Номер провадження 2/404/466/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді
Кулінка Л.Д.

при секретарі Гусак
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_2
та стягнення аліментів у розмірі 1/4
частки з усіх видів доходу (заробітку)
на її користь на утримання сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов мотивує тим, що з
25.10.2003 року перебуває в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають
спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини між сторони фактично
припинились, разом не проживають з
жовтня 2012 року, спільне господарство не
ведеться, шлюб носить лише формальний
характер. Але оскільки дитина проживає
з позивачем і знаходиться на її повному
утриманні, а відповідач добровільно
матеріальної допомоги не надає,
просить суд стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
дитини.

У судове засідання позивач не
з'явилася, надала заяву (вх. № 1769 від
17.01.2014 року) про розгляд справи без її
участі, позовні вимоги підтримує та
просить їх задовольнити, підтвердивши
обставини, зазначені в позовній заяві
(а.с. 15).

У судове засідання відповідач не
з`явився, надав заяву (вх. № 1770 від 17.01.2014
року) про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги визнав у повному
обсязі, проти розірвання шлюбу та
стягнення аліментів у розмірі, який
заявляє позивач не заперечує (а.с. 16).

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи підтримання позовної заяви
позивачем та визнання позову
відповідачем, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Новенською селищної радою м.
Кіровограда, 25.10.2003 року зареєстровано
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис за № 59. Прізвище після
одруження чоловіка: ОСОБА_2, дружини:
ОСОБА_1. Зазначене підтверджується
свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_3
від 25.10.2003 року (а.с. 7).

Судом встановлено, що шлюбні відносини
між сторонами фактично припинились, не
ведуть спільне господарство, між собою
втратили порозуміння, мають різні
характери і погляди на життя,
примирення не бажають. Дані обставини
свідчать про неможливість примирення
подружжя та збереження сім'ї.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис за №
68, що підтверджується свідоцтвом про
народження, серії НОМЕР_4 (а.с. 6), який
проживає з позивачем та знаходиться на
її забезпеченні. Відповідач
матеріальної допомоги в добровільному
порядку не надає.

За змістом статті 55 Сімейного кодексу
України дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватись про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги,
що в даному випадку не відбулось і
підтверджується доказами, що є у
справі.

Згідно частини 3 статті 105 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 цього
Кодексу. За приписом частини 1 статті 110
Сімейного кодексу України позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

У відповідності до частини 2 статті 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

За вказаних обставин, враховуючи, що
сімейні стосунки між подружжям не
склалися, як зазначено в позові, через
різні погляди на сімейне життя, що
призвело до фактичного припинення
шлюбних відносин, намірів зберегти
сім'ю у сторін немає, суд вважає
встановленим, що за зазначених вище
обставин збереження сім'ї буде
суперечити інтересам сторін у справі.
Шлюб сторін існує формально і може бути
розірваний.

Статтею 19 Конвенції про права дитини,
яка ратифікована постановою Верховної
Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991
року, набула чинності в Україні з 27
вересня 1991 року і відповідно до статті 9
Конституції України є складовою
національного законодавства,
держави-учасниці, які її підписали,
взяли на себе зобов'язання вживати усіх
необхідних законодавчих та інших
заходів з метою захисту дитини від
неналежного піклування з боку батьків
чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав
малолітньої чи неповнолітньої дитини
при ухиленні батьків від обов'язку її
утримувати є законодавчо передбачена
можливість судового стягнення коштів
на їх утримання.

Так, відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленністю між ними
(частина 1 статті 181 Сімейного кодексу
України). Частиною 1 статті 189 цього
Кодексу батькам надано право укласти
договір про сплату аліментів на дитину,
умови якого (про розмір аліментів,
строки їх виплати, тощо) не повинні
порушувати її права. При цьому, розмір
аліментів сторони визначають за
домовленістю між собою, але за жодних
обставин він не може бути меншим від
передбаченого у статті 182 Сімейного
кодексу України. Договір має бути
укладено письмово та підлягає
нотаріальному посвідченню.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із ним, з ким вона проживає,
вправі звернутись до суду з
відповідним позовом. Домовленість між
батьками щодо утримання дитини
відсутня.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного
кодексу України аліменти на дитину
присуджуються в частці від
заробітку(доходу) її матері, батька або
в твердій грошовій сумі і виплачуються
щомісячно. Відповідно до статті 182 СК
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу
України передбачено, що частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

В силу статті 191 Сімейного кодексу
України аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи, що обов'язок утримувати
дитину є рівною мірою обов'язком як
матері, так і батька, при цьому суд
враховує, що дитина проживає з
позивачем і знаходиться на її
утриманні, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення аліментів на
утримання дитини є обґрунтованими,
ґрунтуються на вимогах закону, а тому
підлягають задоволенню.

Крім того, за частиною 4 статті 174
Цивільного процесуального кодексу
України, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд. Судом з'ясовано, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону та не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб.

У відповідності пункту 1 частини 1
статті 367 Цивільного процесуального
кодексу рішення суду в частині
стягнення аліментів підлягає
негайному виконанню в частині суми
платежу за один місяць.

За приписом частини 3 статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України у разі, якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Тому на
підставі статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
стягує з відповідача в дохід держави
судовий збір, оскільки підстави щодо
звільнення відповідача від сплати
судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 55, 104, 105,110-112, 180-183, 189, 191,
Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88,
213-215, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 25.10.2003 року Новенською
селищною радою м. Кіровограда, актовий
запис за № 59, розірвати.

Роз'яснити сторонам, що за приписом
частини 2 статті 115 Сімейного кодексу
України, рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надсилається судом до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
аліменти в у розмірі 1/4 частки з усіх
видів доходів (заробітку) щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 05.12.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення, в частині стягнення аліментів
підлягає виконанню негайно, але у межах
платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда