АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2287/14 Головуючий 1 інст.: Бабенко Ю.П.
Справа № 644/8952/13ц Доповідач : Піддубний Р.М.
Категорія - «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Швецової Л.А.

при секретарі: Руссу К.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У вересні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 01 серпня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL - 702/125/2006, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 29 000 доларів США та зобов'язалась повернути вищевказану суму у строк до 02 серпня 2021 року відповідно до графіку платежів, а також сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 10,50% річних. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТБ Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до вказаного договору, в тому числі й за договором кредиту, укладеним з ОСОБА_1 Посилаючись на те, що відповідачка взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 01 серпня 2013 року складається з: 23 765,76 доларів США (189 959 грн. 71 коп.) заборгованості за кредитом, 868,05 доларів США (6 938 грн. 32 коп.) заборгованості за процентами та 889 463 грн. 24 коп. нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «ОТП Факторинг України», перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження набуття ним у передбаченому законом порядку права вимоги за укладеним між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (АКБ «Райффайзенбанк Україна») та ОСОБА_1 кредитним договором, а тому відсутні підставі для стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» виниклої у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань заборгованості.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 01 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL - 702/125/2006, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 29 000 доларів США та зобов'язалась повернути вищевказану суму у строк до 02 серпня 2021 року відповідно до графіку платежів, а також сплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені договором платежі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТБ Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до вказаного договору, в тому числі й за договором кредиту № МL - 702/125/2006, укладеним 01 серпня 2006 року з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору сторони передбачили, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки.

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Встановивши, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами ОСОБА_1 належним чином не виконала, право вимоги до боржника за укладеним 12 листопада 2010 року від ПАТ «ОТП Банк» перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01 серпня 2013 року складається з 189 959 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 6 938 грн. 32 коп. заборгованості за процентами, а також 889 463 грн. 24 коп. нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань.

Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як убачається із матеріалів справи, заборгованість відповідачки за кредитом становить 189 959 грн. 71 коп., а розмір нарахованої позивачем пені за порушення виконання зобов'язань за договором - 889 463 грн. 24 коп.

Оскільки розмір нарахованої позивачем пені за порушення виконання зобов'язань за договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 до 189 000 грн.

За таких обставин апеляційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором № МL - 702/125/2006 від 01 серпня 2006 року у розмірі 385 898 (триста вісімдесят п'ять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) гривень, яка складається з: 189 959 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 6 938 грн. 32 коп. заборгованості за процентами та 189 000 грн. пені за порушення виконання зобов'язань.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» 5 268 грн. судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді