АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/178/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М., при
секретарі Байдичі О.В.,

з участю представниці
позивача Андрейчик Ю.Л.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
передачу предмета застави у заклад і
звернення стягнення на нього за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 25 листопада
2013 року,

встановила:

У вересні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про передачу
відповідачем банку предмета застави -
автомобіля MERCEDES-BENZ S 500, 1995 року випуску,
№ кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (далі - автомобіль) у заклад і
звернення стягнення на автомобіль,
який належить на праві власності
ОСОБА_2, шляхом його продажу банком з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем, зі
зняттям автомобіля з обліку в органах
ДАІ України, з наданням позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу автомобіля, - для погашення
заборгованості за кредитно-заставним
договором № HMІВAЕ00000367 від 3
вересня 2008 року (далі - договір) в сумі
5489 доларів 06 центів США та 12654
грн. 94 коп.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що
за умовами договору позивач надав
ОСОБА_2 кредит у розмірі 20132 долара 52
цента США на строк до 2 вересня 2013 року
під 17,04 % річних, а останній в
забезпечення виконання свого обов'язку
з повернення кредитних коштів та
сплати процентів і комісії передав
банку в заставу автомобіль. ОСОБА_2 не
виконав належним чином грошового
зобов'язання за договором, внаслідок
чого банк нарахував неустойку та
вправі одержати задоволення за рахунок
заставленого майна.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Вилучено у
ОСОБА_2 та передано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
у заклад предмет застави - автомобіль,
який належить на праві власності
ОСОБА_2, комплект ключів і свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу. В
рахунок погашення заборгованості за
договором у розмірі 5489 доларів 06 центів
США, що за курсом Національного банку
України еквівалентно 43857 грн. 58 коп., і
неустойки у розмірі 4654 грн. 94 коп.
звернено стягнення на предмет застави -
автомобіль шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, зі зняттям автомобіля з
обліку в органах ДАІ України, надання
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх необхідних
повноважень для здійснення продажу
автомобіля (зняття з реєстраційного
обліку та ін.). Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 485 грн. 13
коп. судового збору.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не
виконав грошового зобов'язання за
договором, внаслідок чого банк вправі
звернути стягнення на предмет застави,
а оскільки наявні обставини, які мають
істотне значення, то відповідно до ч. 3
ст. 551 ЦК України розмір пені має бути
зменшений з 1217 доларів 24 центів США, що
за курсом Національного банку України
еквівалентно 9725 грн. 74 коп., до
1725 грн. 74 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» просить змінити рішення
суду в частині розміру пені та ухвалити
нове рішення про задоволення позову у
повному обсязі посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не
застосував закон (ст.ст. 192, 526, 533, 550, 551 ЦК
України), який підлягав застосуванню.

У зв'язку з порушенням судом норм
матеріального права рішення суду в
частині розміру заборгованості за
договором і неустойки підлягає зміні.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України
має бути змінений розподіл судових
витрат.

Встановлено, що 3 вересня 2008 року
між закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк», яке в
подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», і ОСОБА_2 укладено
договір, за яким банк надав останньому
кредит для придбання, страхування і
реєстрації автомобіля в сумі 12202
долара 28 центів США на строк до 2
вересня 2013 року під 17,04 % річних.

Сторони домовились, що ОСОБА_2
сплачує банку винагороду за
резервування ресурсів у розмірі 4,08 %
річних від їх суми.

У випадку порушення
позичальником строків повернення
кредиту, сплати винагороди та
процентів відповідач зобов'язався
сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожен день
прострочення, а при порушенні
позичальником будь-якого зобов'язання
за договором понад 30 календарних днів
ОСОБА_2 мав сплатити банку штраф у
розмірі 250 грн. + 5 % від суми
невиконаного зобов'язання.

В забезпечення виконання ОСОБА_2
грошових зобов'язань за договором
останній передав банку автомобіль у
заставу.

Також сторони визначили, що у
разі: затримки сплати позичальником
частини наданого кредиту та/або
процентів щонайменше на один
календарний місяць; перевищення
заборгованості більш як на 10 % суми
наданого кредиту; несплати
позичальником більше однієї виплати,
яка перевищує 5 % суми наданого кредиту,
- настає подія дефолту. У разі
неусунення позичальником події
дефолту протягом 30 календарних днів
з моменту отримання повідомлення про
дефолт він зобов'язаний негайно
повернути всю суму кредиту і сплатити у
повному обсязі проценти, винагороду,
пеню. В свою чергу, банк вправі звернути
стягнення на предмет застави.

ОСОБА_2 не виконує належним чином
зобов'язання за договором. 18
червня 2013 року банк направив
відповідачеві повідомлення про дефолт,
а 27 червня 2013 року позивач
зареєстрував у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
звернення стягнення на предмет
застави. ОСОБА_2 не усунув подію
дефолту.

Станом на 25 липня 2013 року
заборгованість ОСОБА_2 за кредитним
договором становить: 3470 доларів 42 цента
США неповернутого кредиту, 1169
доларів 27 центів США процентів, - а
всього - 4639 доларів 69 центів США, що за
курсом Національного банку України
еквівалентно 37071 грн. 12 коп., і 6786
грн. 46 коп. комісії. Крім того, банк
нарахував 9725 грн. 74 коп. пені, 250 грн.
штрафу (фіксована частина), 2679 грн. 20
коп. штрафу (процентна складова).

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
в справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
встановлено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави) /ст. 572 ЦК України/.

Частинами 1 і 2 статі 590 ЦК України
визначено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з п. 13.9 договору за вибором
банку звернення стягнення на предмет
застави може здійснюватися у судовому
порядку відповідно до розділу ІV Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» та
умов цього договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону
України від 18 листопада 2003 року №
1255-ІV «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
(далі - Закон № 1255-ІV) звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку із цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1255-ІV
передбачено перелік позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження, у
тому числі шляхом продажу обтяжувачем
предмета забезпечувального обтяження
із укладенням договору купівлі-продажу
з іншою особою-покупцем або на
публічних торгах.

За змістом статті 25 Закону № 1255-ІV,
яка регламентує порядок реалізації
предмета забезпечувального обтяження
за рішенням суду, у разі задоволення
судом позову може бути обраний спосіб
реалізації предмета забезпечувального
обтяження із застосуванням однієї з
процедур, передбачених статтею 26 цього
Закону.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 не
виконав грошового зобов'язання за
договором і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна, звернувши на нього
стягнення. Також суд обґрунтовано
погодився із обраним банком способом
реалізації предмета обтяження.

Разом з тим, визначаючи розмір
вимог банку та всі його складові, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета забезпечувального
обтяження, суд припустився помилки.

Статтею 526 ЦК України установлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ст. 192 ЦК України
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути
виконане у гривнях. Використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язаннями допускається
у випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом /ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК
України/.

Виходячи з того, що виконання
договірних зобов'язань в іноземній
валюті не суперечить чинному
законодавству, суд першої інстанції
правомірно визначив заборгованість за
кредитом і процентами в іноземній
валюті. Разом із тим, суд не зважив, що
положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України
можуть бути застосовані тільки при
вирішенні питання про стягнення
основної заборгованості за кредитним
договором, та не підлягають
застосуванню при вирішенні питання про
стягнення комісії.

Статтею 549 ЦК України встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В силу ч. 2 ст. 550 ЦК України
проценти на неустойку не
нараховуються.

Як передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в
розумінні даної норми можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Всупереч ч. 2 ст. 550 ЦК України та
умовам договору позивач нарахував
процентну складову штрафу на пеню,
тобто один вид неустойки на інший. Сума
невиконаного ОСОБА_2 зобов'язання з
сплати тіла кредиту, процентів і
комісії становить 43857 грн. 58 коп.
(37071,12+6786,46), тому процентна складова
штрафу має становити 2192 грн. 88 коп.
(43857,58х5:100).

Всього розмір неустойки склав 12168
грн. 62 коп. (9725,74+250+2192,88). Він є значно
нижчим від розміру заборгованості за
договором (43857 грн. 58 коп.), а матеріали
справи не містять достатніх доказів
про наявність істотних обставин, які б
давали суду підстави для зменшення
розміру неустойки.

Отже, суд першої інстанції
неправомірно зменшив розмір пені.

Розмір вимог, що підлягають
сплаті банку з вартості предмета
забезпечувального обтяження,
становить 4639 доларів 69 центів США, з
яких 3470 доларів 42 цента США
неповернутого кредиту, 1169 доларів 27
центів США процентів, що за курсом
Національного банку України
еквівалентно 37071 грн. 12 коп.,
і 18955 грн. 08 коп., з яких 6786 грн. 46 коп.
комісії, 9725 грн. 74 коп. пені, 250
грн. штрафу (фіксована частина), 2192 грн.
88 коп. штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, оскільки
в даному випадку мало місце
неправильне застосування норм
матеріального права.

З ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» слід присудити 560
грн. 26 коп. судового збору (37071,12+18955,08):100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 листопада 2013 року в
частині розміру вимог, що підлягають
сплаті обтяжувачу з вартості предмета
застави, і судового збору змінити.

З вартості предмета застави
публічному акціонерному товариству
комерційному банку «ПРИВАТБАНК» має
бути сплачено 4639 доларів 69 центів США, з
яких 3470 доларів 42 цента США
неповернутого кредиту,
1169 доларів 27 центів США процентів, що за
курсом Національного банку України
еквівалентно 37071 грн. 12 коп., і 18955 грн. 08
коп., з яких 6786 грн. 46 коп. комісії, 9725
грн. 74 коп. пені, 250 грн. штрафу
(фіксована частина), 2192 грн. 88 коп.
штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 560 грн.
26 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Мазурок
О.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 27