АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/437/14 Справа: № 2-3517/11
Категорія: «договірні правовідносини»
Головуючий 1 інстанції:
Макаров В.О. Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Швецової Л.А.,

при секретарі:
Руссу К.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2013 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Агентство
нерухомості «Квартал» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агентство
нерухомості «Квартал», третя особа -
фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про
визнання договору про надання послуг
недійсним, -

встановила:

У листопаді 2011 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Агентство
нерухомості «Квартал» (ТОВ «АН
«Квартал») звернулося до суду з
позовом, мотивуючи який зазначило, що 15
лютого 2011 року між ним та ОСОБА_1 було
укладено договір № 8-8е-15, за умовами
якого позивач зобов'язався надати
відповідачці послуги з пошуку
нерухомості для придбання нею у
власність, а ОСОБА_1 - сплатити вартість
наданих їй послуг в розмірі 40 000 грн.
Посилаючись на те, що свої зобов'язання
ТОВ «АН «Квартал» виконало - було
знайдено та оглянуто разом з
відповідачкою житловий будинок
АДРЕСА_1, але ОСОБА_1, придбавши у
власність вказаний будинок, сплатити
вартість наданих їй позивачем послуг
відмовилась, ТОВ «АН «Квартал» просило
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за
вищевказаним договором у розмірі 40 000
грн.

У листопаді 2012 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зустрічним
позовом, в якому посилаючись на те, що
договір № 8-8е-15 від 15 лютого 2011 року
було укладено нею від впливом обману з
боку ТОВ «АН «Квартал», будь-яких
послуг з пошуку нерухомості останнім
їй надано не було, а послуги з пошуку
будинку АДРЕСА_1 були фактично надані
їй фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
крім того, укладений між сторонами
договір містить несправедливі умови,
позивачка просила визнати
вищевказаний договір недійсним.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року
позов ТОВ «АН «Квартал» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АН
«Квартал» суму боргу за договором про
надання послуг у розмірі 40 000 грн. та 400
грн. судового збору. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову ТОВ «АН «Квартал»
відмовити, заявлений нею зустрічний
позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Задовольняючи первісний позов ТОВ «АН
«Квартал» та відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що
оспорюваний договір про надання послуг
було укладено між сторонами з
дотриманням вимог закону, а відтак
відсутні передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК
України підстави для визнання його
недійсним, взятих на себе за цим
договором зобов'язань ОСОБА_1 не
виконала, правовими наслідками чого є
стягнення з неї заборгованості за
договором в сумі 40 000 грн.

Проте повністю погодитись з такими
висновками не можна з наступних
підстав.

Судовим розглядом установлено, що 15
лютого 2011 року між сторонами було
укладено договір № 8-8е-15, за умовами
якого ТОВ «АН «Квартал» зобов'язалось
надати послуги з пошуку нерухомості за
вказаними в п. 1.2 договору параметрами
та організувати огляд знайденої
нерухомості разом із Замовником, а
ОСОБА_1 - сплатити вартість наданих
послуг, яка відповідно до п. 6 договору
становить 40 000 грн.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили,
що послуги з пошуку нерухомості є
виконаними в момент, коли Замовник
поставить свій підпис про огляд
знайденого йому об'єкту нерухомості в
п. 6 договору.

Як убачається із п. 6 договору, в якому
міститься особистий підпис ОСОБА_1, нею
було оглянуто знайдений ТОВ «АН
«Квартал» об'єкт нерухомості - житловий
будинок АДРЕСА_1.

Підпис Замовника в таблиці свідчить
про відсутність у Замовника до початку
огляду будь-якої інформації про
оглянутий об'єкт нерухомості (п. 6
договору).

Крім того, факт огляду ОСОБА_1 разом з
представником ТОВ «АН «Квартал»
вищевказаного житлового будинку
підтверджується складеним ними 15
лютого 2011 року актом огляду об'єкту
нерухомості (а.с. 5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону.

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають передбачені
законом або договором наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903ЦК).

Отже встановивши, що взятих на себе за
договором № № 8-8е-15 від 15 лютого 2011 року
зобов'язань щодо оплати наданих послуг
ОСОБА_1 не виконала, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність передбачених
законом підстав для стягнення з
відповідачки за первісним позовом
виниклої у зв'язку з цим
заборгованості.

Разом з тим, не можна погодитись із
визначеного судом першої інстанції
розміру заборгованості за договором з
наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, 15
лютого 2011 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «АН
«Квартал» було укладено договір про
співробітництво, відповідно до умов
якого сторони домовились про сумісне
надання послуг з купівлі-продажу
об'єкта нерухомості, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 за ціною екв. 95 000 дол.
США. Також сторони визначили, що
договір з покупцем укладає ТОВ «АН
«Квартал» на загальну суму винагороди
5%, 2,5 % з яких отримує ФОП ОСОБА_2 та 2,5% -
ТОВ «АН «Квартал».

Факт укладення вищевказаного договору
не заперечується представником ТОВ «АН
«Квартал».

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає зміні, зі
зменшенням суми, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АН
«Квартал» до 18 983 грн. 37 коп. виходячи з
наступних розрахунків: 95 000 дол. США
(вартість об'єкта нерухомості за
договором про співробітництво від 15
лютого 2011 року) * 7,993 ( офіційний курс
долара США встановлений НБУ) * 2,5 (розмір
винагороди за договором про
співробітництво від 15 лютого 2011 року).

Що стосується рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання договору недійсним, то
колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання
правочину недійсним, позивач у силу ст.
10 ЦПК України зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу
недійсності правочину.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229
цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення (п.
20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними»).

Позивачкою ОСОБА_1 не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
факту введення її в оману під час
укладення оспорюваного правочину.

Укладений між сторонами договір не
містить умов, які в в розумінні ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів» є несправедливими.

З огляду на викладене апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
первісного позову ТОВ «АН «Квартал» -
зміні, а в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
- залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 листопада 2013 року
змінити.

Зменшити розмір суми, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство
нерухомості «Квартал» за договором про
надання послуг № 8-8е-15 від 15 лютого 2011
року, до 18 983 грн. 37 коп., судового збору -
до 189 грн. 83 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді