РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар - Натеса О.І.,

за участю відповідача (позивача за
зустрічним позовом) ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування збитків та
моральної шкоди та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання
договору побутового підряду та
стягнення авансу, -

встановив:

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування збитків та
моральної шкоди, посилаючись на
наступні обставини.

13 серпня 2012 року до нього звернулася
ОСОБА_1 з проханням провести вимір та
розрахувати вартість натяжної стелі в
її квартирі, що розташована за адресою
АДРЕСА_1. Після консультації, яка
тривала приблизно з 18 до 19 години того ж
дня, ОСОБА_1 попросила його приїхати до
неї 14 серпня 2012 року зранку, щоб обрати
колір стелі за каталогом при денному
світлі.

На виконання прохання клієнтки 14
серпня 2012 року він приїхав до квартири
ОСОБА_1, де вони досягли попередньої
згоди щодо всіх істотних умов договору:
встановлення стелі відбудеться 17
серпня, вартість робіт і матеріалів
складе 3100 грн., колір стелі - № 406 за
каталогом. На підтвердження укладання
договору ОСОБА_1 був виданий
гарантійний талон та робоче креслення.

Як вбачається з вищевикладеного, між
сторонами був укладений договір
побутового підряду.

Сторони домовилися, що замовник,
ОСОБА_1, оплатить вартість матеріалів в
сумі 806 грн. та внесе аванс за роботу
цього ж дня, остаточний розрахунок за
договором сторони проведуть в день
встановлення стелі. Грошові кошти в
сумі 1500 грн. відповідачка пообіцяла
принести їй в офіс до кінця робочого
дня 14 серпня 2012 року.

Оскільки він і ОСОБА_1 узгодили всі
умови угоди, по поверненню до офісу ним
було розміщено замовлення на
виготовлення натяжної стелі для
ОСОБА_1. Стеля для відповідача була
розкроєна до 17.00 годин 14 серпня 2012 року.

Проте всупереч умовам договору ані 14
серпня 2012 року, ані в будь-який інший
день ОСОБА_1 гроші за матеріал для стелі
не сплатила. Також нею не було виконане
забов'язання щодо сплати суми авансу.

Замість того, щоб принести гроші,
приблизно о 19 годині 14 серпня цього
ОСОБА_1 зателефонувала йому на
мобільний телефон і заявила, що вона
передумала та бажає інший колір стелі,
на що він відповів, що полотно вже
розкроєно, дата монтажу сторонами
узгоджена, що підтверджується
Гарантійним талоном, і змінити колір
полотна вже неможливо. При цьому він
роз'яснив ОСОБА_1, що вартість
розкроєного для стелі полотна складає
806 гривень, які вона має йому сплатити,
оскільки відмова ОСОБА_1 від договору
сталася не з його вини.

17 серпня 2012 року він з монтажником
прибув на адресу ОСОБА_1 для здійснені
монтажу, зателефонував їй на мобільний,
а вона відмовилася від монтажу. Крім
того, ОСОБА_1 надіслала йому
смс-повідомлення, в якому вказала, що
від встановлення відмовляється,
оскільки бажає інший колір стелі, і
просила більше її не турбувати.

Після цього 19 грудня 2012 року ОСОБА_1
зателефонувала йому з проханням
забрати полотно для натяжної стелі. Він
дав свою згоду, але враховуючи, що на 20
грудня 2012 р. у нього було заплановано
відрядження, то вони домовилися, що
20.12.2012 р. ОСОБА_1 залишить гроші за
полотно та розписку на його столі.
20.12.2012 р. ОСОБА_1 прийшла до його офісу,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, і
хотіла забрати полотно не залишивши
ані грошей, ані розписки. Особи, що
знаходилися в офісі, не віддали їй
полотно на цих умовах, тоді вона
викликала співробітника міліції, якому
він телефоном пояснив ситуацію, і
сказав, що полотно ОСОБА_1 може забрати
тільки після його оплати та написання
розписки про те, що полотно отримала і
претензій не має. ОСОБА_1 якимось чином
ввела в оману всіх присутніх осіб і
забрала полотно,залишивши тільки
розписку. Після повернення із
відрядження він неодноразово
звертався до ОСОБА_1 з вимогою
повернути гроші за полотно, але до
теперішнього часу, гроші вона не
віддала.

У відповідності до ст.867 ЦК України
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь вартість розкроєного
полотна для натяжної стелі в сумі 806
грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 2000
грн., судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Крім того, із зустрічним позовом до
суду звернулась ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання
договору побутового підряду та
стягнення авансу, посилаючись на
наступні обставини.

Вона вирішила зробити ремонт в
належній їй квартирі, у зв'язку з чим їй
стали потрібні фахівці, які займаються
натяжними стелями. Вона звернулась до
ФОП ОСОБА_2, який займається цим видом
діяльності.

14 серпня 2012 року позивач за основним
позовом відвідав її, вони стали обирати
колір натяжної стелі, але оскільки
необхідного їй шоколадного кольору,
який би відповідав кольоровій гамі
приміщення не було, ОСОБА_2
запропонував колір №406, який є майже
оранжевим. Вона не погодилася і він
став телефонувати на склади з метою
знайти необхідний їй колір. На складах
його також не було та вони домовилися,
що він буде шукати. Всю роботу з монтажу
стелі ОСОБА_2 оцінив у 3100 грн. та
повідомив, що їй необхідно внести
аванс у сумі 1500 грн., що вона і зробила.
На підтвердження укладення угоди
ОСОБА_2 видав їй гарантійний талон.

Ввечері цього ж дня вона
зателефонувала позивачеві та ще раз
попередила, що оранжевий колір не буде
відповідати дизайнерському вирішенню
приміщення, проте позивач повідомив, що
він вже розкроїв саме стелю кольору
№406.

Вона одразу ж відмовилася від
оранжевої стелі, про що повідомила
ОСОБА_2. Після цього вона неодноразово
зверталася до нього з вимогою
повернути предоплату, оскільки
виконання договору підряду не
відбулося з його вини. Позивач
відмовився. У грудні 2012 року позивач
зателефонував їй та запропонував
забрати матеріал. Вона прийшла до офісу
з метою вирішити питання про
повернення суми авансу, проте позивача
в приміщенні не було, а його
співробітники повідомили, що вона може
забрати матеріал. Вона вирішила, що це
зможе хоч частково покрити її витрати і
забрала матеріал, про що написала
розписку. Грошей з нього не вимагали і
вона їх нікому не давала. Приміщення
вона залишила безперешкодно, що ще раз
підтверджує той факт, що жодних
матеріальних претензій на той час
позивач до неї не мав.

На підтвердження укладення між ними
договору побутового підряду ОСОБА_2
видав їй гарантійний талон, в якому
було зазначено дату виготовлення стелі
- 17.08.2012р., квадратура - 17 м2 та ціна - 3100
грн. На гарантійному талоні було
проставлено підпис ОСОБА_2 та його
печатка як фізичної особи-підприємця.
На зворотньому боці позивач власноруч
проставив запис 1500/1600 та свій підпис, що
свідчило про те, що 1500 грн. авансу нею
було внесено, а вона залишилася йому
винна 1600 грн.

Оскільки їй не підійшов колір
запропонованої ОСОБА_2 стелі, а
необхідного їй кольору у позивача не
було, то вона має право на розірвання
договору та одержання сплаченої суми
авансу.

Тому просила суд розірвати договір
побутового підряду, укладений між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 14 серпня 2012 року; стягнути з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на її
користь сплачену за договором
побутового підряду суму авансу у
розмірі 1500 грн., моральну шкоду в
розмірі 2000 грн., та судові витрати з
надання їй правових послуг у сумі 600
грн.

В судове засіданні позивач не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності. Наполягав на задоволенні
його позовних вимог. Проти задоволення
зустрічного позову заперечив.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
первісного позову та просила
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 14.08.2012
року здійснював ремонтні роботи в
квартирі ОСОБА_1. Того дня вона видала
йому аванс в розмірі 200 грн., а іншу
частину грошей поклала на підвіконня. В
той же день до квартири прийшов ОСОБА_2,
ОСОБА_1 взяла гроші з підвіконня та
передала їх ОСОБА_2. Яка там конкретно
була сума він не знає.

Суд, вислухавши відповідача, допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи
дійшов наступних висновків.

Як було встановлено ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 11.12.2012 року, між сторонами був
укладений договір побутового підряду,
факт укладення вказаного вище договору
сторонами не оспорюється.

Вказаний договір укладено 14.08.2012 року.

Відповідно до ст.865 ЦК України за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб,
а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно ст.867 ЦК України договір
побутового підряду вважається
укладеним у належній формі, якщо
підрядник видав замовникові
квитанцію або інший документ, що
підтверджує укладення договору.

На підтвердження того, що між сторонами
було укладено договір підряду, ФОП
ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 гарантійний талон,
де була вказана квадратура натяжної
стелі - 17 кв.м. та вартість - 3100 грн.
Вказаний талон було підписано лише
підрядником (позивачем по первинному
позову).

Відповідно до ст.868 ЦК України,
підрядник зобов'язаний до укладення
договору побутового підряду надати
замовникові необхідну та достовірну
інформацію про запропоновані роботи,
їх види та особливості, про ціну та
форму оплати роботи, а також
повідомити замовникові на його
прохання інші відомості, що стосуються
договору. Підрядник зобов'язаний
назвати замовникові конкретну особу,
яка буде виконувати роботу, якщо за
характером роботи це має значення.

Згідно ст. ч.2 ст.870 ЦК України, якщо
робота виконується з матеріалу
підрядника, вартість матеріалу
оплачується замовником частково або в
повному обсязі, за погодженням сторін,
з остаточним розрахунком при
одержанні замовником виконаної
підрядником роботи.

В наданому гарантійному талоні не
зазначено інформації щодо якісних
характеристик натяжної стелі, що було
суттєвою умовою договору.

При цьому, позивачем ФОП ОСОБА_2 до суду
були надані робочі креслення, з яких
вбачається що замовником не було
погоджено колір стелі та його вартість.
Таким чином, у замовника були відсутні
підстави для оплати вартості робіт,
оскільки якісні характеристики
матеріалу не були погоджені сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.869 ЦК України,
замовник має право вимагати розірвання
договору побутового підряду та
відшкодування збитків, якщо внаслідок
неповноти або недостовірності
інформації, отриманої від
підрядника, був укладений договір на
виконання робіт, які не мають тих
властивостей, які мав на увазі
замовник.

Виходячи з викладеного вище, а також
враховуючи те, що з боку підрядника
було суттєвого порушення умов
договору підряду в частині ненадання
достатньої інформації щодо
використаного матеріалу, суд вважає за
необхідне розірвати договір
побутового підряду, укладений 14.08.2012
року між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В частині позовних вимог по
зустрічному позову щодо повернення
суми авансу в розмірі 1500 гривень, суд
відмовляє в задоволенні, оскільки
ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.60
ЦПК України не доведено факт передання
підряднику авансу в розмірі 1500 грн.

Суд не приймає до уваги в якості
належного доказу сплати авансу покази
свідка, оскільки вони не підтверджують,
що ОСОБА_2 отримав саме 1500 грн. та те, що
гроші були йому сплачені за виконання
договору побутового підряду від 14.08.2012
р. Крім того, напис на зворотньому боці
гарантійного талону « 1500/1600» також не
може бути розцінений як належний доказ,
що підтверджує факт отримання ОСОБА_2
грошових коштів в сумі 1500 грн. в якості
авансу по договору побутового підряду.

Позовні вимоги по первинному позову
також не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Як зазначає позивач по первинному
позову, 20.12.2012 р. ОСОБА_1 прийшла до його
офісу, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, і забрати полотно, залишивши
розписку і при цьому не віддавши
вартість цього полотна - 806 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленному цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до змісту ст. 11, ст. 15 ЦК
України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів наведений в ст. 16 ЦК
України. Тобто власник порушеного
права може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права, який визначається законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно ч.2 ст.867 ЦК України, замовник
має право у будь-який час до здачі йому
роботи відмовитися від договору
побутового підряду, сплативши
підрядникові частину встановленої
ціни роботи пропорційно роботі,
фактично виконаній до повідомлення про
відмову від договору, та
відшкодувавши йому витрати,
здійснені до цього моменту з метою
виконання договору, якщо вони не
входять до частини ціни роботи, яка
підлягає сплаті.

Як було встановлено судом, замовник не
погоджував із підрядником саме той
матеріал, що був замовлений останнім у
фірмі «Sky line». Відповідно до
розрахункової квитанція за замолену
натяжну стелю підрядник сплатив 806 грн.
Виходячи з того, що замовлений матеріал
не був погоджений сторонами договору
підряду, суд не розцінює його як той, що
було придбано підрядником для
подальшого виконання умов договору
побутового підряду.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що
отримане нею полотно було власністю
ФОП ОСОБА_2

Враховуючи те, що фактично ОСОБА_1
набула полотно без достатніх правових
підстав, до спірних правовідносин
потрібно застосовувати положення
Глави 83 ЦК України, однак, зважаючи на
те, що позивач для захисту своїх прав
обрав невірний його спосіб, у суду
відсутні підстави для задоволення
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків та моральної шкоди в повному
обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення моральної шкоди в розмірі 2000
грн. не підлягають задоволенню з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В зв'язку із тим, що позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження того,
що через невиконання з боку
відповідача умов договору від 14.08.2012 р.
їй були спричинені душевні страждання,
а також з урахуванням того, що між
сторонами виникли договірні відносини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача в частині стягнення моральної
шкоди є безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

ОСОБА_1 до суду не надано жодного
належного доказу на підтвердження
того, що нею були сплачені кошти за
отримання правової допомоги саме з
приводу спору, що виник між сторонами у
справі. Суд не приймає до уваги в якості
доказу сплати послуг адвоката
квитанцію до прибуткового касового
ордесу №б/н від 18.07.2013 р., оскільки з неї
не вбачається, що саме з приводу
невиконання умов договору побутового
підряду, укладеного14.08.2012 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, була надана ОСОБА_1
консультація, складено позов та
заперечення. Таким чином, підстав для
задоволення вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу не має.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 15, 16, 57, 58, 60, 88, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків та моральної
шкоди - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання
договору побутового підряду та
стягнення авансу - задовольнити
частково.

Договір побутового підряду, укладений
14.08.2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 -
розірвати.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір
в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ворошиловського районного суду

м. Донецька
О.С. Алтухова