АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1148/2014
інстанції - Колегаєва С.В.
Доповідач - Желепа
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 03 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Мобільний рятувальний центр ДСНС
України», Державної організації
«Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін»
Міністерства надзвичайних ситуацій
України про визнання контракту
недійсним, поновлення на роботі
стягнення середнього заробітку за
вимушений прогул та послужної
винагороди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення, представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачів, який уточнював в
процесі розгляду справи, про визнання
недійсним контракту № 84 від 30.05.2013 року,
на підставі якого виникли трудові
відносини між позивачем та
відповідачем ДП «Мобільний
рятувальний центр ДСНС України»,
визнання чинним трудового договору між
ДП «Мобільний рятувальний центр ДСНС
України з надзвичайних ситуацій» та
ОСОБА_1 на підставі контракту №11 від
29.12.2005 року. Також просив поновити його
на посаді помічника командира 2
гірничорятувального взводу загону
гірничорятувальної служби ДП
«Мобільний рятувальний центр ДСНС
України з надзвичайних ситуацій» з
30.09.2013 року, зобов'язавши ДП «Мобільний
рятувальний центр ДСНС України з
надзвичайних ситуацій» сплатити йому
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 8721 грн. 60 коп. Крім
того, позивач також просив зобов'язати
ДП «Мобільний рятувальний центр ДСНС
України з надзвичайних ситуацій»
сплатити йому послужну винагороду за 10
років безперервної роботи в Київському
ВГРЗ в розмірі 4212 грн., згідно
колективного договору за 2012 рік.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 03 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив про його скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

В скарзі посилався на те, що суд не
вірно застосував ст. 36 КЗпП України, не
з`ясував підстави переведення позивача
з однієї роботи на іншу, не врахував, що
написанню заяви позивача про його
переведення передувало попередження
відповідача про здійснення такого
переведення, у зв`язку з
реорганізацією, а тому дія
попереднього трудового договору , зі
строком його дії до 31.12.2013 року
продовжувалась.

В скарзі також містяться доводи про те,
що відповідач надав суду новий
контракт, укладений з юридичною особою,
до якої позивач переводився з іншим
строком дії договору, про який позивач
не повідомлявся, а відповідно вказаний
строк міг бути внесений до контракту
відповідачем без згоди позивача.

Суд не врахував, що на момент
переведення не існувало нового
контракту від 30 травня 2013 року, а
відповідно позивач продовжував
працювати у відповідача за
переведенням за умовами попереднього
контракту.

Відповідач не довів, що контракт № 84
від 30 травня 2013 року підписувався в
дату його складання, а не в червні
місяці.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення
послужної винагороди, суд не врахував
покази допитаних свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3., ОСОБА_4, які підтвердили, що
вони вказану винагороду отримували.
Також суд не надав оцінку,
розрахунковому листку з виплати
заробітної плати колеги позивача, з
якого вбачалось, що послужна
винагорода, яка повинна була
виплачуватись в 2009 році, йому була
виплачена в грудні 2012 року.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримала.

Представники відповідачів
заперечували проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
вважав встановленими такі обставини.

Згідно Контракту №11 від 29 грудня 2005
року, укладеного між ОСОБА_1 та
Державним підприємством «Київський
воєнізований аварійно - рятувальний
(гірничорятувальний) загін» Державної
спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи (ДП КВГРЗ),
позивач працював на посаді командира
відділення з 29 грудня 2005 року по 30
листопада 2006 року, з окладом згідно із
контрактом.

Згідно Додаткової угоди № 8 від 15
жовтня 2010 року про зміни та доповнення
до Контракту №11 від 29.12.2005 року, позивач
ОСОБА_1 був переведений на посаду
помічника командира взводу другого
воєнізованого гірничорятувального
взводу з посадовим окладом згідно
контракту.(а.с. 118)

Відповідно до Змін та доповнень №6 від
03.09.2009 року до Контракту №11 від 29.12.2005
року, було змінено назву Державного
підприємства «Київський воєнізований
аварійно - рятувальний
(гірничорятувальний) загін» Державної
спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи (ДП КВГРЗ) на
Державну організацію «Київський
воєнізований гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін»
державної спеціальної (воєнізованої)
гірничорятувальної (аварійно -
рятувальної) служби МНС України, (ах. 112).

Посадовий оклад позивача та термін дії
Контракту №11 від 29.12.2005 року,
укладеного з ОСОБА_1 продовжувався
відповідно до змін та доповнень та
Додаткових угод про внесення змін та
доповнень до Контракту №11 від 29.12.2005
року, які були внесені за №№ 11.1 від
13.11.2006 року, № 11.2 від 16.11.2007 року, № 11.3
від 26.12.2007року, № 11.4 від 30.05.2008 року, №5
від 15.10.2008 року, № 7 від 12.10.2009 року, №13
від 20.01.2012 року, №14 від 22.03.2012 року, №15
від 08.06.2012 року, №17 від 25.03.2013 року.(а.с.
102,104-111,113-117).

Відповідно до Додаткової угоди №16 від
11.12.2012 року про внесення змін та
доповнень до Контракту №11 від 29.12.2005
року, термін дії Контракту було
продовжено до 31 грудня 2013 року включно,
(а.с.103).

Проте, на підставі заяви позивача про
звільнення з 28.05.2013 року за
переведенням до ДП «Мобільний
рятувальний центр МНС України
відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України від
28.05.2013 року (а.с.84), відповідачем ДО
«Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін» було
видано наказ «Про звільнення
працівників» за № 34-КЛ від 28.05.20ІЗ року,
яким ОСОБА_1 було звільнено з посади
помічника командира взводу другого
воєнізованого гірничорятувального
взводу з 28 травня 2013 року за
переведенням, згідно ст.36 п.5 КЗпП
України, (а.с.85)

Згідно копії трудової книжки позивача,
останнього було звільнено з посади
помічника командира взводу другого
воєнізованого гірничорятувального
взводу ДО «Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін» з 28
травня 2013 року за переведенням, згідно
ст.36 п.5 КЗпП України.

Дане підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами та
сторонами по справі не оспорюється.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації, або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядку, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
достроково, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Відповідно до розділу II "Укладання
контракту" постанови КМУ від 19.03.1994 року
№ 170 " Про впорядкування застосування
контрактної форми трудового договору"
зазначено, що згідно до ст. 24 Кодексу
законів про працю України контракт
укладається у письмовій формі і
підписується роботодавцем та
працівником, якого приймають (наймають)
на роботу за контрактом, контракт
оформлюється у двох примірниках, що
мають однакову юридичну силу і
зберігаються у кожної із сторін
контракту.

Крім того, пунктом 17 розділу "Зміни,
припинення та розірвання контракту"
контракту від 29.12.2005 року № 11, який був
укладений між позивачем та Київським
ВГРЗ передбачено, що дія контракту
припиняється:

1. з ініціативи Роботодавця або
Працівника до закінчення терміну дії
контракту у випадках, передбачених
законодавством і цим Контрактом (абзац
5 пункту 17).

Також, пунктом 5 статті 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є переведення працівника, за
його згодою, на інше підприємство, в
установу, організацію або перехід на
виборну посаду.

На підставі заяви про звільнення
позивача від 28.05.2013 року та наказу
Київського ВГРЗ від 28.05.2013 року № 34-кл
"Про звільнення працівників" трудові
відносини позивача за контрактом від
29.12.2005 року № 11 та додатковою угодою від
11.12.2012 року № 16 припинилися на підставі
п.5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно, з
моменту звільнення позивача з займаної
посади помічника командира взводу
другого воєнізованого
гірничорятувального взводу з ДО
«Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін», контракт
№11 від 29.12.2005 року, зі змінами,
внесеними під час його дії, на підставі
якого виникли трудові відносини між
позивачем та відповідачем ДО
«Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін» МНС
України припинив свою дію 28.05.2013 року на
законних підставах, з ініціативи
самого позивача ОСОБА_1

Також, суд встановив, що наказом МНС
України від 19.03.2013 року № 131 "Про
припинення юридичної особи шляхом
приєднання" передбачено, припинити
юридичну особу Державну організацію
"Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін" МНС
України (далі - Київський ВГРЗ)
реорганізувавши її шляхом приєднання
Державного підприємства "Мобільний
рятувальний центр ДСНС України. (а.с.49)

Крім того, судом було встановлено, що на
підставі заяви позивача від 29.05.2013 року
(а.с.86) та відповідно до наказу ДП
«Мобільний рятувальний центр ДСНС
України» від 29.05.2013 року № 87-к "Про
прийняття працівників ДО Київського
ВГРЗ" позивач ОСОБА_1 був прийнятий в
порядку переведення з Державної
організації «Київський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін» до ДП
«Мобільний рятувальний центр ДСНС
України», за його згодою на посаду
помічника командира 2
гірничорятувального взводу загону
гірничорятувальних робіт, з посадовим
окладом 2689,00 грн. (а.с. 155), і відповідно
між відповідачем ДП «Мобільний
рятувальний центр ДСНС України» та
позивачем ОСОБА_1 було укладено
контракт від 30.05.2013 року № 84 з терміном
дії до 30.09.2013 року, який відповідає
типовій формі контракту, затвердженої
постановою КМУ від 12.10.2001 року № 1334.

Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом
порядку, 22 липня 2013 року, відповідно до
статті 49-2 КЗпП України був
попереджений про закінчення дії
контракту від 30.05.2013 року № 84 і що
термін дії зазначеного контракту
продовжуватись з ним не буде, що
передбачено п. 2 ст. 36 КЗпП України, про
що свідчить наявна в матеріалах справи
копія попередження, (а.с.138)

На підставі наказу за № 162-К «Про
звільнення працівників та закінчення
терміну дії контракту» від 30.09.2013 року,
ОСОБА_1 було звільнено з посади
помічника командира 2
гірничорятувального взводу загону
гірничорятувальних робіт з 30 вересня
2013 року у зв'язку з закінченням терміну
дії контракту, згідно ст.36 п.2 КЗпП
України. (а.с.161)

Згідно копії трудової книжки позивача,
останнього було звільнено з посади
помічника командира взводу другого
воєнізованого гірничорятувального
взводу з ДП «Мобільний рятувальний
центр ДСНС України» з 30 вересня 2013 року
у зв'язку з закінченням терміну дії
контракту, згідно ст.36 п.2 КЗпП
України.(а.с.16)

Отже, відомості щодо звільнення
позивача з займаної посади зазначені в
наказі про звільнення, не суперечать
відомостям, зазначеним у трудовій
книжці позивача, а відтак позивача було
звільнено без порушення норм чинного
Законодавства України.

Згідно наявної в матеріалах справи
Довідки, виданої ДП «Мобільний
рятувальний центр ДСНС України» на
дату звільнення 30.09.2013 року ДП
«Мобільний рятувальний центр ДСНС
України» розрахувався з позивачем по
заробітній платі в повному обсязі.
(а.с.97) Розділом 4 "Оплата праці та
соціально-побутове забезпечення
працівника" контракту від 30.05.2013 року №
84, укладеного позивачем та ДП МРЦ та
Колективним договором між
адміністрацією та трудовим колективом
ДП МРЦ на 2012-2015 роки від 15.11.2012року,
виплата послужної винагороди в
розмірі трьохмісячного посадового
окладу по займаній посаді за кожні 10
років безперервної роботи не
передбачена.

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленим є доведеними.
висновок суду про безпідставність
заявлених позовних вимог відповідає
цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дія контракту за попереднім місцем
роботи позивача зберігає свою дію і на
новому місці роботи, куди позивача було
переведено, апеляційним судом не
приймаються, тому, що позивач з власної
волі уклав з другим відповідачем
(організація , куди переводився
позивач) новий контракт № 84 від 30
травня 2013 року на умовах зазначених в
ньому.

Посилання на те, що позивач не звернув
увагу на строк дії нового контракту на
правильність висновків суду не
впливають і не свідчать про його
недійсність.

Твердження представника
позивача в судовому засіданні про те,
що позивач ставив свій підпис на
примірниках Контракту №84 від 30.05.2013
року не в день його складання, а в
червні 2013 року не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами,
зокрема копією Контракту №84 від 30.05.2013
року, де відсутні відомості про те, що
даний контракт був підписаний його
стороною не 30.05.2013 року, а у будь який
інший час.

Доводи апеляційної скарги з приводу
незаконної відмови у стягненні з
відповідача послужної винагороди за
безперервну роботу, колегія судів не
приймає, так як позивач не довів, що у
виплаті вказаної винагороди йому
відмовлено не правомірно.

Посилання на покази свідків, які
отримували таку винагороду не є
достатнім доказом наявності правових
підстав для її виплати позивачу за
умовами контракту № 84 від 30 травня 2013
року та колективного договором, який
діяв на час звільнення позивача .

Судом першої інстанції дана належна
оцінка доводам сторін у сукупності з
наданими сторонами доказами, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 03 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: