Справа № 539/4927/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Матвієнка В. М.

при секретарі - Павличенко О.А.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

У позові вказав, що 10.10.2010 року
він уклав з відповідачем ОСОБА_3
письмовий договір позики за яким надав
відповідачу в борг 90000 грн. з
зобов'язанням повернути кошти до 10.04.2011
року.

10.10.2010 року він уклав з
відповідачем ОСОБА_3 письмовий договір
позики за яким надав відповідачу в
борг 96000 грн. з зобов'язанням повернути
кошти до 10.10.2011 року.

10.10.2011 року він уклав з
відповідачем ОСОБА_3 письмовий договір
позики за яким надав відповідачу в
борг 250000 грн. з зобов'язанням повернути
кошти до 10.10.2012 року.

10.10.2011 року він уклав з
відповідачем ОСОБА_3 письмовий договір
позики за яким надав відповідачу в
борг 218000 грн. з зобов'язанням повернути
кошти до 10.02.2012 року.

Однак своїх зобов'язань відповідач не
виконав по теперішній час, на
неодноразові звернення повернути
позику не реагує.

Позивач прохає стягнути з
відповідача 654000 грн. заборгованості по
позиці та понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги з урахуванням
часткового погашення боргу по позиці
відповідачем зменшив, прохаючи суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь 593200
грн. підтверджуючи суду, що отримав від
ОСОБА_3 тільки 60800 грн. в рахунок
погашення боргу по позиці.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково тільки в сумі 250000 грн., іншу
суму боргу не визнав так як її сплатив
позивачу, однак письмових доказів ,
крім сплати боргу по позиці в сумі 40800
грн. в нього немає. Всі письмові
розписки він писав власноручно,
добровільно, без тиску, розуміючи, які
взяв на себе зобов"язання по поверненню
позики.

Дослідивши обставини, докази справи
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 на
прохання відповідача ОСОБА_3 10.10.2010 року
надав йому позику на суму 90000 грн. зі
строком повернення до 10.04.2011 року.

Цього ж дня 10.10.2010 року ОСОБА_2 на
прохання відповідача надав ОСОБА_3
позику на суму 96000 грн. зі строком
повернення до 10.10.2011 року.

10.10.2011 року ОСОБА_2 на прохання
відповідача надав ОСОБА_3 позику на
суму 250000 грн. зі строком повернення до
10.10.2012 року.

Цього ж дня 10.10.2011року ОСОБА_2 надав
ОСОБА_3 позику на суму 218000 грн. зі
строком повернення до 10.04.2012 року.

При наданні позики кожного разу
сторонами складалися у письмовій
формі розписки , які власноручно писав
ОСОБА_3 (а.с. 4-7).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
підтвердив, що розписки він писав
власноручно, без тиску, розуміючи, які
він взяв на себе зобов"язання щодо
повернення позики.

Однак своїх зобов'язань по
поверненню позики в обумовлені строки
ОСОБА_3 не виконав, на усні звернення
позивача, письмові претензії про
повернення наданих йому коштів не
реагує, по теперішній час борг по
позиці сплатив частково, що змусило
позивача звернутися до суду з цим
позовом.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона(
позикодавець ) передає у власність
другій стороні ( позичальникові )
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму позики, чого
не виконує відповідач.

Згідно ст. 1047 ч.2 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми такі договори
сторони уклали у письмовій формі 10.10.2010
року та 10.10.2011 року, що підтверджується
їх копіями.(а.с.4-7).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, чого не
виконав відповідач по теперішній час.

Як встановлено судом та
підтверджується поясненнями позивача ,
відповідач ОСОБА_3 виплатив ОСОБА_2 60800
грн. в рахунок погашення боргу по
позиці , що також підтверджується
квитанціями банку. Отже сума боргу по
позиці з урахуванням виплаченої
складає 593200 грн. ( 654000 - 60800= 593200), яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Ствердження відповідача, що в нього є
заборгованість по позиці перед
позивачем в сумі 250000 грн. оскільки іншу
суму позики він йому виплатив суд
оцінює критично так як письмових
доказів в нього на це немає. Факт
отримання позики відповідачем в сумі
654000 грн. від позивача підтверджується
письмовими розписками ОСОБА_3, які він
власноручно писав, договори позики у
судовому порядку не оскаржував.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Доказів на підтвердження виплати всієї
суми боргу по позиці позивачу, ОСОБА_3
суду не надав оскільки вони в нього
відсутні .

Сторони вважають за можливе
закінчувати розгляд справи та приймати
рішення на підставі наданих доказів.

Враховуючи вищезгадане, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
частково, вимоги позивача є
правомірними, законними.

Обраний позивачем спосіб захисту своїх
інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК
України.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача у відповідності зі ст. 88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 16,
526, 1046, 1047 ЦК України,

ст.ст. 10, 60, 88, 212-215
ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 заборгованість по позиці в
розмірі - 593200 грн. та 3441грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
через суд першої інстанції.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Матвієнко В. М.