№ 2-205/410/2014
УХВАЛА

21 січня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Приходченко О.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особи публічне акціонерне
товариство «АктаБанк», публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк», публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» та публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» про
поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 грудня 2013 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2,
треті особи ПАТ «АктаБанк», ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та АТ «Дельта Банк» про
поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 грудня
2013 року позов було залишено без руху, а
позивачу запропоновано протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали
усунути недоліки, з метою усунення яких
позивачем 20 січня 2014 року було подано
виправлений позов.

26 грудня 2013 року позивачем було
подано до суду заяву про забезпечення
позову, в якій вона просила накласти
арешт на квартиру АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську, яка належить
відповідачу, та обладнання для
ливарної лабораторії з виготовлення
зубних протезів, яке знаходиться в
Стоматологічній поліклініці АДРЕСА_3,
яке належить відповідачу, оскільки в
провадженні суду знаходиться позов про
поділ майна подружжя, у добровільному
порядку вирішити спір відповідач не
бажає, тому існує реальна загроза
відчуження відповідачем спірного
майна, що згодом призведе до
неможливості виконання чи ускладнення
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
передбачено, що суд, за заявою осіб, що
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті встановлено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Арешт є видом забезпечення позову,
передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та
заяву про забезпечення позову, суд
вважає можливим накласти арешт на
квартиру АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську,
яка належить відповідачу, та
обладнання для ливарної лабораторії з
виготовлення зубних протезів, яке
знаходиться в Стоматологічній
поліклініці АДРЕСА_3, яке належить
відповідачу, оскільки в провадженні
суду знаходиться позов про поділ майна
подружжя, у добровільному порядку
вирішити спір відповідач не бажає, тому
існує реальна загроза відчуження
відповідачем спірного майна, що згодом
призведе до порушення прав позивача,
тому невжиття заходів забезпечення у
разі задоволення позовних вимог може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 152,
ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 197, ч. ч. 4, 5 ст. 209, ст. 210, п.
2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_2
(49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), до розгляду справи по суті.

Накласти арешт на обладнання для
ливарної лабораторії з виготовлення
зубних протезів, яке знаходиться в
Стоматологічній поліклініці АДРЕСА_3, і
належить ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), до
розгляду справи по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом п'яти днів
з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Суддя