Справа № 236/3334/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді
Мірошниченко О.В.

при секретарі
Коровченко Г.В.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Красний Лиман
Донецької області цивільну справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права спільної сумісної власності та
розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н ОВ И В :

09 грудня 2013 року до
Краснолиманського міського суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3
про визнання права спільної сумісної
власності та розподіл майна подружжя,
обґрунтувавши вимоги тим, що він
знаходився в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 3 жовтня 2009 року по 06
грудня 2013 року. Від подружнього життя
мають дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини між ними були
припинені в липні 2013 року. В період
шлюбу, спільного проживання і
спільного ведення господарства було
придбане майно на загальну вартість 12
000 грн.. Просив ухвалити рішення, яким
визнати майно спільною сумісною
власністю подружжя та розділити його.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав доводи викладені в
позовній заяві, просив їх задовольнити
, суду пояснив, що під час шлюбу з
відповідачем спільного проживання і
спільного ведення господарства ними
було придбане майно на загальну
вартість 12 000 грн., а саме холодильник
"Веко", вартістю 4000 грн.; телевізор "Samsung",
вартістю 2500 грн.; набір м'яких меблів
(диван, два крісла), вартістю 3500 грн.;
тумбочку під телевізор, вартістю 600
грн.; електрообігрівач, вартістю 400 грн.;
мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.;
електродуховку, вартістю 500 грн., з яких
він має право на ? частку вартістю 6000
грн. На теперішній час все майно
знаходиться за місцем проживання
відповідача, по АДРЕСА_1. Все зазначене
майно було придбане в кредит, який був
оформлений на його ім'я, та який він по
теперішній час сплачує. Крім того за
кошти, які він знімав з кредитної
картки їх сім'я купувала продукти
харчування, одяг для доньки, іграшки та
ліки для дитини, оскільки вважав, що
вони і далі будуть жити разом. Всі
платежі по кредитній картці вносив
лише він. На сьогоднішній день
залишилися несплаченими кредити на
суму 12 000 грн., тому вважає, що його
дружина має також кредитне
зобов'язання як і він на ? частку від 12
000 грн. в розмірі 6000 грн., але вказаний
кредит він зобов'язується сплачувати
самостійно. Тому просив визнати право
власності на все майно без виділа в
натурі відповідачу будь якої частки.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на
підставі договору про надання правової
допомоги (а.с. 75-77), в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала повністю та
просила їх задовольнити, навела доводи
аналогічні доводам позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги визнала частково, проти
визнання права спільної сумісної
власті власності на майно подружжя,
вартості майна на день розгляду справи
в суді, визначену позивачем не
заперечувала. Просила з урахуванням
інтересів малалітньої дитини поділити
сумісно нажите майно в натурі в
наступному порядку: видідлити їй майно
на загальну суму 6500 грн. , а саме
холодильник "Веко", вартістю 4000 грн. і
телевізор "Samsung", вартістю 2500 грн., а
позивачу ОСОБА_1 майно на сумму 5500 грн.:
набір м'яких меблів (диван, два крісла),
вартістю 3500 грн.; тумбочку під
телевізор, вартістю 600 грн.;
електрообігрівач, вартістю 400 грн.;
мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.;
електродуховку, вартістю 500 грн., проти
стягнення з неї суми компенсацій
різниці між ідеальними долями в майні в
розмірі 500 грн.не заперечувала. Про
оформлення позивачем кредитних карток
на його ім'я їй не чого не відомо,
кредити, якщо і були оформлені, то без
її згоди, кошти за вказаними кредитами
на потреби сім'ї не використовувалися
про їх їй снування їй стало відомо з
позовної заяви.

Дослідивши подані позивачем документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши
сторін і представника позивача,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду спору по суті,
суд встановив фактичні обставини та
відповідні їм сімейні правовідносини.

Судом встановлено наступне.

Між сторонами склалися сімейні
правовідносини: 03.10.2009 року між
позивачем та відповідачем було
укладено шлюб, зареєстрований
Яцьківською сільською радою м. Красний
Лиман Донецької області, актовий запис
№ 4 (а.с.15). Від шлюбу сторони мають
малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження (а.с. 14). Рішенням
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 06.12.2013 року
шлюб між подружжям ОСОБА_2 був
розірваний (а.с. 15).

В судовому засіданні знайшло
підтвердження придбання під час шлюбу
подружжям ОСОБА_2 телевізора SAMSUNG LE32D450G1,
вартістю 3520,00 грн.. який був придбаний
23.01.2012 року на підставі кредитного
договору, укладеного між ПАТ "Банк
Руский Стандарт" та ОСОБА_1 (а.с. 17).
Відповідач не заперечувала проти того,
що під час шлюбу вони з позивачем
придбали набор м'яких меблів (диван, два
крісла), тумбочку під телевізор,
електрообігрівач, мікрохвильову піч,
електродуховку та холодильник "Веко".
Крім того, позивач погодилась з
визначеною позивачем вартістю майна на
день розгляду справи в суді.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

На підставі ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Виходячи з викладеного суд приходить
до висновку що сторонами під час шлюбу
було придбані SAMSUNG LE32D450G1, вартістю 2500,00
грн., набір м'яких меблів (диван, два
крісла), вартістю 3500 грн.; тумбочку під
телевізор, вартістю 600 грн.;
електрообігрівач, вартістю 400 грн.;
мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.;
електродуховку, вартістю 500 грн.;
холодильник "Веко", вартістю 4000 грн. на
загальну суму 12000 грн., яке є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і
ОСОБА_3

Суд не приймає до уваги доводи позивача
в тій частині, що у зв'язку з тим що в
нього маються боргові зобов'язання
перед кредитною установою в розмірі 12000
грн., йому слід виділити все майно
подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

Судом установлено, що за кошти,
одержані ОСОБА_1 за укладеним в період
шлюбу договором споживчого кредиту з
банком ПАТ "Банк Руский Стандарт" було
придбано телевізор SAMSUNG, який є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 За таких
обставин суд приходить до висновку про
те, що зазначений кредитний договір
створив обов'язки щодо повернення
кредиту і для ОСОБА_3

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Крім того, судом встановлено, що між
ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Руский Стандарт"
були укладенні два Договори про
надання та використання платіжних
карток, якими він користувався
протягом 2012-2013 років.

Відповідно до рахунків-виписок за
договором № 97040910 карткового рахунку за
період з травня 2012 року по жовтень 2013
року (а.с. 22-35) розмір заборгованості на
10.10.2013 року складає 8426,50 грн. (а.с. 35)

Згідно до рахунків-виписок за
договором №94844324 карткового рахунку за
період з січня 2012 року по жовтень 2013
року (а.с. 36-54) розмір заборгованості на
21.10.2013 року складає 3660,29 грн. (а.с. 42).

Відповідач заперечувала проти того, що
їй було відомо про укладення позивачем
договорів про надання та використання
платіжних карток та відповідно
використання кредитних коштів на
потреби сім'ї.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Позивач ОСОБА_1 позовних вимог про
стягнення половини вартості
погашеного кредиту ОСОБА_1 не заявляв;
доказів в підтвердження існування
заборгованості чи повного погашення за
договором споживчого кредиту від 23.01.2012
року та договорами про надання та
використання платіжних карток та того,
що одержане за договорами про надання
та використання платіжних карток
фактично було використано на
задоволення потреб сім'ї суду не надав.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про розподіл майна з
урахуванням зобов'язання сплатити
кредит в розмірі 12000 грн. не
обгрунтовані і не підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Сторони добровільно не вирішили
питання про розподіл майна, тому суд
вважає, що спільне майно подружжя, з
урахуванням інтересів малолітньої
дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. слід
розділити в натурі в наступному
порядку: передати у власність ОСОБА_1:
набір м'яких меблів (диван, два крісла),
вартістю 3500 грн.; тумбочку під
телевізор, вартістю 600 грн.;
електрообігрівач, вартістю 400 грн.;
мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.;
електродуховку, вартістю 500 грн. на
загальну суму 5500 грн.; відповідно
ОСОБА_3 слід передати у власність
холодильник "Веко", вартістю 4000 грн.;
телевізор "Samsung", вартістю 2500 грн. на
загальну суму 6500 грн.

При цьому з ОСОБА_3 підлягає стягненню
на користь ОСОБА_1 різниця між
ідеальними долями в вартості спільного
сумісного майна в розмірі 500 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги
позивача були задоволені частково в ?
частині від заявлених позовних вимог в
сумі 12000 грн., з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 57,35 грн., що
складає 1/2 частку від понесених судових
витрат по сплаті судового збору
сплаченого в розмірі 114,70 грн. за подачу
заяви про забезпечення позову.

Крім того, з відповідача на користь
держави підлягає стягненю судовий збір
в розмірі 229,40 грн. з тих підстав, що за
нею було визнане право спільної
сумісної власності на майно подружжя
та віділено в натурі майно.

Відповідачем не надано доказів
понесених ним витрат на надання
правової допомоги, тому в цій частині
вимоги про компенсацію понесених
судових витрат не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст.ст. 57, 60, 61, 70, 71 СК
України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,
218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 майно:
холодильник "Веко", вартістю 4000 грн.;
телевізор "Samsung", вартістю 2500 грн.; набір
м'яких меблів (диван, два крісла),
вартістю 3500 грн.; тумбочку під
телевізор, вартістю 600 грн.;
електрообігрівач, вартістю 400 грн.;
мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.;
електродуховку, вартістю 500 грн.

Розділити спільне майно подружжя
наступним чином:

Передати у власність ОСОБА_1 майно на
суму 5500 грн.:

1. набір м'яких меблів (диван, два
крісла), вартістю 3500 грн.;

2. тумбочку під телевізор, вартістю
600 грн.;

3. електрообігрівач, вартістю 400
грн.;

4. мікрохвильову піч, вартістю 500
грн.;

5. електродуховку, вартістю 500 грн.

Передати у власність ОСОБА_3 майно на
суму 6500 грн.:

1. холодильник "Веко", вартістю 4000
грн.;

2. телевізор "Samsung", вартістю 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_2, 500 грн. -
різницю між ідеальними долями в
вартості спільного сумісного майна.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити в зв'язку з відсутністю
підстав.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_2, понесені
судові витрати по сплаті судового
збору 57,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі, якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя -