Справа № 541/3430/13-ц
Провадження №2-о/541/3/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючого - судді
Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі
Литвиненко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миргороді
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 просила суд встановити
факт батьківства померлого ОСОБА_2
відносно неї. В обґрунтування заяви
посилається на те, що в свідоцтві про її
народження запис про батька відсутній,
в графі батько вказане лише ім'я
«ОСОБА_2». ЇЇ батьком був ОСОБА_2, а
матір'ю ОСОБА_3, але батьки проживали
разом без реєстрації шлюбу. Вона
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. При житті
ОСОБА_2 визнавав її своєю донькою,
опікувався та виховував, не ухилявся
від виконання батьківських обов'язків.
Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і вона
по заповіту після його смерті оформила
спадщину. Але виникло питання сплати
податку по спадковому майну. Оскільки в
свідоцтві про народження ОСОБА_2 не
зазначений її батьком, то вона як особа
, яка не є близьким родичем повинна
сплатити податок в сумі 5% від вартості
спадкового майна, в той час, як близькі
родичі звільнені від сплати такого
податку. Просила суд встановити факт
батьківства померлого ОСОБА_2 відносно
неї, тому що вона дійсно є його рідною
дочкою.

Представник заінтересованої особи
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області ОСОБА_4 не висловив заперечень
проти задоволення заяви ОСОБА_1

Заслухавши пояснення заявниці,
показання свідків, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що заява
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4) відкрилася спадщина
на належне йому майно, яке згідно
заповіту успадкувала ОСОБА_1,
підтвердженням чого є свідоцтво про
право на спадщину за заповітом (а.с.6).

В свідоцтві про народження заявниці в
графі «батько» записано лише ім'я
«ОСОБА_2» (а.с.9).

Заявниця з 1982 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, даний
шлюб розірвано в 1986 році (а.с.6; 3).

Пленум Верховного Суду України у п. 3
постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснив, що
судам при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася до 01 січня 2004 року,
необхідно застосовувати відповідні
норми КпШС України, беручи до уваги всі
докази, що достовірно підтверджують
визнання відповідачем батьківства, в
їх сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір»ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

У п.15 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року №5
«Про судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» із змінами передбачено, що
суд розглядає заяви про встановлення
факту батьківства в разі смерті особи,
яку заявник вважає батьком дитини, і
вирішує їх з урахуванням обставин,
передбачених ст.53 КпШС. Заяви про
встановлення фактів батьківства
розглядаються судом, якщо у свідоцтві
про народження певна особа не вказана
батьком дитини (наприклад, відповідно
до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини
проведено за вказівкою матері, яка не
перебувала у шлюбі, або ж такий запис
зовсім відсутній), і можуть бути подані
матір'ю, опікуном чи піклувальником
дитини або самою дитиною після
досягнення повноліття.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС
України 1969 року, батьківство може бути
встановлено у судовому порядку за
заявою дитини по досягненню нею
повноліття у випадку народження дитини
у батьків, які не перебували у шлюбі,
при відсутності спільної заяви батьків
до ЗАГСу.

В ст. 53 КпШС України зазначено, що при
встановленні батьківства суд бере до
уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем до народження дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, або докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону
встановлення судом батьківства може
мати місце в разі доведення хоча б
однієї із зазначених обставин:
спільного проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем або спільне виховання
чи утримання ними дитини або докази, що
з достовірністю підтверджують
визнання відповідачем батьківства.

Той факт, що померлий ОСОБА_2
визнавав своє батьківство відносно
заявниці, підтверджується виписками з
погосподарських книг Зуєвецької
сільської ради Миргородського району
за 1953-1958 рік (а.с.28-31).

З довідки Зуєвецької сільської ради
Миргородського району вбачається, що
ОСОБА_2 являвся уродженцем с. Зуївці
Миргородського району, був
зареєстрований та постійно проживав,
вів спільне господарство із дружиною
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2
та ОСОБА_6 проживали постійно разом в
незареєстрованому шлюбі та виховували
спільних дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Така
інформація надана на підставі по
господарських книг починаючи з 1950 року
по 2013 рік (а.с. 8).

Факт визнання батьківства ОСОБА_2
щодо позивачки підтвердили свідки
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, стверджуючи про
проживання її батьків однією сім'єю та
спільне виховання і утримання ними
дитини.

Зазначені показання свідків є
послідовними, узгодженими,
відповідають іншим доказам та
матеріалам справи.

Показання свідків щодо факту
батьківства узгоджуються із
зазначенням у свідоцтві про народження
позивача її по-батькові саме «ОСОБА_1».

На розсуд суду, зазначені докази
доводять факт батьківства ОСОБА_2 щодо
позивачки, оскільки вони свідчать про
те, що той від народження доньки
визнавав себе її батьком, та доводять
об'єктивність пояснень заявниці про те,
що її батьки проживали однією сім'єю. У
достовірності зазначених доказів
сумніву немає.

Будь-яких доказів, які б
спростовували доводи заявниці та
показання зазначених свідків не
надано, не містять їх і матеріали
справи.

Оцінюючи надані заявницею докази
у сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 дійсно визнавав
себе за життя батьком заявниці, брав
участь у її вихованні та утриманні
разом з матір'ю дитини, з якою проживав
однією сім'єю та вів спільне
господарство.

Встановлення вказаного факту для
заявниці має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 234, 256, 294 ЦПК
України, ст. 53; 55 КпШС 1969 року , суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був батьком ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Зуївці
Миргородського району Полтавської
області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційних скарг через
Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко