АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1032/14 Справа № 205/6982/13 Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н.Г. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Кіктенко Л.М., Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку.

Визнано ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Усунено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 із реєстраційного обліку за цією адресою.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 114,7 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства. Суд задовольнив не заявлені позивачами позовні вимоги, позивач утримує її особисті речі, суд не звернув увагу на її клопотання отримати від позивачів документи на приватний будинок, який придбаний сторонами у шлюбі, де вона із дитиною має намір зареєструватися.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським державним підприємством по перевезенню вантажів та пасажирів Придніпропровської залізниці від 18 вересня 1997 року, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі за №174п-34 (а.с.5).

07 червня 2003 року між ОСОБА_5 та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року розірваний.

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки про склад сім'ї та місце реєстрації №5273 від 29 липня 2013 року, виданої КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №25» Дніпропетровської міської ради, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 - з 16 березня 1989 року, ОСОБА_4 - з 16 березня 1989 року, ОСОБА_5 - з 10 грудня 1998 року, ОСОБА_2 - з 20 червня 2003 року, ОСОБА_6 - з 28 березня 2005 року (а.с.11).

Суд встановив, що із 15 червня 2012 року ОСОБА_2 добровільно, за власним бажанням з усіма своїми речами виїхала із квартири і стала мешкати з іншим чоловіком. Цей факт також підтверджується її письмовою розпискою від 15.06.2012 року, в якій вона зазначила, що разом з дитиною переїжджає проживати за адресою АДРЕСА_2 (а.с.12).

А тому із 15.06.2012 року ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, її власних речей в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує.

В підтвердження того, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, позивачі надали акти про не проживання від 12 серпня 2012 року, в яких зазначили, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі з червня 2012 року, квартиру не навідує, власних речей в квартирі немає (а.с.13-17).

З акту від 29 жовтня 2013 року, складеного КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №25» Дніпропетровської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з 15 червня 2012 року по теперішній час, тобто по 29 жовтня 2013 року, власних речей відповідачки в квартирі немає (а.с.43).

Посилаючись на вимоги ст.ст. 29,321,391,405 ЦК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд позов частково задовольнив.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що: суд задовольнив не заявлені позивачами позовні вимоги; позивач утримує її особисті речі; відповідачка не є членом сімї позивачів; суд не звернув увагу на її клопотання отримати від позивачів документи на приватний будинок, який придбаний сторонами у шлюбі, де вона із дитиною має намір зареєструватися.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст.11 ЦПК України із врахуванням заявлених позовних вимог у остаточній редакції (а. с.38-41).

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт утримання особистих речей відповідачки у спірній квартирі не підтверджений належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.57-60,64 ЦПК України. Доводи відповідачки спростовуються її особистою розпискою від 15.06.2012 року, відповідно до якої вона зазначила, що змінює місце проживання разом із дитиною та забирає свої особисті речі (а.с.12).

Обставини щодо відсутності перешкод у користуванні спірним приміщенням, окремого проживання подружжя, відсутності майнового спору між подружжям встановлені і рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2012 року, який розглянув справу про розірвання шлюбу за позовом саме відповідачки.

Доводи про те, що суд не звернув увагу на клопотання відповідачки отримати від позивачів документи на приватний будинок, який придбаний сторонами у шлюбі, де вона із дитиною має намір зареєструватися, також не можуть бути підставою для збереження за нею права на спірне житлове приміщення. Ці обставини можуть бути предметом окремих позовних вимог щодо спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні ним, які у цій справі відповідачкою не заявлялись.

Оскільки відповідачка добровільно залишила спірне приміщення разом з дитиною у червні 2012 року, а доказів щодо намірів користування цим приміщенням та перешкод у такому користуванні вона не надала, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року - залишити без змін

Ухвала чинна із моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: