АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1452/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Малинников
Доповідач - Ратнікова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» Симончук
ОлександраМиколайовича на рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 05 листопада 2013 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор», третя особа: ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої злочином, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 05 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор», третя особа: ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої злочином задоволено.

Стягнуто з Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» на користь
ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 81869
грн.

Стягнуто з Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» на користь
держави мито в розмірі 229,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник відповідача
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» Симончук Олександр
Миколайович звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просив
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 05 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції повністю
ґрунтується на матеріалах
кримінальної справи №2610/25907/12 та
цивільної справи №761/18842/13-ц, суд 1-ї
інстанції не дав оцінки доказам у
даній справі та не здійснив аналізу
фактичних обставин справи. Вказує на
те, що судом 1-ї інстанції не взято до
уваги доводів відповідача про те, що
ОСОБА_5 не вносилися на рахунок
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» будь-які кошти, як того
вимагає постанова Національного банку
України «Про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні», а
тому у суду відсутні підстави
застосовувати до спірних
правовідносин приписи ст.1172 ЦК України.
Судом 1-ї інстанції взагалі не надано
правової оцінки заяві відповідача щодо
спливу строку позовної давності за
вимогами позивача.

В судовому засіданні представник
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» Симончук Олександр
Миколайович повністю підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, посилалась на те, що вони є
безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Третя особа: ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлявся у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія суддів вважає можливим
слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2005 року
між ОСОБА_5 та Гаражно-будівельним
кооперативом «Авіатор» в особі голови
правління ОСОБА_6 було укладено договір
за НОМЕР_1, відповідно до умов якого,
ОСОБА_5 доручає, а Гаражно-будівельний
кооператив «Авіатор» зобов'язується
побудувати гаражний бокс за НОМЕР_1 у
двоповерховому підземному гаражі за
адресою: АДРЕСА_1, згідно затвердженого
проекту. Загальна вартість гаражного
боксу становить 80 830 грн. та 1066 грн.
вступний внесок. Договір набуває
чинності 28.03.2005 року та діє до 30 червня
2005 року.

На виконання умов даного договору
ОСОБА_5 було сплачено на користь
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» 80 830,00 грн. пайового внеску та
1066,00 грн. вступного внеску, що
підтверджується квитанціями
прибуткового касового ордеру.

Судом також встановлено, що стосовно
ОСОБА_6 було порушено кримінальну
справу за фактом вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

14 листопада 2012 року постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва справу про обвинувачення ОСОБА_6
у вчиненні злочину передбаченого ч.2
ст.367 КК України закрито на підставі
ст..ст. 46, 49 КК України, у зв'язку з тим, що
з моменту вчинення злочину середньої
тяжкості і до набрання вироком
законної сили минуло п'ять років.

Цивільні позови заявлені, зокрема,
ОСОБА_5 на загальну суму 335 000 грн.,
залишено без розгляду та роз'яснено
позивачу право на звернення з позовом у
цивільному порядку.

У зв'язку з чим, 02.07.2013 року ОСОБА_5
звернувся до Шевченківського
районного суду м.Києва з цивільним
позовом до Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор», третя особа:
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
шкоди завданої злочином в сумі 81869,00
грн. в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
та стягуючи з Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» матеріальну
шкоду в розмірі 81 869 грн., суд 1-ї
інстанції керувався вимогами ст.1172 ЦК
України та виходив з того, що позовні
вимоги підтверджені належними та
допустимими доказами, є
обґрунтованими, а тому наявні всі
правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається,
представником відповідача не
заперечується, що ні у строк
встановлений у договорі №79 від 28
березня 2005 року, ні в подальшому
Гаражно-будівельним кооперативом
«Авіатор» не було передано ОСОБА_5
гаражний бокс за НОМЕР_1 у
двохповерховому підземному гаражі за
адресою: АДРЕСА_1, тобто умови договору
виконане не були .

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичною
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено,
що юридична або фізична особа
відшкодовую шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

З системного аналізу вказаної норми
закону вбачається, що якщо особою
вчинений службовий злочин, із
використанням становища, як у межах,
так і з перевищенням влади та наданих
повноважень, майнову відповідальність
у вигляді заподіяної ним матеріальної
шкоди несе юридична особа, відповідний
роботодавець.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 14 листопада 2012
року встановлено, що ОСОБА_6, будучи
відповідальним за
фінансово-господарську діяльність
кооперативу, та, неналежно ставлячись
до виконання своїх обов'язків, допустив
подвійний продаж гаражних боксів,
зокрема і гаражного боксу НОМЕР_1,
розташованих на території
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор». У зв'язку з чим, ОСОБА_5 було
завдано матеріальну шкоду на загальну
суму 81896,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в
неналежному виконанні своїх службових
обов'язків, через несумлінне ставлення
до них (службова недбалість), що
спричинило тяжкі наслідки
охоронюваним законам правам, свободам
та інтересам окремих громадян, визнав
повністю.

Враховуючи, що через недбалість
ОСОБА_6, який виконуючи свої службові
обов'язки, допустив подвійний продаж
гаражних боксів, зокрема і гаражного
боксу НОМЕР_1, розташованих на
території Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор», то
відповідальність за спричинену ним
шкоду позивачу повинен нести
відповідач як роботодавець.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що суд 1-ї
інстанції прийшов до законного та
обґрунтованого висновку про
доведеність позовних вимог ОСОБА_5 щодо
завдання йому матеріальної шкоди та
необхідності стягнення з відповідача
на його користь 81869,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
під час розгляду справи в суді 1-ї
інстанції взагалі не надано правової
оцінки заяві відповідача щодо спливу
строку позовної давності за вимогами
позивача, колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтю 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Судом достовірно встановлено, що шкода
позивачу була заподіяна внаслідок
злочинних дій голови
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» ОСОБА_6 при виконанні ним
своїх службових обов'язків, вина
ОСОБА_6 у вчиненні злочину була
встановлена постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 листопада 2012 року про
закриття провадження у справі по
обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні
злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК
України, до Шевченківського районного
суду м.Києва позивач звернувся в червні
2013 року, тобто в строк встановлений
законом, а тому підстав для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_5 не вносилися на рахунок
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» будь-які кошти, як того
вимагає постанова Національного банку
України «Про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні», а
тому у суду відсутні підстави
застосовувати до спірних
правовідносин ст.1172 ЦК України,
колегія суддів вважає безпідставними з
огляду на таке.

Порядок організації здійснення
готівкових розрахунків із
застосуванням національної валюти -
гривні регламентується Положенням про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ №637від 15 грудня 2004 року відповідно
до п. п. 1.2 ст.1. п. 3.3 ст. 3 якого каса -
приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів і приймання готівки
в каси проводиться за прибутковими
касовими ордерами, підписаними
головним бухгалтером або особою,
уповноваженою керівником підприємства
і про приймання підприємствами готівки
в касу за прибутковими касовими
ордерами видається засвідчена
відбитком печатки цього підприємства
квитанція (що є відривною частиною
прибуткового касового ордера) за
підписами головного бухгалтера або
працівника підприємства, який на це
уповноважений керівником.

Судом встановлено, що на виконання
договору №79 від 28 березня 2005 року
ОСОБА_5 було сплачено на користь
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор» 80830,00 грн. пайового внеску та
1066 грн. вступного внеску, що
підтверджується квитанціями
прибуткового касового ордеру від 02.03.2005
року. Дані квитанції прибуткового
касового ордеру містять підпис касира
та відтиск печатки
Гаражно-будівельного кооперативу
«Авіатор», як того вимагає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затверджене постановою Правління НБУ
№637від 15 грудня 2004 року.

Твердження апелянта про те, що суд 1-ї
інстанції фактично не вдавався до
оцінки доказів наявних у даній справі
та не здійснював аналізу фактичних
обставин справи, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки суд 1-ї
інстанції дотримався встановленого
ст.212 ЦПК України принципу оцінки
доказів, відповідно до якого суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
відповідача Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» Симончук
Олександра Миколайовича відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом
стягнуті з відповідача на користь
позивача у відповідності з вимогами
ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Гаражно-будівельного
кооперативу «Авіатор» Симончук
Олександра Миколайовича відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: