).

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали , що
позивача знають з 1984 року . В його сім'ї
завжди проживала його мати - ОСОБА_5, 1926
року народження. Коли вона останні роки
хворіла за нею доглядав син, позивач по
справі. Відносини між ними завжди були
доброзичливі, син про матір турбувався.
Коли вона померла, син з сім'єю
здійснили поховання.

За ст. 1268 Цивільного кодексу України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається
прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Із зазначеного випливає, що ОСОБА_1 ,
проживаючи з матір'ю на день її смерті
за адресою квартира АДРЕСА_1 прийняв
спадщину, яка відкрилася після смерті
матері. Вказана обставина
підтверджується довідкою №2763 від
29.10.2013р з ЖЕД-1 (а.с.13).

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутись до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно, тобто зміна власника
майна, що підлягає державній
реєстрації, є можлива без
перереєстрації права власності. Тому
свідоцтво про право на спадщину є
обов'язковим, коли об'єктом спадкування
є нерухоме майно, що підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

П.1 ст.328 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
передбачається виниклим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом. Своє
право власності на спадкове майно
позивачі набули на законних підставах,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло.

Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може
належати особам на праві спільної
часткової або на праві спільної
сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Право спільної сумісної власності
майна без визначення часток кожного
належного позивачу, відповідачу та
спадкодавцю підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

На підставі того, що відсутні підстави
для розподілу майна в інших, ніж рівні
частки, суд вважає, що частки у праві
спільної сумісної власності, -
позивача, відповідача та спадкодавця -
є рівними, та становлять по 1/3 частині
кожного.

Згідно до статті 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Цивільним законодавством України не
передбачено визнання права власності
на майно за померлою особою, оскільки
зі смертю припиняється дієздатність і
правоздатність особи. Саме тому
позивачем висунуто вимоги про
встановлення факту належності
квартири за померлою особою.

Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Відповідно до статті 1218
Цивільного кодексу України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Пунктом 5 цієї статті передбачено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Особа, яка
подала заяву про прийняття спадщини,
може відкликати її протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 цього кодексу
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Статтею 1273 цього кодексу передбачено,
що спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до статті 1269 Цивільного
кодексу України позивачка прийняла
спадщину шляхом подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини.

Відповідно до статті 19 закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно до наказу Міністерства юстиції
України N7/5 від 07.02.2002 року «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно» (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та
доповненнями затверджено перелік
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно, і якими є рішення суду про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна, про встановлення
факту права власності на об'єкти
нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до
комунальної власності.

З огляду на викладене позовні вимоги
позивача не суперечать закону і не
порушують прав, свобод і інтересів
інших осіб.

Керуючись ст.4, 10,11,212-215 ЦПК України, ст.549
ЦК України(в редакції 1963р), ст. 355, 356, 370,
1216, 1217, 1218, 1221, 1226, 1241, 1268, 1270, 1278
Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а
саме того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Викулово Тюменської
області є сином ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт належності
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право власності на житло
№3528, виданого 16 вересня 1996 року ВП
Запорізька АЕС, в тому числі і ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Припинити право спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1

Визнати право спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5, ОСОБА_3 (ІДН: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (ІДН:
НОМЕР_2) в рівних частках, тобто по 1/3
частці.

Встановити факт належності ОСОБА_5 1/3
частки квартири АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (ІДН:
НОМЕР_2) на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після матері -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
І. В. Курач