Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/7369/13-ц
Провадження № 22ц/782/5461/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

15 січня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Темнікової В.І., Коротенко Є.В.

при секретарі: Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 25
листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про зменшення розміру
аліментів,-

в с т а н о
в и л а:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення
розміру аліментів, в обґрунтування
якого вказав, що відповідно до рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 01.09.2006 року він
зобов'язаний виплачувати аліменти в
розмірі ? частини всіх видів заробітку
(доходів) щомісячно з 01.08.2006 року до
ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте після
ухвалення зазначеного рішення суду від
іншого шлюбу у нього народилася донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим
виникли додаткові розходи на утримання
другої дитини.

Позивач просив суд зменшити розмір
стягнутих з нього аліментів на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/8
частини всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно до повноліття дитини, до
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 25
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру
аліментів задоволені. Суд зменшив
розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/8
частини всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
набрання цим рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права.

В судовому засіданні позивач та його
представник доводи апеляційної скарги
не визнали.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про час і місце повідомлена
належним чином і в установленому
законом порядку, надала заяву про
розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Виходячи із змісту вказаної правової
норми, для зменшення судом розміру
аліментів платнику необхідно довести
погіршення свого матеріального стану,
зміну сімейного стану або стану
здоров'я.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що сторони
мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
утримання якої позивач за рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 01.09.2006 року
зобов'язаний на користь відповідачки
виплачувати аліменти в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно з 01.08.2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
ОСОБА_2 11.06.2011 року зареєстрував шлюб з
ОСОБА_5 та відповідно до свідоцтв про
народження серії НОМЕР_2 та серії
НОМЕР_3 мають неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до виписки із медичної
картки № 11728 позивач знаходився на
стаціонарному лікуванні з 07.05.2012 року
по 22.05.2012 року з діагнозом: закрита
черепно-мозкова травма, забій
головного мозку середньої тяжкості,
субарахноїдальний крововилив, забій
м'яких тканин обличчя, голови,
пошкодження зв'язкового апарату лівого
голінностопного суглобу, забій м'яких
тканей шийного відділу хребта.

Тому суд першої інстанції з
урахуванням зазначених обставин,
керуючись ст. 192 Сімейного кодексу
України, дійшов висновку про те, що
внаслідок зміни сімейного становища
позивача, а саме народження у нього ще
двох дітей, та погіршення його стану
здоров'я, розмір стягнутих з нього
аліментів підлягає зменшенню з 1/4
частини до 1/8 частини.

Вказані обставини та висновки суду
першої інстанції щодо наявності
підстави для зменшення розміру
стягнути з позивача на користь
відповідача аліментів на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із
зміною сімейного стану,
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам закону,
зазначеному в тексті оскаржуваного
рішення.

Так, як вбачається із матеріалів
справи, рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
01.09.2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуті аліменти в розмірі ? частини
всіх видів заробітку (доходів)
щомісячно з 01.08.2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_4
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою для зменшення розміру
аліментів позивач зазначив зміну його
сімейного стану, а саме народження у
нього ще двох дітей.

Згідно свідоцтв про народження серії
НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 у позивача
народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилання апелянта на те, що позивачем
до суду була надана копія свідоцтва про
народження ОСОБА_6 і на вимогу
представника відповідача про надання
оригіналу свідоцтва про народження
позивач заперечував не заслуговує на
увагу, як на підставу для відмови в
позові. Так, апеляційним судом під час
розгляду справи досліджувався
оригінал свідоцтва про народження
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому батьком
зазначений ОСОБА_2.

Зазначене свідчить про те, що сімейний
стан позивача суттєво змінився, у нього
народилося ще двоє неповнолітніх
дітей, яких він також зобов'язаний
утримувати, що є підставою для
зменшення розміру аліментів
відповідно до ст. 192 СК України.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав, визначених ст. 192 СК
України для зменшення розміру
аліментів визначених судом, оскільки
після стягнення з позивача аліментів
на користь відповідачки за рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 01.09.2006 року його
сімейний стан змінився у зв'язку з
народженням двох дітей, яких він
зобов'язаний утримувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги наявність заборгованості у
відповідачки за комунальними
послугами і те, що забезпечення доньки
сторін ОСОБА_3 житлом лежить лише на
відповідачці і позивач не приймає
участі у забезпеченні доньки житлом, не
заслуговують на увагу, оскільки не
мають правового значення для вирішення
даного спору, та не є підставою для
відмови в задоволенні позову про
зменшення розміру аліментів.

Посилання апелянта на те, що лікування
дитини сторін, участь у танцювальних
гуртках потребує постійних додаткових
коштів, не заслуговує на увагу,
оскільки ця обставина є самостійною
підставою для звернення відповідачки
з позовом до позивача про стягнення
додаткових витрат на дитину, що прямо
передбачено ст.185 СК України,
відповідно до якої той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції відносно того, що однією з
підстав зменшення стягнутих з позивача
аліментів є погіршення його стану
здоров'я з посиланням на виписку із
медичної картки № 11728, яка свідчить про
те, що позивач знаходився на
стаціонарному лікуванні з 07.05.2012 року
по 22.05.2012 року з діагнозом: закрита
черепно-мозкова травма, забій
головного мозку середньої тяжкості,
субарахноїдальний крововилив, забій
м'яких тканин обличчя, голови,
пошкодження зв'язкового апарату лівого
голінностопного суглобу, забій м'яких
тканей шийного відділу хребта,
оскільки зазначена вище виписка не є
тим медичним висновком, який
підтверджує саме погіршення стану
здоров'я позивача після стягнення з
нього за рішенням суду аліментів.

Приймаючи до уваги пояснення позивача
про те, що через отримання травми в
нього погіршився слух і щоб не втратити
його остаточно він потребує
постійного лікування, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
згідно ст. 57 ЦПК України, яка
передбачає, що доказом у справі є
пояснення сторін, третіх осіб та їх
представників, допитаних як свідків, а
зазначені вище пояснення позивача, які
отримані не за процедурою допиту
свідків (ст. 184 ЦПК України) не можуть
використовуватися як засіб
доказування.

Надана позивачем довідка комунальної
установи „Сєвєродонецька багато
профільна лікарня" в якій зазначено, що
ОСОБА_2 маж хронічну подвійну
сенсаневральну туговухість і потребує
профілактичного лікування два рази на
рік також не свідчить про погіршення
стану здоров'я позивача після
ухвалення рішення суду від 01.09.2006 року.

Крім того, під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції позивач
зазначив, що 15 років перебуває на
обліку з діагнозом хронічна подвійна
сенсаневральна туговухість, та після
отриманої травми погіршився слух. При
цьому доказів на підтвердження
погіршення слуху після травми
позивачем суду надано не було.

Також позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів (чеки,
квитанції) того, що він потребує
постійного лікування на яке він
витрачає значну суму грошових коштів.

Отже, не зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК
України про те, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, позивачем не
надано суду належних доказів на
підтвердження того, що у нього
погіршився стан здоров'я після
присудження судом аліментів на користь
відповідачки, а надана виписка не
свідчать про це, а суд же згідно ст. 11
ЦПК України розглядає цивільні справи
в межах заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Проаналізувавши зазначені вище
обставини в їх сукупності, колегія
суддів вважає, що розмір стягнутих з
позивача на користь відповідачки
аліментів на утримання доньки підлягає
зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини
всіх видів заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно. За
таких обставин, рішення суду слід
змінити в частині розміру до якого
слід зменшити розмір стягнутих з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 01 вересня 2006
року аліментів з 1/8 до 1/6 частини.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст. 192 СК України, ст.ст. 303,309,319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 25
листопада 2013 року змінити в частині
розміру до якого слід зменшити розмір
стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 01 вересня
2006 року аліментів з 1/8 до 1/6 частини.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду набирає законної
сили негайно після його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після його проголошення у
касаційному порядку.

Головуючий :

Судді: