АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2547/14 Справа № 409/86/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

25 лютого 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради, ОСОБА_7, Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент XXI", Дніпровський районний відділ в м. Дніпродзержинську головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права проживання та користування квартирою, визнання недійсними рішення виконкому Дніпровської районної ОСОБА_7 м. Дніпродзержинська, ордеру на квартиру, розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська та свідоцтва про права власності на житло та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про виселення, усунення перешкод та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є рідним братом ОСОБА_8, який помер 17 лютого 2010 року, і якому 19 січня 1977 року на підставі рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради № 10 від 07 січня 1977 року виконкому Дніпродзержинської міської ради був виданий ордер на право зайняття житлового приміщення - однокімнатної квартири, жилою площею 15,76 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1. Зазначена квартира не була приватизована, і відноситься до державного житлового фонду та перебуває в комунальній власності. Починаючи з березня 2004 року, коли ОСОБА_8 отримав тяжку виробничу травму, він, позивач, з дозволу брата, постійно мешкав разом з ним, доглядав за його станом здоровя, допомагав в утриманні житла, надавав йому необхідну допомогу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом придбавали продукти харчування, предмети домашнього вжитку, здійснювали поточний ремонт квартири, тобто фактично проживали однією сімєю; в 2004 році від імені квартиронаймача ОСОБА_8 ним, позивачем, були укладені договори на утримання будинку та про реструктуризацію заборгованості з ТОВ «Крона», ДП «Жовтень» КП «ДЖО». Враховуючи, що при реєстрації в однокімнатній квартирі одного мешканця, комунальні послуги нараховуються в значно меншому розмірі, він, позивач до 2009 року не потребував офіційної реєстрації в спірній квартирі, і лише в 2009 році, після погіршення стану здоровя, брат обіцяв зареєструвати його, позивача, як члена сімї наймача, в квартирі. В спірній квартирі він, позивач, проживає з 2004 року і по теперішній час, вона є його єдиним постійним місцем проживання, але тільки після смерті ОСОБА_8 він, позивач, дізнався, що брат не зареєстрував його в квартирі, при тому, що обіцяв це зробити. Вважає, що він набув право на проживання в спірній квартирі, оскільки вселився до неї більше як 5 років, зі згоди наймача квартири, як член його сімї, постійно проживає в ній з моменту вселення, приймає участь у витратах на утримання житлового приміщення, а оскільки його право на проживання в квартирі оспорюється та не визнається, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Крім того, позивач посилався на те, що вважає ордер, виданий ОСОБА_9 на право користування квартирою по пр. Перемоги, 25/5 недійсним, оскільки зазначене приміщення не є вільним, оскільки він проживає в цьому приміщення протягом шести років, оплачує квартирну плату та комунальні послуги, при тому, що рішення про виділ ОСОБА_9 зазначеного житлового приміщення прийнято в період перебування в суді його позову про визнання права на користування спірною квартирою. 10 листопада 2010 року йому, позивачу, стало відомо, що спірна квартира по пр. Перемоги, 25/5 передана у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на підставі розпорядження Фонду комунальної власності від 27 вересня 2010 року № 5/496-р, і оскільки це розпорядження було видане в той час, коли в судовому порядку вирішувалося питання про визнання його права на проживання у спірній квартирі. Згідно уточнених позовних вимог, позивач просив суд встановити факт його постійного проживання разом з померлим 19 лютого 2010 року ОСОБА_8, однією сімєю в квартирі по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, визнати за ним, позивачем, право на користування зазначеною квартирою, як за членом сімї квартиронаймача, визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 141 від 19 травня 2010 року про надання в користування ОСОБА_9 квартир по пр. Перемоги, 25/5, визнати недійсним ордер № 22 від 25 травня 2010 року, виданий на підставі рішення Дніпровського виконкому № 141 від 19 травня 2010 року на житлове приміщення по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську на імя ОСОБА_9, зобовязати ТОВ «Абонент ХХІ» та ВГІРФО Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська зареєструвати його у спірній квартирі, визнати недійсним розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради № 5/496 від 27 вересня 2010 року про передачу власність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 житлового приміщення по пр. Перемоги, 25/5, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло по пр. Перемоги, 25/5, що видане на підставі розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради № 5/496 від 27 вересня 2010 року на імя ОСОБА_9 та ОСОБА_7

02 серпня 2010 року ОСОБА_9 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6, третя особа Виконком Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська, про вселення в квартиру (т. 1 а.с. 67- 68). В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі ордеру на право заселення до квартири по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, що був виданий на підставі рішення Дніпровського виконкому м. Дніпродзержинська від 19 травня 2010 року, він із своєю сімєю зареєстрував місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1; 24 червня 2010 року на його імя був відкритий особовий рахунок на квартиру за № 198195. Але він та його дружина не мають можливості заселитися до квартири, оскільки квартира самовільно зайнята ОСОБА_6, який у квартирі не зареєстрований. ОСОБА_9 просив суд виселити ОСОБА_6 із самовільного зайнятого жилого приміщення по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, усунути перешкоди з боку ОСОБА_6 у користуванні наданим житловим приміщенням, вселити його в надане житлове приміщення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 січня 2012 року до участі у справі в якості позивача за зустрічним позовом долучена ОСОБА_7, як спадкоємець та правонаступник померлого 14 травня 2011 року ОСОБА_9 (т.1 а.с. 169).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_10 задоволено. Вирішено усунути ОСОБА_7 перешкоди в користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 у Дніпродзержинську, з боку ОСОБА_6; виселити ОСОБА_6 із самовільного зайнятого вказаного жилого приміщення, без надання іншого житлового приміщення; вселити ОСОБА_7 у вказане житлове приміщення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська від 07 січня 1977 року №10 «Про затвердження рішень адміністрації та міськкомів профспілок по розподілу житлової площі серед працівників підприємств та організацій району та по відселенню громадян» ОСОБА_8 - працівнику будівельного управління «Дзержинськміськбуд», була надана житлова площа квартира АДРЕСА_3, що підтверджується архівним витягом з протоколу №1 від 07 січня 1977 року засідання виконавчого комітету Заводської районної ОСОБА_7 депутатів трудящих м. Дніпродзержинська (т.2 а.с. 125, 126).

На підставі зазначеного рішення 19 січня 1977 року ОСОБА_8 був виданий ордер №2262 на право зайняття ОСОБА_8, сімя якого складається із двох чоловік, однокімнатної квартири, житловою площею 15,76 кв.м., розташованої у м. Дніпродзержинську по пр. Перемоги, 25/5 (т.1 а.с. 5).

19 липня 1977 року ОСОБА_8 зареєструвався у зазначеній квартирі і на його імя був відкритий особовий рахунок на квартиру, 06 серпня 1988 року в цій же квартирі була зареєстрована дружина ОСОБА_8 ОСОБА_11, яка померла 05 травня 2004 року і 20 травня 2004 року була знята з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_4, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру по пр. Перемоги, 25/5, виданим 08 червня 2010 року ТОВ «Абонент ХХІ» ( т.2 а.с. 158).

17 лютого 2010 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18 лютого 2010 року Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції; актовий запис №145 ( т.1 а.с. 7).

Отже, з 1977 року по день смерті ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований в квартирі, розташованій по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, в якій в період з 06 серпня 1998 року до 05 травня 2004 року разом із ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_11, будь-які інші особи та члени сімї ОСОБА_8 в спірній квартирі зареєстрованими не значилися.

Згідно повідомлення Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 09 червня 2010 року (т.2 а.с. 156), відомості про реєстрацію права власності на квартиру по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську станом на червень 2010 року - відсутні, тобто ОСОБА_8 не використав своє право на приватизацію державного житла, і спірна квартира йому у власність, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не передавалася; на момент смерті ОСОБА_8 квартира по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську перебувала у комунальній власності.

Згідно рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 листопада 2006 року № 80-06/V повноваження щодо введення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу, надання житлових приміщень та видачі ордерів на заселення житлових приміщень в будинках державної та комунальної власності були передані виконкомам районним в місті Дніпродзержинську радам, в тому числі й виконкому Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради.

Зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_8 квартира по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, в якій проживав та був зареєстрований померлий, і яка перебувала у комунальній власності міста, набула статусу вільної, зазначене житлове приміщення підлягало розподілу в порядку черговості серед осіб, які потребують поліпшення житлових умов, в звязку з чим перебувають на відповідному обліку.

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_9 з 1996 року перебував на квартирному обліку, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов, що підтверджується, зокрема, заявою ОСОБА_9 на імя голови Дніпровського виконкому м. Дніпродзержинська (т.2 а.с. 152), довідкою з останнього місця реєстрації ОСОБА_9, довідкою про встановлення йому 3-ї групи інвалідності на момент постановки на квартирний облік ( т.2 а.с. 153), витягом з рішення суду про визнання ОСОБА_9 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (т.2 а.с. 154), витягом з рішення виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 354 від 18 грудня 1996 року про включення до списків квартирного обліку на надання та поліпшення житлових умов ОСОБА_9 ( т.2 а.с. 151).

26 жовтня 2005 року ОСОБА_9 була встановлена І-а група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при захисті Вітчизни (т. 2 а.с. 160), і він отримав право на позачергове поліпшення його житлових умов.

Виконавчий комітет Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради 19 травня 2010 року, тобто до звернення ОСОБА_6 з цим позовом, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2010 року № 919-р «Про затвердження плату загальнодержавних заходів щодо проведення року ветеранів Великої Вітчизняної війни 1941-1945рр.», прийняв рішення №141 про надання вивільненої однокімнатної квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_12 на склад сімї із двох чоловік із зняттям ОСОБА_9 з обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, з видачею ордеру на зазначене житлове приміщення (т.1 а.с. 49).

25 травня 2010 року ОСОБА_9 на склад сімї із двох осіб був виданий ордер №22 на право зайняття житлового приміщення (т.2 а.с. 118), на підставі якого 24 червня 2010 року особовий рахунок на квартиру по пр. Перемоги, 25/5 був відкритий на імя ОСОБА_9, що підтверджується копією особового рахунку (т.1 а.с. 58).

27 липня 2010 року ОСОБА_9І та його дружина ОСОБА_7 зареєструвалися у спірній квартирі, що підтверджується повідомленням ТОВ «Абонент ХХІ» від 15 жовтня 2012 року (т.2 а.с. 133), та копію паспорту ОСОБА_7 (т.2 а.с. 9-12).

Зважаючи на викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_7, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2005 року ( т.2 а.с. 161), правомірно та на законних підставах, з моменту надання їм ордеру, набули право користування квартирою по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, і право на заселення до вказаного житлового приміщення.

Крім того, місцевим судом перевірені обставини щодо приватизації ОСОБА_13 та ОСОБА_7 квартири по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, і встановлено, що при передачі спірної квартири у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради були дотримані всі вимоги діючого законодавства і правомірно видане розпорядження від 27 вересня 2010 року № 5/496-р про передачу квартири у власність зазначеним громадянам, що підтверджується заявою ОСОБА_9 на оформлення передачі у спільну часткову власність квартири (т. 2 а.с. 79), довідкою про склад сімї (т.2 а.с. 80), розрахунками площі квартири (т.2 а.с. 83), повідомленням Дніпродзержинського відділення №3292 ПАТ «Державного ощадного банка України» від 24 вересня 2010 року щодо розміру використаних ОСОБА_14 та ОСОБА_7 житлових чеків (т.2 а.с. 84-85), заявою ОСОБА_7 про оформлення передачі у приватну спільну часткову власність квартири по вул. Ціолковського, 217/15 в м. Дніпродзержинську (т.2 а.с. 143), розрахунком площі квартири, що безоплатно приватизується (т.2 а.с. 143), розпорядженням Фонду комунальної власності від 19 січня 2009 року № 5/115-р про передачу квартири по вул. Ціолковській. 272/15 в м. Дніпродзержинську, загальною площею 45,5 кв.м., у приватну власність ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 (т.2 а.с. 145), свідоцтвом про право власності на житло (т.2 а.с. 146).

14 травня 2011 року ОСОБА_9 помер; із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_7, що стверджується довідкою Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т. 1 а.с. 159, 160).

Як встановлено судом, ОСОБА_7 позбавлена можливості користуватись квартирою по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, оскільки у вказаному житловому приміщенні без достатніх правових підстав перебуває позивач за первісним позовом ОСОБА_6, який є братом померлого 17 лютого 2010 року ОСОБА_8.

ОСОБА_6 на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, не перебував; до виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська із заявами про взяття на відповідний облік чи про надання в користування квартири по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, як за життя ОСОБА_8, так і після його смерті, позивач за первісним позовом не звертався; ОСОБА_6 квартирну плату за спірну квартиру ніколи не сплачував, що визнано ним в судовому засіданні в суді першої інстанції.

До 16 липня 2004 року ОСОБА_6 був зареєстрований у якості проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2; з 05 квітня 2005 року до 01 лютого 2007 року був постійно зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, власником якої є ОСОБА_16; з 02 квітня 2010 року до 19 жовтня 2010 року за адресою: м. Дніпродзержинськ, Комсомольський проспект, 20/80, власником якої є ОСОБА_17; викладене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - квартиру по пр. Комсомольському, 20/80 (т.1 а.с.28), копією паспорту позивача (т.2 а.с. 86), довідкою житлово-будівельного кооперативу № 35 від 18 жовтня 2012 року (т.2 а.с. 163).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦПК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих ОСОБА_10 народних депутатів (житловий фонд місцевих ОСОБА_10) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством України, цим Кодексом. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ч.3 ст. 34 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_10.

Відповідно до ст. 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Відповідно до ст. 42 ЖК України жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обовязки, що витікають із договору найму житлового приміщення.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами), вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з»ясувати чи дотриманий порядок при їх вселення, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_7 видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» N2482-XII від 19 червня 1992 року, з відповідними змінами і доповненнями, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. ОСОБА_17 загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про усунення ОСОБА_7 перешкод у користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_6 у Дніпродзержинську, з боку ОСОБА_6, виселення останнього із самовільного зайнятого вказаного жилого приміщення, без надання йому іншого житла, та вселення ОСОБА_7 у спірне житлове приміщення. Крім того, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та правомірно відмовив у його задоволенні.

Твердження апелянта про те, що він, начебто, з 2004 року постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_4 у Дніпродзержинську однією сім»єю разом із своїм братом ОСОБА_8 та вів з ним спільне господарство, - є недоведеними і спростовуються фактом реєстрації ОСОБА_6 у відповідний період часу за іншими адресами у м. Дніпродзержинську, показами допитаних місцевим судом свідків.

Районний суд обґрунтовано не взяв до уваги акти про постійне проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2005 року до 2010 року, що видані ТОВ «Крона», і написані особисто позивачем за первісним позовом, оскільки вони також складалися на підставі свідчень мешканців будинку ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_16 допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19, яка проживає на четвертому поверсі будинку в квартирі № 16, пояснила, що ОСОБА_6 дійсно іноді приходив до брата ОСОБА_8 в гості до 2004 року, вона бачила ОСОБА_6 в підїзді один раз на тиждень після того, як ОСОБА_8 захворів, про те, що ОСОБА_6 проживав разом із братом ОСОБА_8 з 2004 року їй відомо лише зі слів самого ОСОБА_6, і вона не може стверджувати, що позивач дійсно з 2004 року проживав у спірній квартирі, і їй не відомо, чи був у братів спільний бюджет.

Колегія наголошує, що показання свідка ОСОБА_18, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, була сусідкою ОСОБА_8, добре знає його брата ОСОБА_6, і яка дала суду свідчення про те, що ОСОБА_6 ходив до магазину та придбавав продукти, - не доводять факту постійного проживання позивача за первісним позовом у спірній квартирі та факту ведення ОСОБА_6 і ОСОБА_8 саме спільного господарства, у розумінні діючого законодавства.

Крім того, доведеність факту потреби ОСОБА_8, за станом здоров»я, у сторонньому догляді та постійному медикаментозному лікуванні, що підтверджується висновком ЛКК №769 від 10 липня 2010 року (т.1 а.с. 59), не свідчить про те, що відповідний догляд померлому було надано саме позивачем за первісним позовом.

Зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_6 разом із своїм братом ОСОБА_8 однією сімєю в спірній квартирі, факту користування позивачем нарівні з наймачем ОСОБА_8 всіма правами та несення ним всіх обовязків, що витікають із договору найму житлового приміщення, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_8 надав згоду на вселення позивача ОСОБА_6, як члена своєї сімї, на займане ним житлове приміщення, у суду відсутні підстави для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 разом з померлим ОСОБА_8 однією сімєю, в квартирі по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську, відсутні підстави і для визнання за ОСОБА_6 права користування жилим приміщенням в спірній квартирі та для реєстрації ОСОБА_6 в цій квартирі.

Враховуючи, що ОСОБА_6 не має права власності чи користування спірною квартирою, він не є належним позивачем за первісними позовними вимогами, у задоволенні яких місцевий суд правомірно відмовив, щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська № 141 від 19 травня 2010 року про надання в користування ОСОБА_9 квартири по пр. Перемоги, 25/5, про визнання недійсним ордеру № 22 від 25 травня 2010 року, виданого на підставі рішення Дніпровського виконкому № 141 від 19 травня 2010 року на житлове приміщення по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську на імя ОСОБА_9, про визнання недійсним розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради № 5/496 від 27 вересня 2010 року про передачу у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_7 житлового приміщення по пр. Перемоги, 25/5, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло по пр. Перемоги, 25/5, яке видане на підставі розпорядження Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради №5/496 від 27 вересня 2010 року на імя ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Крім того, що стосується надання спірної квартири після її вивільнення ОСОБА_9 та його дружині ОСОБА_7, то місцевий суд, дослідивши представлені докази та надавши їм належної правової оцінки, дійшов обґрунтованого висновку, що дії виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську повністю відповідали вимогам діючого законодавства, а також правильного висновку про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», правомірно набули право спільної часткової власності на квартиру по пр. Перемоги, 25/5 в м. Дніпродзержинську.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді