Справа № 541/3641/13-ц
Провадження №2/541/112/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 січня 2014 року
Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області

в складі:

головуючої, судді
Куцин В.М.,

при секретарі
Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миргороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат
на дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
стягнення на свою користь половини
суми додаткових витрат, в розмірі 3665
гривень, які вона понесла на утримання
неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
батька дітей ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка
підтримуючи та доповнюючи позовні
вимоги пояснила. ОСОБА_2 є батьком дочок
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу
діти залишилися проживати з нею.
Відповідач не регулярно та не в повному
обсязі сплачує аліменти на утримання
дітей. Заборгованість на даний час
становить близько 16 тисяч гривень.
Дочка ОСОБА_3 навчається на заочній
формі навчання в Полтавському
кооперативному технікумі. Вартість
навчання за один семестр становить 1750
гривень. Дочка ОСОБА_4 є інвалідом
дитинства, в зв'язку з чим потребує
проведення регулярно обстежень та
медико-соціальної реабілітація, яку
дитина отримує в приватному
реабілітаційному центрі Монтессорі
«Соняшник». За проведення занять з
дочкою вона проводить оплату в розмірі
150 гривень за один день. Оплата на
вимогу Центру проводиться у формі
благодійної допомоги. За період з
вересня 2013 року по січень 2014 року вона
понесла додаткові витрати на суму 8060
гривень, половину яких в розмірі 4030
просить стягнути з відповідача на свою
користь.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав, просив відмовити в задоволенні
позову, оскільки він не має можливості
оплачувати додаткові витрати, так як не
являється приватним підприємцем, ніде
не працює, ніяких доходів не має, та має
значну заборгованість по виплаті
аліментів на користь позивачки. Крім
того, позивачка понесла додаткові
витрати на дітей без погодження з ним,
навчання старшої доньки на контрактній
основі та реабілітації дочки ОСОБА_4 в
приватному реабілітаційному центрі. В
той час як можлива реабілітація дитини
безоплатно в державних установах та
навчання на державній основі старшої
дочки. Більше того, згідно наданих
квитанцій позивачка вносила
благодійні внески реабілітаційному
Центу, які не є обов'язковими.

Заслухавши сторони, дослідивши
письмові докази по справі та
проаналізувавши їх в сукупності, суд
вважає, що заявлений позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвиток здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у шлюбі згідно свідоцтва
про шлюб та свідоцтва про розірвання
шлюбу (а. с. 4,5).

Відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1
є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно
до свідоцтв про народження дітей
(а.с.6,7).

Позивачка ОСОБА_1 проживає разом з
дочками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її
утриманні, що підтверджується довідкою
Миргородського КЖЕУ №8641 від 12.12.2013 року
(а.с.8).

Дочка ОСОБА_3 навчається в Полтавському
кооперативному технікумі 1-2 рівнів
акредитації на 1 курсі заочного
відділення з 01.09.2013 року. Відповідно до
договору про підготовку молодшого
спеціаліста укладеного позивачкою
ОСОБА_1, плата за надання освітньої
послуги за 1 семестр становить 1750
гривень (а.с.16,35). Оплата за 1 семестр
навчання здійснена 15.08.2013 року коштами
позивачки, що підтверджується
банківською квитанцією, зважаючи на
пояснення відповідача, що ним оплата не
проводилася (а.с23).

Дочка ОСОБА_4 згідно висновку
лікарняно-консультативної комісії є
інвалідом дитинства по вродженій
патології, за станом здоров'я потребує
постійного догляду, консультацій та
обстеження (а.с.11-13). Інвалідність
встановлена на період з 24.06.2008 року до
15.10.2024 року відповідно посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого управлінням
праці та соціального захисту
Миргородської міської ради (а.с.9).

Позивачкою 09.10.2013 року та 08.01.2014 року
проведена оплата за проведення
лабораторних генетичних досліджень
ОСОБА_4, вартість яких становить
відповідно 330 грн. та 730 грн. (а.с.17,18,40-43).

Оскільки судом встановлено, що
позивачкою понесені додаткові витрати
на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з
вересня 2013 року по січень 2014 року в
розмірі 1810 гривень, тому виходячи з
заявлених позовних вимог половина
витрат підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки.

Суд не може взяти до уваги твердження
відповідача, що відсутність постійного
доходу та наявність заборгованості по
сплаті аліментів є підставою для
відмови задоволенні позову, оскільки
факт не перебування на обліку в Центрі
зайнятості населення свідчить про
небажання працевлаштування, а не про
неможливість працевлаштування
відповідача. Тому суд даний факт та
факт не здійснення підприємницької
діяльності відповідачем (а.с.36,39) не
вважає обставинами, що дають підстави
для звільнення його від обов'язку брати
участь у додаткових витратах на дітей,
що викликані особливими обставинами.

Відповідно до протоколу психолого -
медико - педагогічної консультації від
11.10.2013 року, ОСОБА_4 рекомендовано
заняття з спеціалістами в центрі
ранньої соціальної та побутової
реабілітації (а.с.14).

Згідно умов договору №32 від 04.09.2013 року
укладеного позивачем та Громадською
неприбутковою організацією
соціального захисту Монтессорі-Центр
реабілітації дітей -інвалідів
«Соняшник», який наданий позивачем на
підтвердження своїх позовних вимог,
Центр забезпечує користувачеві
(дитині-інваліду ОСОБА_4) кваліфіковану
допомогу у проведенні навчання
ортофункціям, задоволення потреб
спілкування та зобов'язується надавати
якісні послуги в обсязі, який
відповідає можливостям Центру та
відповідно до потреб користувача.
Умовами договору не передбачено
проведення оплати батьками
користувачів за вказані послуги в
будь-який спосіб та розміри оплати.

Крім того в супереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України позивачем не надано будь-яких
об'єктивних доказів, які б
підтверджували, які саме надаються
послуги Центром та чи відповідає це
інтересам дитини, тобто чи потребує
ОСОБА_4 саме таких послуг і що отримання
таких послуг можливе лише в
недержавній установі. Як і не надано
доказів, що ці послуги були надані
Центром, і за їх надання Центр отримав
кошти від позивача та в якому розмірі.

Надані позивачем банківські квитанції
про щомісячне перерахування нею
благодійної допомоги на рахунок Центру
(а.с.19-22) на думку суду не може бути
належним та беззаперечним доказом
додаткових витратах на дитину, що
викликані її хворобою, і тому в
задоволенні позовних вимог про
стягнення половини суми благодійної
допомоги наданої позивачем необхідно
відмовити за безпідставністю.

При звернені до суду позивач була
звільнена від сплати судового збору. В
зв'язку з частковим задоволенням
позову, відповідно до ст.88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених позовних
вимог судовий збір підлягає стягненню
на користь держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 64, 88, 208, 209, 213-215,
294 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 - 905
(дев'ятсот п'ять) гривень додаткових
витрати на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
період з вересня 2013 року по січень 2014
року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 229 гривень 40 копійок
судового збору на користь держави від
сплати якого була звільнена позивач
при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області, через
Миргородський міськрайонний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Суддя: В. М. Куцин