АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6424/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/275/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: прокурора - Конарєвої А.А..

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
заступника Дніпровського екологічного
прокурора

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 грудня 2013 року

по справі за позовом Кременчуцького
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
до Кременчуцької міської ради
Полтавської області, Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області, ОСОБА_1 про
визнання незаконними та скасування
рішень Кременчуцької міської ради,
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
повернення землі у державну власність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року прокурор звернувся до
суду із вказаним позовом до
відповідачів, в якому просив поновити
строк для звернення до суду; визнати
незаконним та скасувати рішення
двадцять п'ятої сесії Кременчуцької
міської ради п'ятого скликання від 26
лютого 2008 року у частині надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1 га. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка);
визнати незаконним і скасувати рішення
двадцять першої сесії Автозаводської
районної ради м. Кременчука п'ятого
скликання від 03 березня 2009 року, яким
затверджений вказаний проект
землеустрою, а земельна ділянка
передана ОСОБА_1 у власність; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№542471, виданий ОСОБА_1 та зареєстрований
у Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди за №27;
зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну
ділянку площею 0,1 га. (кадастровий номер
:06:002:0083), яка розташована по
АДРЕСА_1, навпроти загальноосвітньої
школи № 2 у м. Кременчуці Полтавської
області, у державну власність.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що
оспорюваними рішеннями органів
місцевого самоврядування спірна
земельна ділянка незаконно передана у
власність ОСОБА_1, оскільки остання не
зверталася із заявою про передачу їй у
власність земельної ділянки. Окрім
того, спірна земельна ділянка на час
ухвалення оспорюваних рішень
відносилася до категорії земель
рекреації і розташована у зоні
можливого затоплення р. Дніпро та у
межах прибережної захисної смуги
Дніпродзержинського водосховища.

У заяві про зміну підстав позову
зазначають, що під час передачі спірної
земельної ділянки у власність не
проведена обов'язкова державна
експертиза проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, не
дотримано вимог Дніпродзержинського
регіонального управління водних
ресурсів під час відведення земельної
ділянки та порушено вимоги
містобудівного законодавства.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 02.09.2013 року залучено в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Управління архітектури та
містобудування виконкому
Кременчуцької міської ради та
Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 грудня 2013року у задоволенні
позову відмовлено.

З цим рішенням не погодився заступник
Дніпровського екологічного прокурора,
який у поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Зазначають, що судом помилково не
враховано порушення органами
місцевого самоврядування -
відповідачами по справі-порядку
надання земельних ділянок комунальної
власності.

Вказують, що територія між річкою
Дніпро та Власівською водозахисною
дамбою по АДРЕСА_1 за своїм цільовим
призначенням відноситься до земель
рекреації, а тому, в силу ст.51 ЗК України
житловій забудові не підлягає; землі
загального користування також не
можуть передаватися у приватну
власність, тому надання у приватну
власність спірної земельної ділянки,
яка є територією зелених насаджень
загального користування та
використання якої з метою будівництва
та обслуговування жилого будинку є
неприпустимим, суперечить приписам
закону.

Судом не враховано, що зміна цільового
призначення земельної ділянки, яку
згідно рішення ІІІ сесії Кременчуцької
міської ради У скликання від 25.01.2011р.,
тобто через два роки після винесення
оскаржуваного рішення, було віднесено
до земель забудови, не може мати
доказового значення.

Також ОСОБА_1 не входила до списку тих
громадян, щодо яких постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука від 04.04.2007р. зобов»язано
виконком міської ради вирішити питання
стосовно виділення їм земельних
ділянок з огляду на те, що оскаржуване
рішення Кременчуцької міської ради від
26.02.2008р. містить посилання на цю
постанову.

Зазначають також, що судом не враховано
та залишено поза увагою докази
стосовно того, що документація із
землеустрою не проходила державної
експертизи, не погоджена із санітарно -
епідеміологічною службою та органом
водного господарства.

Безпідставно не взято судом до уваги і
доводи про те, що спірна земельна
ділянка є зоною можливого підтоплення
та не може використовуватися для
забудови.

У судовому засіданні прокурор доводи
апеляційної скарги підтримав та прохав
її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
прокурора, приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги. з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення зазначеним вимогам не
відповідає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
згідно проекту встановлення та
облаштування прибережних захисних
(водоохоронних) смуг вздовж річок та
водосховища на території
Кременчуцької міської ради,
розробленого ВАТ «Український
головний проектно-розвідувальний та
науково-дослідний інститут з
меліоративного та водного
господарства», землі по вул. Затонній
та вул. Б.Хмельницького навпроти
загальноосвітньої школи №2 у м.
Кременчуці розташовані у проектних
межах прибережної захисної
(водоохоронної) смуги
Дніпродзержинського водосховища.

За повідомленням Дніпродзержинського
регіонального управління водних
ресурсів №525/01 від 18.07.2013 року,
Власівська захисна дамба захищає
західну частину м. Кременчук від
затоплення водами р. Дніпро. Територія,
яка обмежується дамбою - від урізу води
Дніпродзержинського водосховища до
Власівської захисної дамби, у тому
числі в районі вулиць Б.Хмельницького і
Затонної, є зоною можливого затоплення
під час проходження повені чи паводків
певної повторюваності. (а.с.35, 36-37).

Рішенням двадцять п'ятої сесії
Кременчуцької міської ради п'ятого
скликання від 26 лютого 2008 року надано
дозвіл відповідачу ОСОБА_1 на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність,
орієнтовною площею до 1000 м.кв., для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1 (а.с.25-26). У вказаному
рішенні відсутнє посилання на заяву
ОСОБА_1 про передачу їй у власність
земельної ділянки.

Рішенням двадцять першої сесії
Автозаводської районної ради м.
Кременчука п'ятого скликання від 03
березня 2009 року затверджено проект
відведення та технічну документацію із
землеустрою щодо складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Передано
безоплатно ОСОБА_1 у власність земельну
ділянку площею 1000 м.кв. для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (а.с.27).

31 серпня 2009 року ОСОБА_1 видано
Державний акт серії ЯИ №542471 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) по
АДРЕСА_1 (а.с.16).

Рішенням ХХХУІІ сесії
Кременчуцького міської ради ХХІІІ
скликання від 27.12.2001 року затверджено
Правила забудови і використання
території м. Кременчука (а.с.113-114).

Рішенням ХХІ сесії Кременчуцької
міської ради п»ятого скликання від 25
грудня 2007 року затверджено генеральний
план міста Кременчука, відповідно до
якого землі по вул. Затонній і вул.
Б.Хмельницького навпроти
загальноосвітньої школи №2 у м.
Кременчуці за станом на лютий 2008 року і
березень 2009 року відносилися до
категорії земель зелених насаджень
загального користування (а.с.21,110).

У листі Управління
містобудування та архітектури
Полтавської ОДА від 13.11.2013р. з
посиланням на відповідні норми Закону
України «Про планування і забудову
територій» 31699-ІІІ від 20.04.2000р. (який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин та втратив чинність на
підставі ЗУ «»Про регулювання
містобудівної діяльності №3038-УІ від
171.02.2011р.) зазначено, що Кременчуцька
міська рада при розпорядженні землями
на території м. Кременчука у період
часу від 2008р. по 2009р. мала керуватися
затвердженим у встановленому порядку
генеральним планом міста.

Рішенням третьої сесії Кременчуцької
міської ради шостого скликання від 25
січня 2011 року внесені зміни до
генерального плану міста Кременчука,
затвердженого сесією міської ради від
25 грудня 2007 року, а саме - змінено
функціональне призначення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, навпроти
загальноосвітньої школи №2 з
ландшафтно-рекреаційної зони
загальноміського значення Р-1 на зону
розміщення одноквартирної котеджної
(садиби) забудови Ж-5 для розміщення
групи індивідуальних житлових
будинків (а.с.28).

Попередньо містобудівна документація
для проведення експертизи в порядку,
передбаченому постановою КМУ №522 від 20
травня 2009 року, уповноваженим
державним органам (Управління
містобудування та архітектури
Полтавської облдержадміністрації,
Полтавське обласне управління водних
ресурсів, Полтавське регіональне
управління водних ресурсів) не
надавалася (а.с.29-32,108).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
прокурором не доведені належними і
допустимими доказами обставини, на які
він посилався як на підставу заявлених
вимог, зазначивши, зокрема, що
віднесення спірної земельної ділянки
до зелених зон і зелених насаджень не є
перешкодою для відведення такої
земельної ділянки в користування та
передачу її у власність.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитися,
оскільки він зроблений внаслідок
порушення вимог процесуального закону
та неправильного застосування норм
матеріального права.

Перевіряючи обґрунтованість доводів
апеляційної скарги і позовних вимог
прокурора, колегія суддів виходить з
наступного.

У постановах Верховного Суду України
№6-14цс13 від 24 квітня 2013 року, №6-33цс від
22 травня 2013 року, № 6-41цс13 від 29 травня
2013 року та інших, які є обов'язковими
для усіх судів України (ч.2 ст.214, ст.360-7
ЦПК України), сформульована правова
позиція, згідно якої порушення
визначеного законом порядку набуття у
власність земельної ділянки є
підставою для визнання у судовому
порядку незаконними рішень органів
місцевого самоврядування про передачу
землі у власність, а також - недійсним
державного акту про право власності на
землю.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України орган
місцевого самоврядування ухвалює
рішення про передачу земельної ділянки
у власність на підставі поданої
громадянином заяви. Частиною дев'ятою
вказаної норми Закону у редакції
чинній на час ухвалення оскаржуваних
рішень встановлено, що проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронними і
санітарно-епідеміологічними службами,
органом архітектури.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що ОСОБА_1
зверталася до Кременчуцької міської
ради із заявою про передачу їй у
власність земельної ділянки, відтак
висновок суду першої інстанції про
існування такої заяви є помилковим.

Порядок проведення державної
землевпорядної експертизи регулюється
ЗУ «Про державну експертизу
землевпорядної документації» №1808-ІУ
від 17.06.2004р. та методикою проведення
державної експертизи землевпорядної
документації, затвердженою Мінюстом
21.12.2004р. №1681/10217.

За повідомленням ГУ
Держземагентства у Полтавській
області від 21.10.2013р. згідно Журналу
обліку (реєстрації) об»єктів державної
експертизи землевпорядної
документації об»єкта
експертизи-землевпорядної
документації щодо виділеної у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в період з 2008р. по 21.10.2013р.
зареєстровано не було (а.с.108).

Окрім того, проект відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 не був
погоджений
санітарно-епідеміологічними службами,
що підтверджується повідомленням
Кременчуцького міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби в Полтавській
області від 25.06.2013р. №523, згідно якого
Кременчуцькою міською СЕС висновку
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не надавалося (а.с.24).

Також, документація із землеустрою не
погоджена природоохоронною службою,
органом водного господарства та
органом архітектури.

Так, листом від 21.06.2013р. №464/021
Дніпродзержинське регіональне
управління водних ресурсів повідомило,
що висновок щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 не надавався
(а.с.104).

У період з 2007 по 2013 роки проекти
житлової забудови по АДРЕСА_1 з лівої
сторони за Морською школою напроти
школи №2 Дніпродзержинське РУВР не
погоджувало (а.с.129).

Відповідачі по справі не довели
належними та допустимими доказами
протилежного, у зв'язку з чим колегія
суддів визнає доведеним факт порушення
вимог ст.118 ЗК України при виділенні
земельної ділянки у власність ОСОБА_1

Згідно ст.ст.50-51 Земельного
Кодексу України (у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин) до земель рекреаційного
призначення належать землі, які
використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів.

До земель рекреаційного
призначення належать земельні ділянки
зелених зон і зелених насаджень міст та
інших населених пунктів.

Частиною 2 статті 52 ЗК України
установлено, що на землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Матеріалами справи підтверджено, що
станом на 2008 - 2009 роки землі по вул.
Б.Хмельницького і вул. Затонній напроти
загальноосвітньої школи №2 у м.
Кременчуці відносилися до земель
ландшафтно-рекреаційної зони
загальноміського значення (земель
зелених насаджень загального
користування), отже земельна ділянка
передана у власність ОСОБА_1 всупереч
вимогам ст.ст.20,51,52,59 ЗК України.

Рішення третьої сесії Кременчуцької
міської ради шостого скликання від 25
січня 2011 року не може бути взяте до
уваги при вирішенні цього спору,
оскільки воно ухвалене з порушенням
вимог закону, зокрема ст.20 ЗК України,
ст.2, ст.3 ЗУ«Про планування і забудову
територій», постанови КМУ №522 від 20
травня 2009 року та через два роки після
винесення оскаржуваного рішення, а
тому не може мати доказового значення.

Також, у листі Управління
містобудування та архітектури
Полтавської ОДА від 13.11.2013р. з
посиланням на відповідні норми Закону
України «Про планування і забудову
територій» 31699-ІІІ від 20.04.2000р. (який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин та втратив чинність на
підставі ЗУ «»Про регулювання
містобудівної діяльності №3038-УІ від
171.02.2011р.) зазначено, що Кременчуцька
міська рада при розпорядженні землями
на території м. Кременчука у період
часу від 2008р. по 2009р. мала керуватися
затвердженим у встановленому порядку
генеральним планом міста.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій
частині колегія суддів визнає слушними
і такими, що заслуговують на увагу.

За змістом статей 60, 61 ЗК України та
статей 88, 89 ВК України прибережні
захисні смуги встановлюються з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення й засмічення та
збереження їх водності. На цих смугах,
як природоохоронних територіях, з
вищезазначеною метою встановлюється
режим обмеженої господарської
діяльності із забороною, зокрема
будівництва будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Відповідно до частини п'ятої статті 87
ВК України зовнішні межі водоохоронних
зон визначаються за спеціально
розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України (частина шоста статті 87 ВК
України).

Рішенням виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради №1829 від 13
листопада 1998 року затверджений проект
встановлення та облаштування
прибережних захисних (водоохоронних)
смуг вздовж річок та водосховищ на
території Кременчуцької міської ради,
згідно якого прибережна захисна смуга
Дніпродзержинського водосховища у
межах м. Кременчука від урізу води
обмежується захисною дамбою
(Власівською) та смугою відведення під
дамбу.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1, яка
виділена ОСОБА_1 у власність,
розташована безпосередньо на
прибережній захисній (водоохоронній)
смузі - між урізом води р. Дніпро і
захисною Власівською дамбою, що є
прямим порушенням наведених вимог
Закону.

З огляду на вищевикладене твердження в
апеляційній скарзі відносно того, що
передана у власність ОСОБА_1 земельна
ділянка є зоною можливого підтоплення
та не може використовуватися для
забудови ґрунтується на нормах Закону.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог прокурора.

Доводи прокурора про наявність
поважних причин для пропуску строку
звернення до суду з позовом колегія
суддів визнає обґрунтованими, а тому
вважає, що строк для звернення до суду
підлягає поновленню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309
ЦПК України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог у разі
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідачів пропорційно задоволеним
вимогам на користь Держави.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора,
- задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 грудня 2013 року,- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури задовольнити.

Поновити Кременчуцькому міжрайонному
екологічному прокурору Дніпровської
екологічної прокуратури строк для
звернення до суду.

Визнати незаконним та скасувати
рішення двадцять п'ятої сесії
Кременчуцької міської ради п'ятого
скликання від 26 лютого 2008 року у
частині надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,1 га. ОСОБА_1
по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Визнати незаконним і скасувати рішення
двадцять першої сесії Автозаводської
районної ради м. Кременчука п'ятого
скликання від 03 березня 2009 року, яким
затверджений вказаний проект
землеустрою, а земельна ділянка
передана ОСОБА_1 у власність.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 542471, виданий ОСОБА_1, який
зареєстровано у Книзі записів
реєстрації державних актів направо
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди за №27.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути земельну
ділянку площею 0,1га. (кадастровий номер
:06:002:0083), яка розташована по
АДРЕСА_1 у державну власність.

Стягнути з Кременчуцької міської ради,
Автозаводської районної ради м.
Кременчука та ОСОБА_1 по 229,40 (двісті
двадцять дев»ять гривень 40коп.) грн.
судового збору з кожного в дохід
держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун