Справа № 734/3017/13-ц Провадження №
22-ц/795/99/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Іванюк Т. І. Доповідач - Шевченко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.суддів:Лакізи Г.П., Скрпик А.А.при
секретарі:Руденко О.М.за
участю:позивача ОСОБА_5, представників
відповідача ОСОБА_6-ОСОБА_7, та адвоката
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 25 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 про стягнення коштів за
невиконаним договірним зобов'язанням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
з позовом про стягнення коштів за
невиконаним договірним зобов'язанням.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що між сторонами укладено попередній
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 5 жовтня 2009 року
реєстраційний номер 1430, згідно умов
якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зобов'язуються у
строк до 1 грудня 2009 року укласти
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, яка знаходиться з адресою :
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:60:108:0005, цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно п.3 зазначеного попереднього
Договору купівлі- продажу на
підтвердження свого зобов»язання
позивач передав відповідачу,
гарантійний платіж у розмірі 29500 грн., а
відповідач прийняла вищезазначену
суму у розмірі 29500 грн.

Оскільки ОСОБА_6 свої зобов»язання про
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки за вищезазначеним
договором не виконала, і гарантійний
платіж у розмірі 29500 грн., який згідно з
пункту 5 Попереднього договору має
подвоїтися нею не виплачений, ОСОБА_5
просив стягнути з відповідача на його
користь грошову суму у розмірі 59000 грн.,
відповідно до умов укладеного
договору.

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_5 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на ті
обставини що рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове,
задовольнивши його позовні вимоги в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд не повно з»ясував
обставини справи, так судом не було
встановлено причин, за яких відповідач
протягом трьох років виготовляючи
технічну документацію для отримання
державного акту на земельну ділянку,
лише у вересні 2013 року узнала про
неможливість отримання зазначеного
державного акту, оскільки її
(відповідача) земельна ділянка
знаходиться на земельних частках(паї)
на які раніше були виготовлені
державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Крім того, суд не звернув уваги на пункт
5 Попереднього договору купівлі-
продажу земельної ділянки, згідно з
яким у разі відмови відповідача в т.ч. в
разі неможливості та неможливості чи
небажання подати необхідні для
оформлення Договору документи,
відповідач повертає апелянту(покупцю)
суму в подвійному розмірі Гарантійного
платежу, яка вважатиметься
компенсацією за невиконання
зобов»язання за цим договором.

Вислухавши пояснення ОСОБА_5, та
представників ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того що, відсутнє необґрунтоване з
боку ОСОБА_6, ухилення від укладання
основного договору купівлі - продажу,
що є необхідною умовою для стягнення з
неї гарантованого платежу у
подвійному розмірі, який визначений у
попередньому договорі, як того вимагає
позивач.

Проте погодитись повністю з таким
висновком суду не можна, оскільки суд
першої інстанції неправильно
визначив правову суть спору.

Так як вбачається з матеріалів справи
та установлено судом першої інстанції,
5 жовтня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з
метою зобов»язання укласти в
подальшому договір купівлі- продажу
земельної ділянки, яка знаходиться в
Козелецькому районі село Надинівка,
вул.Лісова розміром 0,24 га, яка рішенням
Надинівської сільської ради була
виділена у власність ОСОБА_6; було
укладено попередній письмовий договір,
за умовами якого вони домовилися
укласти договір купівлі- продажу у
строк до першого грудня 2009
року(включно). Технічна документація
на виготовлення державного акту на
праві власності на земельну ділянку
знаходиться в процесі розробки.
Відповідачу до підписання договору в
рахунок належних за вищезазначеним
договором купівлі- продажу платежів
(30000 грн.), на підтвердження свого
зобов»язання та в забезпечення його
виконання, передано позивачем- 29500 грн.
Проте як у цей строк та і в подальшому,
незважаючи на те що строк укладання
договору купівлі- продажу
продовжувався до 31 грудня 2009 року та до
першого жовтня 2010 року, договір
купівлі- продажу земельної ділянки між
сторонами не був укладений (ас.7-10).
Продавець( ОСОБА_6), знаходиться в
процесі оформлення правоустановлюючих
документів на земельну ділянку, яка є
предметом даного договору.

Виходячи із положень ст.ст. 509,11 ЦК
України зміст зобов»язання утворюють
суб»єктивні права та обов»язки його
учасників, підставою винекнення
цивільних прав та обов»язків, є зокрема
договори- правочини, у яких мінімум дві
сторони, досягли згоди відносно
набуття , зміни, припинення тощо
цивільних прав та обов»язків.

Нормами ЦК України визначені наслідки
порушення договірних зобов»язань, і
зокрема можливість вимагати сплати
отриманої суми та додаткової сплати
суми у розмірі отриманої.

Так, у відповідності зі ст.570 ЦК
України завдатком(що є одним із видів
забезпечення зобов»язань), є сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних із нього
за договором платежів на підтвердження
зобов»язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних із
боржника платежів, є завдатком , вона
вважається авансом.Тобто
забезпечувальну функцію в цивільному
закодавстві несе саме завдаток, у
зв»язку з чим сторони пов»язані
гарантією, так при порушенні
зобов»язання стороною яка отримала
завдаток, вона зобов»язана повернути
його іншій стороні в подвійному
розмірі (п.2ст. 571 ЦК).

Таким чином, унесення завдатку як
способу виконання зобов»язання може
бути лише у випадку наявності
наявності зобов»язання , яке мало
випливати з договору купівлі- продажу.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами, п»ятого жовтня 2009 року був
укладений Попередній Договір Купівлі-
Продажу Земельної Ділянки, який
виходячи із змісту ст. 635 ЦК України є
організаційним договором спрямованим
не на товарообмін а на його
організацію, тобто на встановлення
взаємозв»язків учасників майбутнього
договору.

Таким чином, договір купівлі -продажу
земельної ділянки між сторонами не
було укладено, грошова сума 29500 грн.
яка передана відповідачу позивачем,
зараховується в рахунок майбутніх
платежів але не може бути одним із
способів виконання забезпечення
зобов»язань, тобто є авансом,
повернення якого позивач має право
вимагати у зв»язку з невиконанням
договору, а відповідач повинен
повернути його, але не за яких умов він
не може бути зобов»язаний до його
повернення у більшому розмірі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає необґрунтованими вимоги
ОСОБА_5про необхідність стягнення з
ОСОБА_6 29500 грн., у подвійному розмірі
із посиланням при цьому на п.5
зазначеного Попереднього Договору
купівлі- продажу земельної ділянки за
яким продавець повертає покупцеві
суму в подвійному розмірі.

Враховуючи встановлені обставини та з
урахуванням наведених норм
матеріального права, і що передана
ОСОБА_5 сума в 29500 грн. ОСОБА_6 є авансом,
який підлягає поверненню позивачу ;
рішення суду першої інстанції як
ухвалене з порушенням норм чинного
законодавства підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний
суд вважає необхідним стягнути з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 29500 грн.
сплаченого авансу.

Оскільки позов ОСОБА_5 задоволений
частково, то виходячи з правил ст. 88 ЦПК
України необхідно присудити,
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, до стягнення з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_5 442 грн.50 коп. судового
збору за розгляд справи в суді(147,5 + 295).

Керуючись ст..ст. 570, 635 ЦК України, ст.ст.
88,303, ч.1 п.4 ст.309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 25 листопада
2013 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 29 500
грн. сплаченого авансу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 442
грн.50 грн. судового збору.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: