Дата документу 29.10.2014
Справа № 334/9571/14-ц
Провадження № 2/334/3427/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м.Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Єфремовій Д.Ю.,

за участю прокурора Красулі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Третя особа: Орган опіки та піклування
районної адміністрації ЗМР по
Хортицькому району про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
обґрунтувавши позовні вимоги тим, що
05.11.1994 року зареєструвала шлюб з
відповідачем. Наприкінці 2002 року
рішенням суду шлюб було розірвано.
Свідоцтво про розірвання шлюбу було
отримано 17 червня 2004 року. ІНФОРМАЦІЯ_1
року, вже після розірвання шлюбу з
відповідачем, у ОСОБА_1 народився син -
ОСОБА_2, батьком дитини було записано
колишнього чоловіка - ОСОБА_3. Фактично
шлюбні відносини між подружжям було
припинено до народження ОСОБА_2.
Відповідач життям сина не цікавиться,
не приймає участі у його вихованні.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить
суд позбавити ОСОБА_3, батьківських
прав відносно його неповнолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка,
наполягаючи на позові доводила суду,
що у свідоцтві про народження ОСОБА_2,
батьком зазначений відповідач - ОСОБА_3.
Наприкінці 2002 року рішенням суду шлюб
між подружжям було розірвано, а задовго
до розірвання шлюбу сторони не
проживали однією сім'єю. В зв'язку з тим,
що під час реєстрації дитини свідоцтва
про розірвання шлюбу між подружжям не
було, органи реєстрації цивільного
стану, батьком дитини вказали
колишнього чоловіка, хоча біологічно
батьком дитини він не являвся. В
зв'язку з цим, відповідач жодної уваги
дитині не приділяє, не спілкується з
ним та не бажає цього робити.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував проти позовних вимог,
пояснив, що з ОСОБА_2 не спілкується та
не бажає цього робити, оскільки не
вважає його своїм біологічним сином,
так як він народився після припинення
шлюбних відносин з позивачкою.

Прокурор у судовому засіданні не
заперечував проти задоволення
позовних вимог, оскільки відповідач
визнав позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, а також дослідивши матеріали
цивільної справи у сукупності, суд
дійшов до висновку, що позов
пред'явлений обґрунтовано і підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.. 150 СК України батьки
несуть обов'язки по вихованню та
розвитку дитини.

Законом України «Про охорону
дитинства» батьки зобов'язані
виховувати дитину, пілкуватися про її
стан здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечувати
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти.

Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Законом передбачено, що у разі
встановлення судом не виконання
батьками своїх обов'язків, їх не
належного ставлення до дитини, батьки
можуть бути позбавлені батьківських
прав відносно дитини на підставі ст..164
СК України.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
визначено, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла 18 років, і тільки
з підстав, передбачених ст.. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

В судовому засіданні встановлено, що
05.11.1994 року сторони по справі
зареєстрували шлюб, наприкінці 2002 року
рішенням суду даний шлюбу було
розірвано. Після розірвання шлюбу у
позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився
син - ОСОБА_2, в зв'язку з тим, що в неї
було відсутнє свідоцтво про розірвання
шлюбу, батьком дитини було записано
відповідача, хоча біологічно він ним не
являвся. Відповідач з 2003 року лише один
раз бачив дитину, жодної уваги йому не
приділяє, не цікавиться його станом
здоров'я, не піклується про нього, не
спілкується з ним та не бажає цього
робити, оскільки не вважає себе
біологічним батьком даної дитини.
Позивачка в судовому засіданні
підтвердила, той факт, що відповідач не
являється біологічним батьком ОСОБА_2.

Таким чином з огляду на зазначене із
врахуванням того, що відповідач не є
біологічним батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за необхідне
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 150, 155, 164 СК України,
ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 228, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Третя особа: Орган опіки та піклування
районної адміністрації ЗМР по
Хортицькому району про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
батьківських прав відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.Ю.Козлова