15.12.2014 Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - Скотаря А.Ю., при секретарі - Кречетовій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В забезпечення виконання договору ОСОБА_2 в розписці зазначив, що в разі неповернення боргу він передає у власність позивача належний йому автомобіль «Фольксваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1.
До теперішнього часу відповідач борг не повернув, ухиляється від цього, отже позивач просить визнати за собою право власності на вказаний автомобіль.
До суду представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг та просив ухвалити заочне рішення в разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини.
До теперішнього часу борг не повернуто, доказів зворотного суду не надано.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Не дивлячись на назву позовної заяви - «про стягнення боргу за договором позики» в позовних вимогах ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на автомобіль, переданий йому під залог позичальником та належний останньому та анулювати всі попередні документи на право власності на вказаний автомобіль.
Згідно ст. 13 Закону України «Про заставу» (далі Закон) у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.
Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення, відповідно до ст. 14 Закону, тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.
Враховуючи, що сторонами не дотримано форми договору застави щодо його нотаріального посвідчення, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову.
Також слід зазначити, що діюче цивільне законодавство передбачає можливість звернення стягнення на предмет застави, проте не дозволяє визнати на нього право власності в разі невиконання забезпеченого заставою зобов'язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 589-590, 629 ЦК України, ст.ст. 13, 14 Закону України «Про заставу», -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, що приймала участь у справі, але не була присутньою під час оголошення рішення в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя А.Ю. Скотар