Справа № 510/1331/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2014 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

· при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, розмір аліментів не оспорював, просив про розгляд справи без його участі.

Позивачка ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб сторін; копія свідоцтв про народження дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; довідка виконкому Ренійської міської ради від 29.07.14р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідача ОСОБА_2, який є батьком дітей, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу непорозумінь, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим поступово втратилися почуття любові та поваги. Фактично сторони проживають разом. Ними неодноразово робилися спроби щодо примирення, однак, вони позитивних результатів не надали. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивачка наполягає на його розірванні. Від шлюбу є неповнолітні діти донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, питання щодо утримання та виховання яких позивачка вирішує самостійно. Діти мешкають разом із батьками, проте доглядає та утримує їх позивачка. Відповідач допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча, як батько зобовязаний це робити, має таку матеріальну можливість, працює начальником Ізолятора тимчасового тримання Ренійського РВ ГУМУС України в Одеській області.

Таким чином, неповнолітні діти потребують матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше на кожну дитину 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2014 року до 17.11.2026 року, тобто до досягнення донькою повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 31.08.2029 року, тобто до досягнення сином повноліття.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони хоча і проживають разом, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу.

Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим

прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У наданій суду заяві позивачка просила після розірвання шлюбу з відповідачем залишити за нею шлюбне прізвище «Тяка». На підставі вищевказаних положень законодавства суд задовольняє вимоги позивачки щодо обрання прізвища після розірвання шлюбу.

У звязку із ситуацією, що склалася на момент розірвання шлюбу (догляд та знаходження на утриманні дітей матірю з моменту фактичного розпаду сімї), суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матірю.

Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення позивачки і інтереси дітей, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Георгіу») ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.07.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 98, що мають двох неповнолітніх дітей, розірвати.

Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити її шлюбне прізвище «Тяка».

У звязку із обставинами, що склалися на момент розірвання шлюбу, суд визначає, що неповнолітні діти донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишаються проживати із матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 30.07.2014 року до 17.11.2026 року, тобто до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, а потім стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 31.08.2029 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник