Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/240/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

15.01.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої:
Кривохижі В.І.

Суддів:
Голованя А.М.

Черниш Т.В.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення коштів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 28
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення коштів.

Зазначав, що 6 липня 2013 року між
ним та відповідачем в простій
письмовій формі без нотаріального
посвідчення в присутності директора
агентства нерухомості «Юрсервіс»
Кошелєва Д.Ю. було укладено попередній
договір для купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Відповідачу було передано
суму завдатку у розмірі 11 317,21 грн.
Термін укладення основного договору
купівлі-продажу зазначеної квартири з
його нотаріальним посвідченням за
умовами попереднього договору було
призначено на 18 липня 2013 року. У зв'язку
з тим, що зібрати необхідну для
підписання основного договору суму
позивачу не вдалося, він був змушений
відмовитися від купівлі квартири.

8 серпня 2013 року позивач направив
ОСОБА_4 письмову вимогу про добровільне
повернення отриманих коштів, які
згідно чинного законодавства, є не
завдатком, а авансом. Проте до
теперішнього часу відповідач кошти не
повернув. Тому і просив стягнути з
ОСОБА_4 отримані ним кошти за
попереднім договором від 6 липня 2013
року у розмірі 11 317 грн. 21 коп.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 28 листопада 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 кошти в розмірі 11 317 грн. 21 коп.
та судовий збір в розмірі 229 гр. 40 коп.

Суд дійшов висновку, що внесення
завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку наявності зобов'язання, яке б
мало випливати із договору, укладеного
сторонами. Оскільки договір
купівлі-продажу квартири в
установленому законом порядку між
сторонами укладено не було, то передані
ОСОБА_3 кошти в розмірі 11 317 грн. 21 коп. є
авансом, а тому вони підлягають
стягненню на його користь.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, зокрема, що правочин, який
вчиняється на забезпечення виконання
зобов'язання є за своєю правовою
природою договором, так як спрямований
на виникнення прав та обов'язків у його
сторін, зокрема, право кредитора
залишити собі завдаток у випадку
порушення зобов'язання боржником та
право боржника вимагати від кредитора
сплати йому подвійної суми завдатку у
випадку порушення зобов'язання
кредитором. Враховуючи те, що
законодавство встановлює для
правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання просту письмову форму, яка
порушена не була, то попередній договір
для купівлі-продажу квартири,
забезпечений завдатком від 6 липня 2013
року, є дійсним в частині отримання
завдатку. Сторони договору визначилися
у тому, що сума отримана ним, є
завдатком, що підтверджується текстом
самого договору. Оскільки договір не
було укладено з вини боржника, який
відмовився від укладення договору
купівлі-продажу, тому завдаток
залишається у кредитора.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, який
підтримував доводи скарги,
представника позивача, який
заперечував проти її доводів,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором. Зобов'язання,
встановлене попереднім договором,
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Тобто, правила ст.570 ЦК України
поширюються на випадки, коли договір
було укладено, але одна із сторін
ухиляється від його виконання.

Тому правильним є висновок суду,
що внесення завдатку як способу
виконання зобов'язання може мати місце
лише у випадку наявності зобов'язання,
яке б мало випливати із договору,
укладеного сторонами.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що 6 липня 2013
року між сторонами було укладено у
простій письмовій формі без
нотаріального посвідчення попередній
договір для купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, за ціною 214 650 грн., а також
передбачено, що до підписання цього
договору, в рахунок належних за
основним договором платежів на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання, з метою
забезпечення реалізації своїх намірів
щодо купівлі-продажу квартири (будинку)
та своєї платіжної спроможності,
покупець передав, а продавець отримав
суму завдатку в розмірі 8 100 грн. та 310
євро (п.п.2.1, 5.1 договору).

Також встановлено, що позивач
відмовився від укладення основного
договору, про що направив відповідачу
письмову вимогу та просив повернути
отримані кошти, яку ОСОБА_4 отримав
особисто 14 серпня 2013 року.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст. 570, 635 ЦК України
дійшов обґрунтованого висновку щодо
правової природи сплаченої за
попереднім договором грошової суми,
оскільки договір купівлі-продажу
квартири в установленому законом
порядку між сторонами укладено не було,
то передані ОСОБА_3 суми в розмірі 11 317
грн. 21 коп. є авансом, а тому мають бути
стягнуті на користь позивача.

Ці висновки суду узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 13
лютого 2013 року № 6-176 цс12.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Посилання на
попередній договір не грунтується на
законі, оскільки не передбачено, що
якщо аванс згідно з умовами
попереднього договору був переданий, а
зобов'язання не виконано, тобто
основний договір у визначений
попереднім договором строк не
укладений, то аванс залишається у
сторони, яка його отримала. Надані
сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Інші доводи скарги також не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: