Справа № 434/5651/13-ц
Провадження № 2/434/664/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2014р. Артемівський районний суд
м. Луганська

в особі судді
Селезньової Т.В.,

при секретарі
Піддубняк О.В.,

розглянувши у
судовому засіданні в м. Луганську
цивільну справу

за позовом Луганської міської ради

до ОСОБА_1 ,

третя особа ПАТ «Луганський
ливарно-механічний завод» ,

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, відшкодування
шкоди,

встановив:

Позивач просить суд зобов'язати
відповідачку ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 0,0956 га за адресою
АДРЕСА_1, з якої площею 0,0456га шляхом
знесення огорожі та елементів
благоустрою прилеглої території
(кам'яних та дерев,яних споруд) та
площею0,0500га шляхом демонтажу
тротуарної плитки; стягнути з
відповідачки на рахунок Держбюджету
Артемівського району м. Луганська 7722,34
грн. шкоду, заподіяну самовільним
зайняттям земельної ділянки, і судові
витрати.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що вказана ділянка є
прилеглою до ділянки, що знаходиться у
власності відповідачки на підставі
державних актів, ніяких дозволів на
зайняття даної ділянки загальною
площею 0,0956га позивач відповідачці не
надавав, дана ділянка самовільно
захоплена відповідачкою, а тому має
бути звільнена. Дана ділянка
складається з території, яку
відповідачка обнесла парканом-
капітальною спорудою з цегли, дерева та
металевих конструкцій на фундаменті, і
приєднала до належної їй ділянки,
утворивши єдиний комплекс
комерційного призначення, і на даній
ілянці звела споруди із дерева і
каміння, тому звільнити захоплену
території слід у спосіб знесення
паркану і споруд, зведених
відповідачкою на захопленій території;
крім того площа 0,0500га, що знаходиться
поза територією, обнесеною парканом, і
яка також самовільно захоплена
відповідачкою, уявляє собою укладену
тротуарною плиткою парковочну
площадку перед входомзаїздом на
обнесену парканом територію, де
розташований комерційний заклад.
Розмір шкоди визначався за
встановленою методикою таких
розрахунків.

Відповідачка позов не визнала, не
оспорюючи того факту, що нею зайнято
певну площу - вказану позивачем- що
розташована біля земельної ділянки, на
яку оформлено державний акт про право
власності, але дана площа зайнята не
самовільно, а за згодою позивача
луганської міськради, з якою укладено
договір про співробітництво щодо
благоустрою даної території, і за
згодою ЛМЗ- у користування якого було
передано вказану ділянку; заперечуючи
проти позову представник відповідача
пояснив, що вказана територія є
прилеглою до ділянки, що є у власності
відповідачки, що мешканці сусіднього
багатоповерхового будинку звернулись
до відповідачки з проханням здійснити
благоустрій вказаної території,я кА до
цього знаходилась у занедбаному стані-
був смітник, калюжі і бездоріжжя; що
вказана територія відповідачка
благоустроєна, а саме відповідачка на
ній звела споруди - дитячий майданчик,
який разом з іншою належною
відповідачці територією обнесений
парканом, але в даному паркані є
хвіртка з боку будинку, щоб на
територію могли проходити діти з
даного будинку і користуватись
створеним для них дитячим майданчиком,
що паркан був зведений саме в інтересах
дітей, щоб ті не вибігали на дорогу.
Також відповідач вважає, що позивач
міська рада не має права вимагати
звільнення даної території- як їй
неналежної, а користувач вказаної
ділянки- ДМЗ- дав згоду на зведення
даних споруд і проти цього не
заперечує.

Третя особа заперечень проти позову не
подала, самостійних вимог не заявила.

Позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав:

З наданих доказів встановлено, що
відповідачці належить на праві
власності земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_1, площею 0,0914га, державний акт на
дану ділянку був виданий попередньому
власнику 30.12.2008р. ОСОБА_3, і ділянка
площею 0,0189га - яка належить
відповідачці на підставі державного
акту на ім.,я відповідачки , виданого на
підставі рішення Артемівської ради від
9.12.2010р. з державних актів і з
планово-картографічного матеріалу
видно, що вказані дві ділянки уявляють
собою єдиний масив; суміжні
користувачі: ділянка будинку №230 по
вул.. Леніна, ділянка по пров. 1-му
ленінському, ділянка будинку №234 по
вул.. Леніна, землі міста Луганська.
Спірна самовільно зайнята земельна
ділянка площею 0,0956га приєднана до
належної відповідачці земельної
ділянки і ввібрала до себе землі м.
Луганська і частково - частину
земельної ділянки, прилеглої до
багатоповерхового жилого будинку
АДРЕСА_2, який раніше знаходився на
балансі третьої особи Луганського ЛМЗ.

Згідно акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 29.03.2013р. ,
проведеної Державною інспекцією в
Луганській області , - виявлено, що
земельна ділянка, яка забудована та
обнесена парканом загальною площею
0,1559 га (згідно акта обстеження,
встановлення меж, визначення площі та
конфігурації земельної ділянки
Луганського комунального
землевпорядного підприємства від
14.05.2012 року за № 45), використовується
ОСОБА_1, з якої в приватній власності
ОСОБА_1 знаходяться дві земельні
ділянки площею 0,0914 га - під житловими
будівлями (Державний акт на право
власності на земельну ділянку від
21.10.2010 року № 80001, серія ЯЗ № 053476), а
площею 0,0189 га - під садівництво
(Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 25.05.2011 року №
00689, серія ЯЛ № 403818). Також
виявлено факт самовільного зайняття
земельної ділянки площею 0,0456 га з
огорожею та благоустроєм вказаної
території, з якої земельна ділянка
площею 0,0307 га накладається на
Державний акт ПАТ «Луганський ливарно -
механічний завод» (житлова будівля
АДРЕСА_2). Крім цього додатково до
вищезазначеної земельної ділянки
площею 0,1559 га перед основною будівлею,
самовільно збудована парковка для
автотранспорту загальною площею 0, 0500
га. Отже, правовстановлюючі документи
на земельні ділянки площами 0,0456 га та
0,0500 га відсутні, що є порушенням вимог
ст.ст. 125, 125 Земельного кодексу України.

Згідно відповіді директора
Луганського комунального
землевпорядного підприємства
Галицького Ю.В. від 10.06.2013 р. № 363 в ході
обстеження земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що
земельну ділянку площею 0,1559 га
забудовано та обнесено парканом, з
даної земельної ділянки у приватній
власності ОСОБА_1 перебуває земельна
ділянка площею 0,0914 га - під житловими
будівлями; земельна ділянка площею 0,0189
га - під садівництвом, та самовільно
зайнята земельна ділянка площею 0,0307 га
накладається на договір на право
тимчасового користування землею (в
тому числі на умовах оренди) від 05.12.1995
р. державна реєстрація від 14.12.1995 р. № 1229
ЗАТ «Луганський ливарно - механічний
завод» (житлова будівля АДРЕСА_2). До
того ж перед фасадом збудована
парковка, яка має площу 0,0500 га.
(вимощена тротуарною плиткою).

Фактично відповідачка не заперечує
факту зайняття нею крім належної їй на
підставі державних актів також і
прилеглої території, на яку у неї не
оформлені належні документи, що
надавали б їй право на зайняття і
користування даною ділянкою. Даний
акт перевірки держінспекцією
відповідачем не оспорений і на даний
час є чинним, не скасований.

Згідно акту обстеження земельної
ділянки від 4.07.2013р.- вказана земельна
ділянка за адресою АДРЕСА_1, уявляє
собою ділянку площею 0,0456га, огороджену
металевим парканом , на земельній
ділянці розташовані елементи
благоустрою, кам,яні альтанки,
дерев,яна споруда та дерев,яний дитячий
майданчик; земельна ділянка площею
0,0500га замощена тротуарною плиткою.

Таким чином, встановлено, що
відповідачка самовільно зайняла
вказану у позові ділянку і
користується нею в своїх цілях.
Посилання представника відповідача на
те, що на даний час відповідач
займається оформленням документів ,
необгрунтовані, нічим не підтвердженні
і судом до уваги не приймаються,
оскільки на даний час у відповідачки
нема документів, що підтверджували б
наявність у неї прав на вказану
земельну ділянку.

На підставі даного акту держінспекція
відправляла відповідачці повідомлення
і припис (від 29.03.2013р.) щодо виявлених
порушень і щодо усунення порушення у
строк до 29.04.2013р.

Згідно акту від 30.04.2013р. припис
відповідачем не виконаний, і виявлене
перевіркою порушення відповідачем не
усунуто.

Повторно держінспекцією відправлено
відповідачці повідомлення і припис
(від 30.04.2013р.) щодо виявлених порушень і
щодо усунення порушення у строк до
30.05.2013р.

Згідно акту від 7.06.2013р. припис
відповідачем не виконаний, і виявлене
перевіркою порушення відповідачем не
усунуто.

Позивач позов до суду подав 18.07.2013р.

На даний час відповідач не звільнив
самовільно зайняту ділянку і вимог,
зазначених у приписі, не виконав.

Згідно звернення ПАТ «Луганський ЛМЗ»
від 27.11.2012р. - керівник підприємства
звернувся до міського голови з заявою
про розірвання договору №1229 від 5.12.1995р.
, зареєстрованого 14.12.2012р. (договору на
право тимчасового користування
землею), згідно якого заводу у
тимчасове користування була передана
ділянка за адресою АДРЕСА_2 для
розміщення житлового будинку, у зв,язку
з тим, що квартири у будинку
приватизовані, нежилі приміщення
будинку не належать заводу, і тому для
ПАТ ЛЛМЗ відпала необхідність в
користуванні даною ділянкою
(прибудинковою територією).

Зі слів сторін вказана заява на даний
час по суті не розглянута. На даний час
вказана ділянка іншим особам у
користування не передана, являється
прибудинковою територією сусіднього з
відповідачкою багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно положень ЗКУ дана земельна
ділянка є у державній власності до
вирішення питання про її передачу у
комунальну власність, і згідно
перехідних положень до ЗК України-
розпоряджається даними землями в межах
населеного пункту орган місцевого
самоврядування , в даному випадку
Луганська міська рада. Тому Луганська
міська рада є належним позивачем за
даними позовними вимогами, в тому числі
і щодо звільнення частини земельної
ділянки - прибудинкової території
сусіднього будинку.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
подав такі докази:

Відповідач посилається на лист
мешканців будинку АДРЕСА_2, згідно
даного листа на ім.,я ОСОБА_1 від
16.05.2011р. - мешканці будинку висловили,
що не заперечують проти розміщення
дитячого майданчика перед будинком з
подальшим благоустроєм прилеглої
території (лист підписаний більшістю
мешканців будинку, печатка, яка б
посвідчувала дійсність підписів,
відсутня.

Відповідачем також надано лист від
імені ОСОБА_1 на ім.,я генерального
директора ПАТ «Луганський ЛМЗ» від
24.06.2011р., в якому вона просила на
підставі звернення мешканців будинку
АДРЕСА_2 дозволити розміщення дитячого
майданчика на території земельної
ділянки, яка знаходиться біля будинку
АДРЕСА_2 , з подальшим благоустроєм
прилеглої території. На даному листі є
резолюція від 8.07.2011р. про дозвіл.

Відповідачем також представлено суду
договір про співпрацю у сфері
соціального партнерства № 41012 -001 від
20.09.2012р. між Луганським головою
Кравченком С.І. і ОСОБА_1 Згідно даного
договору, він укладений на засадах
взаємної поваги і співробітництва,
враховуючи необхідність розвитку
соціальної сфери м.Луганська, в тому
числі шляхом організації дитячого
дозвілля та відпочинку. Фізична особа з
метою поліпшення соціальних умов
м.Луганська, зокрема в районі вул..
Леніна, здійснює облаштування дитячого
майданчику для відвідування більш ніж
30 дітьми з прилеглої території. Цей
договір укладений на час, протягом
якого сторони будуть зацікавлені у
спільній діяльності. Зміни до договору
можуть бути внесені за взаємною згодою
сторін у вигляді додаткових угод.

Таким чином, суд вважає, що наданими
відповідачем документами не
підтверджується наявність у
відповідачки законних підстав для
зайняття спірної ділянки. Як видно з
даних документів, мешканці сусіднього
будинку просили благоустроїти
прибудинкову територію, а саме
розмістити перед будинком для дітей
дитячий майданчик; саме на розміщення
дитячого майданчика біля житлового
будинку було надано дозвіл користувача
ділянки- ПАТ «Луганський ЛМЗ». Договір
з міською радою також був укладений на
влаштування дитячого майданчика для
відвідування понад 30 дітей,- з метою
розвитку соціальної сфери шляхом
організації дитячого дозвілля і
відпочинку для дітей міста- з прилеглої
території. Разом з тим, як видно з
наданих доказів, і фактично дану
обставину не заперечує відповідач, на
зайнятій ділянці відповідач ,
влаштувавши приладдя для дитячого
майданчика, крім того також влаштував
кам,яні альтанки - як складову частину
комерційного підприємства, - що не може
розглядатись як благоустрій
території, прилеглої до сусіднього
житлового багатоквартирного будинку;
крім того вказану територію відповідач
обніс парканом (капітальною спорудою),
приєднавши захоплену самовільно
територію до своїх володінь і
влаштувавши таким чином єдину з
комерційним закладом територію,
відокремлену від іншої прибудинкової
території сусіднього
багатоквартирного будинку, і
позбавивши таким чином вільного
доступу до дитячого майданчика. Дані
обставини вказують на те, що вказана
зайнята ділянка відповідачем
обладнана в особистих інтересах для
своїх клієнтів, а не з метою
організації дозвілля і відпочинку
дітей з сусідніх будинків (про що
зазначалось в укладеному з міською
радою договорі). Посилання відповідача
на те, що парканом територія дитячого
майданчика обнесена з метою безпеки
дітей (щоб не вибігали на дорогу), і що
діти з сусідніх будинків мають доступ
до дитячого майданчика через хвіртку,
влаштовану в паркані, є
необґрунтованими і такими, що
суперечать дійсним обставинам;
зокрема, як видно з наданих
фотознімків, і дану обставину не
оспорює відповідач, вказана ним
хвіртка на час обстеження була
зачинена з внутрішньої сторони, що
спростовує ствердження відповідача
про влаштування майданчика для дітей
сусіднього будинку і про вільний
доступ до майданчика мешканцям
вказаного будинку; відповідач дану
обставину пояснив тим, що на даний час
не завершено будівництво (що триває
понад рік) і що по закінченню
будівництва хвіртка буде відчинена і
доступ дітям буде надано, але такі
ствердження суд вважає нелогічними і
надуманими.

Жодних документів , які б вказували на
наявність у відповідача підстав для
обнесення вказаної території парканом-
відповідач суду не надав; а надані ним
документи не свідчать про згоду
міськради, користувача (заводу чи
мешканців будинку) на зведення паркану
, до того ж в певній частині
безпосередньо перед сусіднім жилим
будинком. Таким чином, відповідач ,
приєднавши до своїх володінь і
обгородивши спільним парканом
прилеглу територію, самовільно її
захопив і сам відвід вказану територію
у своє незаконне користування. І тим
самим обмежив можливість користування
і володіння даною ділянкою власника і
законних користувачів.

Встановлено, за самовільно захоплена
територія знаходиться частково і
безпосередньо перед сусіднім жилим
будинком АДРЕСА_2, і паркан влаштований
у такий спосіб, що між ним і частиною
фасаду багатоповерхового будинку
залишився прохід; паркан уявляє собою
споруду з каміння і дерева, металу,
заввишки близько двох метрів.

Відповідач посилається на те, що до
проведених ним будівельних робіт
вказана місцевість пустувала і уявляла
з себе захаращену сміттям і
рослинністю територію, він же дану
територію привів до ладу, тобто
благоустроїв. Разом з тим, дана
обставина не дає підстави відповідачу
самовільно розпоряджатись неналежною
йому територією, в тому числі і у такий
спосіб. Крім того, як видно з наданих
фотознімків, поза захопленою земельною
ділянкою, обнесеною парканом,- між
парканом і фасадом будинку АДРЕСА_2 -
знаходиться будівельне сміття, тобто
за парканом, яким огороджену територію,
- на іншій прибудинковій території
сусіднього жилого будинку благоустрій
відповідачем не виконаний, - що
спростовує вказану ним мету нібито
благоустрою прибудинкової території
сусіднього будинку, і вказує на дійсну
мету відповідачки- її суто особисті
інтереси щодо захопленої нею земельної
ділянки- всупереч укладеному з міською
радою договору, наданого відповідачем.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
справу лише в межах заявлених позовних
вимог і на підставі поданих суду
сторонами доказів.

В даному випадку встановлено, що
відповідачка самовільно зайняла
територію, прилеглу до належної їй
земельної ділянки , забудувала
самовільно захоплену ділянку в своїх
інтересах, чим порушила права власника
і законного розпорядника (користувача)
земель, і діяла в порушення ст..125,126 ЗК
України, якими передбачено порядок
набуття права на земельну ділянку.

Згідно ст.391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і
розпорядження своїм майном. Згідно
ст..152 ЗК України власник земельної
ділянки, землекористувач має право
вимагати усунення порушень його прав,
навіть якщо такі порушення не пов'язані
з позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав на
земельні ділянки здійснюється ,
зокрема відновленням стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, відшкодуванням збитків.

Згідно ст.212 ЗК України самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким чином, самовільно зайнята
земельна ділянка підлягає поверненню в
попередній стан, а самовільно зведені
на зайнятій ділянці споруди підлягають
знесенню за рахунок відповідача.

Разом з тим, враховуючи, що споруди, які
відносяться до дитячого майданчика і
за призначенням є спорудами для
організації дозвілля і відпочинку
дітей , тобто соціально-побутовими
спорудами для мешканців міста і
зокрема мешканців сусіднього
багатоквартирного будинку, враховуючи,
що вказані споруди (для дітей)
розташовані частково і на
прибудинковій території сусіднього
будинку, враховуючи наявність договору
з міською радою про співпрацю в галузі
розвитку соціальної сфери міста і
організації дитячого дозвілля,
враховуючи наявність дозволу
мешканців сусіднього будинку і третьої
особи на благоустрій прибудинкової
території і влаштування дитячого
майданчика на ній, суд вважає, що
недоцільним буде знесення дитячого
майданчика і споруд вказаного
цільового призначення. Наявність
споруд для дитячого дозвілля і
відпочинку (дитячого майданчика) не
може розглядатись як перешкода і
порушення прав власника і законного
користувача земельної ділянки, навпаки
відповідає їх інтересам. Тому суд не
вбачає підстав для покладення на
відповідача обов'язку по знесенню
вказаних споруд (рекреаційного
призначення- для дозвілля і відпочинку
дітей).

Так само суд не вбачає підстав для
покладення на відповідача обов'язку по
демонтажу тротуарної плитки, якою
замощено територію перед ділянкою,
належною відповідачці, - дана ділянка
уявляє собою вирівняну місцевість між
проїжджою частиною дороги і ділянкою
відповідачки. Саме по собі влаштування
під,їзду до домоволодіння не є
перешкодою і порушенням прав власника,
а наявність на землі у прохожому місці
тротуарної плитки без будь-яких
обмежень для доступу по всьому
периметру, без обнесення ділянки
парканом або іншими загородами, не є
перешкодою для користування даною
частиною ділянки для необмеженого кола
осіб (пішоходів, тощо). Як видно з
наданих фотознімків, дана місцевість
до замощення її плиткою не мала на собі
належного дорожнього покриття,
пустувала, тобто можна погодитись з
відповідачем у тому, що дана територія
фактично благоустроєна для
необмеженого числа осіб.

Таким чином, знесенню підлягає
споруджений відповідачкою у вигляді
капітальної споруди паркан з
цегли(каміння), дерева та металу по
всьому периметру захопленої території.
Крім того підлягають знесенню всі
споруди , зведені відповідачкою на
самовільно зайнятій ділянці (за
виключенням споруд дитячого
майданчика і тротуарної плитки).

Згідно наданого розрахунку розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, здійсненою за показниками ,
розрахованими для ділянок , що існують
у межах населеного пункту, розмір
заподіяної шкоди визначений у сумі
7722,34грн. Вказана сума підлягає
стягненню на підставі ст.. 212, 152 ЗК
України. Самі арифметичні розрахунки
відповідачем не оспорені і не
спростовані, судом визнаються
правильними.

Також стягненню з відповідача підлягає
судовий збір.

Керуючись ст. 213, 214, 218, 209 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково;

Зобов’язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 0,0956 га за адресою
АДРЕСА_1, з яких територію площею 0,0456га,
обнесену огорожею, шляхом знесення
огорожі та елементів благоустрою у
вигляді всіх споруд (за виключенням
споруд дитячого майданчика);

відмовити в позовних вимогах про
знесення елементів благоустрою на
вказаній території у вигляді споруд
дитячого майданчика і в позовних
вимогах про демонтаж тротуарної плитки
на території площею 0,0500га;

Стягнути з ОСОБА_1 7722,34грн. на рахунок
Держбюджету Артемівського району м.
Луганська , рр 0003 МФО 804013, іден. код
37991503, код платежу 24062100;

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі
229,40грн. на користь Луганської міської
ради, на ррахунок 3410, МФО 804013, код
35079336 УДКС у м. Луганську ГУДКУ в
Луганській області, одержувач
Управління Луганської міської ради з
питань земельних ресурсів.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Луганської області через
Артемівський районний суд м. Луганська.

Суддя

Т.В. Селезньова