Справа № 466/3832/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

1 серпня 2014року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді
Білінської Г.Б.

при секретарі
Ярема О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
спонукання до виконання умов договору,
-

встановив:

11 червня 2014року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до
виконання умов договору.

Позовну заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на праві власності належала
квартира АДРЕСА_1 з коморою в підвалі
площею 5,4кв.м.

11.11.2013р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
договір простого товариства (спільної
діяльності). За умовами даного Договору
позивач і відповідач зобов'язувались
об'єднати майно та грошові кошти, а
також спільно діяти для пристосування
приміщень квартири АДРЕСА_1 під нежитло
з улаштуванням окремого входу,
орієнтовною площею - 44,3м.кв.

Для досягнення мети договору, сторони
зобов'язалися надати для реконструкції
належну їм в рівних частках по 1/2
квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти для
виконання зазначених робіт.

При підписанні зазначеного договору
сторони погодили, що з метою належного
його виконання - ведення спільних справ
доручається - ОСОБА_1, яка
зобов'язується вчиняти всі необхідні
дії, а саме: організовувати та
здійснювати контроль за проведенням
робіт, виготовити всі необхідні
документи та оформити право власності
кожного із учасників на частку майна,
створеного на умовах Даного договору
та розподілених у відповідності до
даного Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору простого
Товариства підтвердженням внесення
грошових коштів та майна є Акти, що
підписуються кожним із учасників
даного Договору.

На виконання умов Договору, сторонами
було внесено у спільну діяльність
квартиру АДРЕСА_1. Відповідач передав
позивачеві грошові кошти для
проведення реконструкції, оскільки
саме позивача було уповноважено на
ведення спільних справ.

Свій внесок у грошових коштів для
реконструкції позивач вніс шляхом
оплати за виконання робіт з
пристосування квартири під нежитлове
приміщення.

На виконання умов договору Позивач
звернулася в Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради для одержання
дозволу на використання зазначеної
квартири як нежитлової.

Наказом Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради від 16.12.2013р. №
537 дозволено використання приміщення
квартири АДРЕСА_1 як нежитлової.

Позивач уклав договір з
спеціалізованою будівельною
організацією на виконання робіт з
пристосування квартири АДРЕСА_1 під
нежитлове приміщення. Станом на даний
час всі роботи завершені, в результаті
чого створено нежитлове приміщення
площею 44,3кв.м. на АДРЕСА_1

Згідно п.4.1. Договору простого
товариства (спільної діяльності)
стороні погодили, що майно, (нежитлове
приміщення на АДРЕСА_1 площею 44,3кв.м.)
створене в результаті спільної
діяльності на умовах даного договору,
належатиме на праві спільної часткової
власності Сторонам, із наступиш
співвідношенням часток : Позивачу
належатиме - 1/2 частини приміщення,
Відповідач; належатиме - 1/2 частин
приміщення.

По завершенні робіт, у зв'язку з зміною
функціонального призначення
приміщення, виникла необхідність
внесення змін до правовстановлюючих
документів.

Згідно положень Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав н
нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 16
п.7), для внесення та реєстрації змін до
правовстановлюючих документів
потрібна заява від усіх власників.

Відповідач згоди на внесення змін у
правовстановлюючі документи не дає
мотивуючи свої дії тим, що Позивачем не
внесено в спільну діяльності грошових
коштів згідно умов договору, зокрема
внесення грошових коштів не
підтверджень двостороннім актом. Таким
чином Відповідач зазначає, що
переобладнання виконано внесені ним
кошти, відповідно його частку в
спільному майні потрібно збільшити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позов підтримала,
покликаючись на мотиви викладені в
позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнала та заперечила проти
задоволення позову, покликаючись на
мотиви викладені в письмових
заперечення, які долучені до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, з'ясувавши
дійсні обставини справи, права та
обов'язки сторін, дослідивши зібрані по
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов є підставним та його
слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.11.2013р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір
простого товариства (спільної
діяльності). За умовами даного Договору
позивач і відповідач зобов'язувались
об'єднати майно та грошові кошти, а
також спільно діяти для пристосування
приміщень квартири АДРЕСА_1 під нежитло
з улаштуванням окремого входу,
орієнтовною площею - 44,3м.кв.

На виконання умов Договору, сторонами
було внесено у спільну діяльність
квартиру АДРЕСА_1. Відповідач передав
позивачеві грошові кошти для
проведення реконструкції, оскільки
саме позивача було уповноважено на
ведення спільних справ.

На виконання умов договору Позивач
звернулася в Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради для одержання
дозволу на використання зазначеної
квартири як нежитлової.

Наказом Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради від 16.12.2013р. №
537 дозволено використання приміщення
квартири АДРЕСА_1 як нежитлової.

Відповідно до ст. 317 ЦК України -
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. В силу ст. 319 ЦК України - власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, а
згідно ст. 320 цього кодексу - власник має
право використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно п.4.1. Договору простого
товариства (спільної діяльності)
стороні погодили, що майно, (нежитлове
приміщення на АДРЕСА_1 площею 44,3 кв.м.)
створене в результаті спільної
діяльності на умовах даного договору,
належатиме на праві спільної часткової
власності Сторонам, із наступиш
співвідношенням часток : Позивачу
належатиме - 1/2 частини приміщення,
Відповідач; належатиме - 1/2 частин
приміщення.

По завершенні робіт, у зв'язку з зміною
функціонального призначення
приміщення, виникла необхідність
внесення змін до правовстановлюючих
документів.

Згідно положень Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав н
нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 16
п.7), для внесення та реєстрації змін до
правовстановлюючих документів
потрібна заява від усіх власників.

Відповідач згоди на внесення змін у
правовстановлюючі документи не дає
мотивуючи свої дії тим, що Позивачем не
внесено в спільну діяльності грошових
коштів згідно умов договору, зокрема
внесення грошових коштів не
підтверджено двостороннім актом. Таким
чином Відповідач зазначає, що
переобладнання виконано внесені ним
кошти, відповідно його частку в
спільному майні потрібно збільшити.

Взяте на себе грошове зобов'язання за
Договором простого товариства
(спільної діяльності) Позивач виконав
оплативши зазначеними коштами
виконання робіт по пристосуванню
квартири під нежитлове приміщення.

Згідно п.5.3. договору - відповідач
зобов'язаний надати максимальне
сприяння та виконувати всі вказівки
позивача, які є необхідними для
досягнення мети цього договору.

Згідно ст. 509 ЦК України - зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, згідно ст. 111
України, є договір, який в силу ст. 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового:
обороту або інших вимог, що за звичай
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1134 ЦК України -
внесене учасниками майно, яким вони
володіли на праві власності, а також
вироблена у результаті спільної
діяльності продукція та одержані від
такої діяльності плоди і доходи, є
спільною частковою власністю
учасників, якщо інше не встановлено
договором простого товариства або
законом.

За таких умов, як договором так і чинним
законодавством передбачено - зникнення
у позивача права власності на частину
створеного об'єкта.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах не
заборонених законом, зокрема із
правочинів.

Не дивлячись на це, відповідач
ухиляється від вчинення дій щодо
оформлення трава власності, чим
порушує права позивача.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що позовна заява є
обґрунтованою та підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, ст.ст.16, 177, 190, 328, 331, 392 ЦК
України, Законом України «Про
інвестиційну діяльність» суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови
Договору простого товариства (спільної
діяльності) від 11 листопада 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
приватної спільної часткової
власності, у рівних частках по 1/2
кожній, на нежитлове приміщення площею
44,3кв.м. (під літ. 1-1 площею 18,1кв.м., тт. 1-2
площею 1,2кв.м., літ. 1-3 площею 1,0кв.м., літ.
1-4 площею 24,0кв.м.) з коморою в підвалі
площею 5,4кв.м. на АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Б. Білінська