АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2817/2014
І інстанції Котьо І.В.
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня місяця «20» дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Склярської І.В.

Капітан І.А.

при секретарі Благовещенській
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 25 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дружини та аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2, в якому з
подальшим уточненням просила стягнути
на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ?
частини від всіх видів його заробітку,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку та
стягнути аліменти на її користь по 400
грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х
років.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 25.07.2014 року, з
урахуванням додаткового рішення від
31.07.2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ?
частини від всіх видів заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 31.10.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліменти на її
утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4
трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року
в розмірі 348,69грн.щомісячно. в іншій
частині позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю. Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 судові витрати в
розмірі 3 037,6грн., в іншій частині
судових витрат відмовлено за
необґрунтованістю.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на
рішення суду від 25.07.2014 року, в якій з
подальшим доповненням просив рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_3 в сумі 348,69грн.
щомісячно та судових витрат в сумі 3
037,6грн скасувати, ухвалити нове, яким у
стягненні вказаних сум відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

В іншій частині рішення суду ніким не
оскаржено.

В письмових запереченнях представник
позивача доводи апеляційної скарги не
визнала, просила рішення суду залишити
без змін, як ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідача, апелянта,
представника позивача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що з
16.03.2013 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі, мають малолітню
дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, яка проживає з матір'ю.
Відповідач працює та одержує середній
заробіток в розмірі 2 714,71грн., позивач
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років, отримує
допомогу в розмірі 810грн. на дитину
щомісяця.

Згідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років, а ч.4
ст. 84 СК України визначено, що право на
утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того, чи вона
працює, та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

З урахуванням матеріального становища
відповідача, розміру аліментів,
визначених судом на утримання
неповнолітньої дитини, а також розміру
обов'язкових комунальних платежів, які
сплачує відповідач, суд вважав, що
відповідач може надавати таку
матеріальну допомогу, однак не в
розмірі, про який просила позивач, а з
урахуванням того, що розмір аліментів
не повинен перевищувати ? частини
доходу відповідача, вказана допомога
повинна становити 348,69грн. щомісячно до
досягнення дитиною трьох років, а саме
до 08 травня 2016 року, в іншій частині
позову суд вважав необхідним відмовити
за необґрунтованістю.

При стягненні з відповідача судових
витрат суд виходив з доведеності
понесених позивачем витрат в сумі 1
461,6грн. на правову допомогу із
розрахунку 484,2грн. за годину та
зайнятості фахівця в галузі права
протягом 3-х годин з урахуванням вимог
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах». Крім того, суд вважав
необхідним стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача понесені нею витрати
в сумі 1 576грн. на поїздку в м. Одеса в
експертну установу за ухвалою суду від
27.02.2014 року про призначення
судово-генетичної експертизи за
клопотанням відповідача.

В задоволенні іншої частини вимог про
стягнення витрат на правову допомогу,
заявлених в сумі 2 000 грн., та вартості
бензину для поїздки в м. Одеса в сумі
599грн. суд відмовив за безпідставністю.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи, підтверджуються
дослідженими судом доказами,
ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення в оскаржуваній частині
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування не
вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
неможливість сплачувати аліменти на
утримання дружини у зв'язку зі скрутним
матеріальним становищем, оскільки
обов'язок апелянта по сплаті щомісячно
на погашення кредиту 1 596грн. за
кредитним договором від 03.04.2014 року,
укладеним з ПАТ «Дельта банк»,
припинений з серпня 2014 року /а.с. 122/.

Безпідставними є також посилання
ОСОБА_2 на можливість для позивача
отримувати допомогу від своїх батьків,
оскільки згідно положень ч. 4 ст.84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання
незалежно від її матеріального стану.

Витрати позивача на правову допомогу
підтверджені розрахунком адвоката, при
їх визначенні судом враховано норми
права, що регулюють граничні розміри
виплат, інших розрахунків відповідачем
не надано, у зв'язку з чим доводи скарги
щодо неправомірності стягнень з нього
витрат позивача на правову допомогу до
уваги колегією суддів не приймаються.

Оскільки судово-генетична експертиза
призначена ухвалою суду за клопотанням
ОСОБА_2, який заперечував своє
батьківство щодо дитини, та зважаючи на
те, що дитина є немовлятою і іншим видом
транспорту ніж таксі перевезти її до
населеного пункту іншої області не
було можливим, колегія суддів вважає
правомірним стягнення з відповідача
витрат на поїздку, розмір яких
підтверджено матеріалами справи і який
апелянт не заперечує.

При цьому включення таких витрат до
судових передбачено ч.5 ст.79 ЦПК
України, як витрат, пов'язаних з
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Оскільки рішення суду в частині
стягнення аліментів на дитину ніким не
оскаржується, то в силу принципу
диспозитивності колегія суддів йому
юридичної оцінки не дає.

Керуючись ст.ст.303,308,315, п.1 ч.1 ст.307
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 25 липня 2014
року в частині стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_3, стягнення судових
витрат залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 29 жовтня 2014
року

Ухвала набрала законної сили 20 жовтня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська