Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/3550/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Міхненко Сергій Дмитрович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року,

в с т а н о в и
л а :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство КБ „ПриватБанк"
звернулося до суду з даним позовом. В
обгрунтування заявлених вимог позивач
посилався на те, що 20.06.2006 року ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, в зв'язку з
чим станом на 31.10.2013 року утворилась
заборгованість за кредитом у розмірі
38000,73 грн.

Просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
від 20.06.2006 року в розмірі 38000,73 грн. та
судові витрати.

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 38000,73 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
змінити рішення в частині стягнення
заборгованості і судових витрат та
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Рішення вважає
незаконним, таким, що винесено з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права. Зазначає, що
позивач не надав суду доказів на
підтвердження факту укладення з ним
кредитного договору та пропустив строк
звернення до суду з даним позовом.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, судом встановлено, що 20.06.2006 року
ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ „ПриватБанк"
кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав.
Згідно розрахунку наданого позивачем,
станом на 31.10.2013 року утворилась
заборгованість за кредитом у розмірі
38000,73 грн., яка складається з наступного:

- 10414,04 грн. - заборгованість за кредитом;
25300,94 грн. - заборгованість по процентах
за користування кредитом, а також
штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг: - 500
грн. штраф (фіксована частина); 1785,75 грн.
- штраф (процентна складова).

Оскільки ОСОБА_2 істотно порушив умови
договору, зокрема односторонньо
відмовився від взятого на себе
зобов'язання по поверненню отриманого
кредиту, то суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення з нього
зазначеної суми заборгованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
про те, що позивач пропустив строк
звернення до суду з даним позовом є
безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно до статті 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень частин 3, 4
статті 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно ст.599 ЦК України - зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач ОСОБА_2 при отриманні
кредиту у поданій заяві до Банку своїм
підписом підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір.

Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

При апеляційному розгляді справи
відповідачем підтверджено, що ні він,
ні сторона позивача не заявляли про
припинення дії договору.

Відтак, договір від 20.06.2006 року, за яким
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
не припинив свою дію.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем не було заявлено
про застосування позовної давності у
суді першої інстанції до винесення
рішення, відповідні докази про це в
матеріалах справи відсутні, тому,
питання про можливість застосування
судом позовної давності є
безпідставним.

Інші доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
вливають.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,304,307,308,313-315,317,319,324,325 ЦПК України
колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий : Судді :