АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/6799/13-ц
Категорія № 48 (1)
№ 22-ц/774/89/К/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа на стороні позивача -
ОСОБА_5, про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, який
продовжує навчання, у розмірі 1/4
частини заробітної плати відповідача.
В обгрунутвання своїх вимог зазначила,
що ОСОБА_5 навчається на бюджетній
основі на денному відділенні ДНЗ
«Криворізький цент підготовки та
перепідготовки робітничих кадрів
будівельної галузі», отримує стипендію
у розмірі 279,25 грн., потребує
матеріальної допомоги батьків. Мати
таку допомогу надає, а відповідач
відмовляється надавати матеріальну
допомогу добровільно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/8
частини його заробітної плати
(доходів), щомісячно, починаючи з 02
вересня 2013 року по 30 червня 2014 року, на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на його користь, до
досягнення ним 23 - річного віку за умови
навчання у навчальному закладі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4
ставить питання про скасування рішення
суду із закриттям провадження у справі,
посилаючись на неповне з`ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду встановленим
обставинам.

Судом не перевірено, що відповідач не
надає допомоги в добровільному порядку
та чи має він змогу надавати таку
допомогу; з приводу стягнення
аліментів вже ухвалено судове рішення
між тими ж сторонами з тих самих
підстав; не звернув уваги на те, що
відповідач на теперішній час не має
змоги сплачувати аліменти, оскільки
вже сплачує їх за іншим судовим
рішенням, а його дохід є єдиним
джерелом для існування його сім'ї;
ОСОБА_4 не потребує матеріальної
допомоги, оскільки він отримує
стипендію.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що третя особа по
справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином
відповідача - ОСОБА_4 та проживає із
матір'ю окремо від батька.

Згідно довідки (а.с. 4), ОСОБА_5 з 01.09.2012
року по 30.06.2014 року він навчається в
Державному навчальному закладі
«Криворізький центр підготовки та
перепідготовки робітничих кадрів
будівельної галузі» по спеціальності
«Електрогазозварник» на денній формі
навчання з стипендією у розмірі 279,25
грн. щомісячно.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.03.2013
року, яким з відповідача було стягнуто
аліменти на утримання ОСОБА_4 за період
з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року (а.с. 21-22).

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача на її
користь аліменти за період навчання в
розмірі 1/8 частини з усіх видів
заробітку (доходу), починаючи з 02 серпня
2013 року по 30 червня 2014 року і до
досягнення ним 23-річного віку, за умови
навчання, суд першої інстанції виходив
з майнового положення сторін, обов`язку
батьків утримувати своїх повнолітніх
дітей за умови навчання в учбовому
закладі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов'язок зі
сплати аліментів на користь позивача,
суд першої інстанції виходив з факту
досягнення ОСОБА_5 повноліття й
продовження ним навчання, при цьому
визначаючи розмір аліментів, що
підлягає стягненню з відповідача, суд
не встановив й не врахував обставини,
що мають значення по справі, в тому
числі й те, чи має можливість
відповідач сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України,
при визначенні розміру аліментів на
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання, суд враховує
обставини, зазначені у ст. 182 СК України,
а саме: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи,
повнолітній ОСОБА_5 самостійного
заробітку не має, продовжує навчання
на денній формі навчання, стипендія
становить 279,25 грн. на місяць, у зв'язку з
чим потребує матеріальної допомоги
батьків.

Судом встановлено, що сторони разом не
проживають та відповідач не надає
добровільно матеріальну допомогу на
утримання сина, тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо визначення розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача, враховуючи матеріальний
стан останнього.

Доводи апеляційної скарги щодо
існування судового рішення між тими ж
сторонами з тих самих підстав не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.03.2013
року, на яке посилається відповідач,
стосується іншого періоду стягнення
аліментів.

Посилання відповідача на те, що на його
утриманні знаходиться непрацездатна
дружина та він вже сплачує аліменти за
рішенням суду, не є обґрунтованими
підставами для звільнення відповідача
від сплати аліментів. На думку колегіє
суддів, відповідачем в порушення ч. 1 ст.
60 ЦПК України, не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
його посилань про відсутність
можливості надавати матеріальну
допомогу сину у розмірі 1/8 частини його
заробітку (доходу).

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: