Справа № 473/5741/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Старжинської О.Є., при секретарі
судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенськ
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Геліос-1»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

06.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Геліос-1» (далі - ТОВ
«Геліос-1») про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що вона є власником
земельної ділянки площею 3,38 га, яка
розташована на території Бузької
сільської ради Вознесенського району
Миколаївської області та призначена
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва і
в 2007 році нею та відповідачем був
укладений договір оренди вищевказаної
земельної ділянки строком на 10 років,
який був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Вознесенському районі
Миколаївської області 06.06.2007 року за
№98. Наданий їй примірник договору
оренди земельної ділянки містить
численні незаповнені графи щодо його
змісту.

Посилаючись на те, що договір не
містить усіх умов, які Закон України
«Про оренду землі» відносить до
істотних для даного виду договорів, а
саме умов щодо:

- місця розташування земельної
ділянки, яка є об'єктом оренди;

- індексації, форм платежу, строків,
порядку внесення і перегляду орендної
плати, та відповідальності за її
несплату;

- умови використання та цільового
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта оренди;

- умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

- умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельних ділянок;

- визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини,

позивач просив позов визнати спірний
договір оренди землі недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
в межах заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у справі доказів,
відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
прийшов до наступного.

Так, відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі» (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин), а також іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що договір оренди
укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин),
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди ( місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
ст.15 Закону України «Про оренду землі»,
а також порушення вимог ст.ст.4-6, 11,17,19
цього Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону (ч.2
ст.15 Закону України «Про оренду землі»).

Такий правовий висновок щодо
недійсності договору оренди, який не
відповідає приписам указаних норм
матеріального права, був зроблений у
постановах Верховного Суду України від
06 лютого 2012 року № 6-104 цс 11, від 18 липня
2012 року № 6-77 цс 12 та від 04 квітня 2012 року
№ 21 цс 12. Зазначені постанови, в силу
вимог ст.360-7 ЦПК України, є
обов'язковими для суду, який вирішує
справи пов'язані з орендою землі.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю виданого 27.03.2002 року
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 3,38 га, яка розташована на
території Бузької сільської ради
Вознесенського району Миколаївської
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

06.06.2007 року у Вознесенському
реєстраційному окрузі було
зареєстровано договір оренди
вищезазначеної земельної ділянки між
орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ
«Геліос-1», який укладено строком на 10
років.

Зі змісту спірного договору
вбачається, що він не містить в собі
умов щодо форми, в якій виплачується
орендна плата, порядку її внесення,
умов збереження стану об'єкта оренди;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини, які є
істотними умовами договору оренди
землі, передбачені ст.15 Закону України
«Про оренду землі», а тому ці обставини
є підставою для визнання договору
оренди недійсним.

В силу ч.1 ст. 88 ЦПК країни, Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» з відповідача на користь
позивача належить до стягнення
сплачений останнім при зверненні до
суду судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп., а також судові витрати на правову
допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп.,
виходячи з розрахунку, наданого особою,
що надавала правову допомогу, її участі
в судовому засіданні так і поза ним.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212 -215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Геліос-1»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки - задовольнити.

Договір оренди земельної ділянки
площею 3,38 га, яка розташована на
території Бузької сільської ради
Вознесенського району Миколаївської
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, укладений між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Геліос-1», який
зареєстрований 06.06.2007 року у
Вознесенському реєстраційному окрузі
за №98 - визнати недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Геліос-1» на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1229,4
грн. (одна тисяча двісті двадцять
дев'ять гривень сорок коп.).

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а сторонами, які не були
присутні в судовому засіданні, в той же
строк з часу отримання копії рішення
суду.

Суддя:
О.Є.Старжинська