Справа № 188/1878/14-ц
Провадження № 2/188/843/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року
смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді
Курочкіної О.М.

при секретарі
Лукіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Миколаївської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом
до Миколаївської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, грошових вкладів у
Дніпропетровському обласному
управлінні АТ «Ощадний банк», що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 09.11.2011 року.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт
відповідно до якого все своє майно де б
воно не було та з чого б воно не
складалося і взагалі все те, що матиме і
буде їй належати на день смерті і на що
вона матиме право заповіла у власність
позивачці, ОСОБА_1 (після укладення
шлюбу 26.03.2011 року моє прізвище змінено
на ОСОБА_1).

Позивачка в передбачений
законодавством строк звернулася до
державного нотаріуса Петропавлівської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом у вигляді грошових вкладів
та жилого будинку після смерті ОСОБА_2.
Однак 05.11.2014 року нотаріусом позивачці
було видано лише свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на грошові
вклади, листом від 05.11.2014 року вих. №
634/02-14 с/с48/2012 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів на даний будинок.

За життя ОСОБА_2, на виділеній їй
Миколаївською сільською радою для
будівництва житлового будинку
земельній ділянці площе 0,16 га, сама
збудувала вказаний житловий будинок,
будівництво якого було завершено в 1962
році, проте на той час вона не мала
можливості визнати своє право
власності на збудований будинок,
оскільки до 05 серпня 1992 року не
передбачалася процедура введення
приватних будинків в експлуатацію з
метою подальшого оформлення права
власності.

До серпня 1992 року оформлення права
власності на ці будинки проводили
органи місцевого самоврядування на
основі висновку про технічний стан
будинку, складений у бюро технічної
інвентаризації і документа, що
засвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій розташований зазначений об'єкт,
відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999
року та п. З постанови Кабінету
Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про
затвердження Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, спорудженими
без дозволу на будівництво».

Після закінчення будівництва ОСОБА_2
весь час проживала в даному будинку, і
ніхто її право власності на житловий
будинок до суду не оспорив.

Враховуючи зазначені обставини
позивач змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач в судове засідання надала
заяву з проханням розглянути справу у
її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Відповідач надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутність
представника Миколаївської сільської
ради Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_2, після смерті якої
відкрилася спадщина у грошових коштів
і будинку, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт
відповідно до якого усе належне їй
майно, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалось і взагалі все
те, що належало їй на час посвідчення
заповіту та на день смерті заповідав
позивачці, що підтверджується
заповітом від 18.12.2002 року посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Миколаївської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області, а тому
позивач є спадкоємицею за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Інші спадкоємці відсутні,
позивачка прийняла спадщину, про що
свідчать лист нотаріуса та свідоцтво
про право на спадщину за заповітом .

Позивач звернулася до державного
нотаріуса Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області але не
змогла оформити свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на будинок
померлої у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів .

Довідкою КП Павлоградського
міжміського БТІ від13.12.2013 року,
технічним паспортом від 13.12.2013 року
підтверджується відсутність
реєстрації права власності на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та
його вартість.

Довідкою Миколаївської сільської ради
від 10.11.2014 року № 3577 домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 належало померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 згідно
погосподарської книги № 14, номер
господарського обліку 1250-1.

Відповідно до довідки Миколаївської
сільської ради від 18.11.2014 року № 3745 за
померлою ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 значилась
земельна ділянка розміром 0,16 га., яка
була надана для будівництва житлового
будинку, господарських будівель і
споруд.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Згідно роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в Інформаційному листі "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування" від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР, що
затверджена Міністерством
комунального господарства
Українського РСР 31 січня 1966 року
державна реєстрація нерухомого майна
не проводилася в сільській місцевості,
а право власності на житловий будинок
підтверджується лише записом в
погосподарській книзі сільської ради.

Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст., ст. 328, 1216-1217,
1241, ЦК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно
задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємицею за заповітом, право
власності на домоволодіння, а саме,
господарські будівлі та споруди:
будинок позначений на плані технічної
документації літерою «А», сіни
позначені літерою «а», літня кухня -
літ. «Б», сарай літ. - «В», убиральня -
«Г», сарай літ. - «Д», погріб -пда., ворота
з хвірткою - № 1.2, огорожа - № 3, огорожа -
№ 4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. М. Курочкіна