Справа № 591/8369/13-ц
Провадження № 2/591/80/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Зарічний районний суд м.
Суми у складі: головуючого - судді
Сибільова О.В.,

за участю
секретаря - Кірілової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом і свої уточнені вимоги мотивує
тим, що з 19 лютого 1993 року до 20 березня
2007 року перебував з відповідачкою в
шлюбу. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
відповідачкою, а позивач на його
утримання сплачує аліменти. На праві
спільної сумісної власності позивачу -
ОСОБА_1, відповідачці - ОСОБА_2 та їх
неповнолітньому сину - ОСОБА_4 належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Оскільки всі витрати за період з 01
листопада 2010 року по 01 вересня 2013 року
(житлово-комунальні послуги) в сумі 19 922
грн. 71 коп. сплачені позивачем
самостійно, просить ухвалити рішення,
яким стягнути з відповідача 2/3 частини
їх розміру, що становить 13 281 грн. 80 коп.,
оскільки вважає, що сплата ним
аліментів охоплює в тому числі і
обов'язок по утриманню житла, яким
володіє дитина (а.с. 81).

Позивач в судовому засіданні
уточнений позов підтримав в повному
обсязі, просив справу розглядати в
межах заявлених ним позовних вимог,
виходячи із суми сплачених ним коштів в
сумі 19922,71 гривень (а.с. 157).

Представник відповідачки в
судовому засіданні позов визнав
частково, зокрема, не оспорюючи суми
сплачених позивачем коштів, він не
погоджується з часткою витрат на
утримання житла, яку відповідачка
повинна відшкодувати позивачу,
оскільки співвласником квартири є
неповнолітній син сторін, тому
відповідачка повинна сплатити не 2/3, а
? частини сплаченої позивачем, за
період з 01 листопада 2010 року по 01
вересня 2013 року, вартості
житлово-комунальних послуг.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, вважає що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, з 19 лютого 1993 року по
20 березня 2007 року сторони перебували в
шлюбі (а.с. 8, 8а). Від шлюбу мають дитину -
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На праві спільної сумісної власності
позивачу - ОСОБА_1, відповідачці - ОСОБА_2
та їх неповнолітньому сину - ОСОБА_4
належить квартира, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло (а.с. 10), в якій вони зареєстровані
(а.с. 9).

Згідно довідки, наданої ТОВ
«Сумський розрахунковий центр» за
адресою: АДРЕСА_1, було нараховано: за
період з 01.11.2010 р. по 01.09.2013 р. 12 125 грн. 24
коп. - витрат за гаряче водопостачання,
опалення та абонплату ОПТ, 4 506 грн. 68
коп. - витрат за холодну воду та
каналізацію; за період з 01.07.2011 р. по
01.09.2013 р. 2 061 грн. 34 коп. - квартплати, 376
грн. 74 - витрат за вивіз сміття, та за
період з 01.10.2011 р. по 01.09.2013 р. 51 грн. 06 коп.
витрат за утилізацію ТПВ ( а.с. 85-96 ).

З інформації наданої ПАТ
«Сумигаз», слідує, що за період з 01.11.2010
р. по 01.09.2013 р. по особовому рахунку
НОМЕР_1 була проведена оплата за
спожитий природний газ в сумі 801 грн. 65
коп. (а.с. 97).

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 в період з 01.11.2010 р. по 01.09.2013
самостійно сплатив 21 297 грн. 92 коп.
витрат за користування житловою площею
та комунальні послуги, що
підтверджується наданими квитанціями
(а.с. 98-128).

Оскільки сторони не заперечували суми
сплачених позивачем коштів, як і
погодились з тим, що суд повинен
вирішувати справу в межах заявлених
позивачем вимог (а.с. 157), тобто виходячи
з суми сплаченої позивачем загальної
суми коштів (та документально
підтверджених) в розмірі 19922,71 гривень,
за приписами ст.ст. 11, 174 ЦПК України, суд
вважає доведеною позивачем саме цю
загальну суму сплачених коштів, і
вирішує спір з урахуванням саме цієї
суми.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Ст. 369 ЦК України передбачає, що
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Ст. 10, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачений обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором та
законом.

Це же обов'язок застережений і в
ст.ст. 151, 156 ЖК України.

Ст. 544 ЦК України визначено
можливість звернення зі зворотною
вимогою боржника, який виконав
солідарне зобов'язання до кожного з
решти боржників в солідарній частці.

Таким чином, обґрунтованими є
вимоги позивача стосовно стягнення
частини коштів, сплачених самостійно
позивачем на утримання спільного житла
та житлово-комунальних послуг за
квартиру АДРЕСА_1.

Стосовно розміру коштів, які
підлягають стягненню з відповідачки на
користь позивача, то в цій частині
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Ст. 177 СК України передбачено, що батьки
управляють майном, належним малолітній
дитині без спеціального на те
уповноваження.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

З наведених норм, суд робить висновок
про те, що аліментами є зобов'язання по
утриманню дитини, якими не охоплюється
сплата коштів за утримання власності
малолітньої дитини.

Оскільки суду не надано доказів про
наявність будь-яких угод чи
домовленостей про використання
спільної сумісної власності сторонами,
сплати коштів за його утримання чи
будь-яких інших домовленостей між
сторонами відносно того, що сплатою
аліментів на користь відповідачки
охоплюється і оплата наведених
позивачем коштів (і таких доказів у
позивача немає, що він сам підтвердив),
на думку суду, помилковим є твердження
позивача в частині необхідності
стягнення на його користь 2/3 частини
сплачених ним коштів за утримання
квартири, а тому позов підлягає
частковому задоволенню і на користь
позивача підлягає стягненню ? частина
зазначеної ним загальної суми - 9961
гривні 35 копійок.

Пропорційно до задоволених вимог,
за приписами ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
172 гривні 05 копійок.

На підставі ст.ст. 322, 368, 369, 544 ЦК України,
ст.ст. 151, 156 ЖК України, ст.ст. 177, 180 СК
України, ст.ст. 10, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», керуючись
ст.ст. 10-11, 15, 30, 57-60, 80, 88, 169, 174, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 кошти за утримання квартири
АДРЕСА_1 в сумі 9961 гривні 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 172 гривні 05 копійок.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Сибільов