Справа № 352/1967/13-ц
Провадження № 22-ц/779/91/2014
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.

секретаря
Турів О.М.

з участю представників: апелянта-
ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача - Шумського
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до приватного акціонерного
товариства «Київстар», третя особа на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
Братковецька сільська рада
Тисменицького району про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення
Тисменицького районного суду від 13
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом посилаючись на те, що її мати -
ОСОБА_6 мала у користуванні земельну
ділянку в урочищі «Залесі» на
території Братковецької сільської
ради Тисменицького району. В 2006 році її
дочка - ОСОБА_3, від імені своєї бабусі -
ОСОБА_6 на підставі довіреності від
12.09.2006 року уклала з відповідачем
договір про надання послуг з утримання
обладнання. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Після смерті останньої,
рішенням Братковецької сільської ради
від 10.12.2009 року, ОСОБА_3 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,2га для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
«Залесі» с. Братківці, яку в подальшому
вилучено за її заявою та передано у
постійне користування позивачці.
Вказує, що відповідачем її письмово
повідомлено про те, що договір про
надання послуг з утримання обладнання
вважається таким, що розірваний, однак
на даний час обладнання, що знаходиться
на її земельній ділянці не демонтоване.
Просила позов задовольнити.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 13 листопада 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_5 до ПАТ «Київстар», третя
особа на стороні відповідача, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Братковецька сільська
рада Тисменицького району про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою - відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що той факт, що її
сім'я користувалася спірною земельною
ділянкою судом першої інстанції
встановлено, але до уваги не береться.
Так суд встановив, що рішенням
Братковецької сільської ради від 10.12.2009
року, ОСОБА_3 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,2га
для ведення особистого селянського
господарства в урочищі «Залесі» с.
Братківці, яку в подальшому вилучено за
її заявою та передано у постійне
користування позивачці, що підтверджує
факт користування нею даною земельною
ділянкою. Зазначені рішення були
прийняті на підставі
землекористування даної земельної
ділянки її членами сім'ї понад 30 років.

Апелянт також вказує, що помилковим є
висновок суду про те, що вона
звернулася в суд передчасно - не
набувши належним чином права власності
чи права користування земельної
ділянки, не врахувавши ст. 116 ЗК України,
де зазначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користуванні земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом.

Вважає, що розміщене на її земельній
ділянці обладнання ПАТ «Київстар»,
перешкоджає їй завершити процес
приватизації належної їй земельної
ділянки, а також перешкоджає
використовувати дану земельну ділянку
згідно її цільового призначення, чим
грубо порушує її законні права та
інтереси.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представники
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримали з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Представник відповідача апеляційну
скаргу заперечив, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
право користування земельними
ділянками у позивачки не порушено,
оскільки остання звернулася в суд
передчасно, не набувши належним чином
право власності чи право користування
земельною ділянкою.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України,
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав і передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру, що здійснюється у
порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Формування
земельних ділянок здійснюється за
проектами землеустрою щодо відведення
земельних ділянок. Земельна ділянка
може бути об'єктом цивільних прав
виключно з моменту її формування (крім
випадків суборенди, сервітуту щодо
частин земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Згідно вимог ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи,
рішенням Братковецької сільської ради
від 10.12.2009 року, дочці позивачки - ОСОБА_3
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,2га для ведення
особистого селянського господарства в
урочищі «Залесі» с. Братківці,
Тисменицького району. Згідно наявного
в матеріалах справи копії договору про
надання послуг з утримання обладнання
від 01.06.2010 року (а.с.21), укладеного між
ОСОБА_3 та відповідачем вбачається, що
ОСОБА_3 зобов'язалася прийняти
обладнання базової станції та
антеннофідерних пристроїв такої
станції та розмістити їх за
координатами на земельній ділянці в
урочищі «Залесі» с. Братківці. Згідно
рішення Братковецької сільської ради
від 09.12.2010 року, земельну ділянку площею
0,2га для ведення особистого
селянського господарства в урочищі
«Залесі» с. Братківці, вилучено в
ОСОБА_3 та передано позивачці. Із копії
акту прийому-передачі від 31.12.2012 року
вбачається, що ОСОБА_3 передала
обладнання базової станції та антенно-
фідерних пристроїв такої станції
відповідачу, згідно договору від 01.07.2010
року у зв'язку із припиненням його дії.

Отже судом першої інстанції повно
досліджено обставини справи, зібраним
доказам дана належна оцінка, зокрема,
що ПрАТ «Київстар» на підставі
договору оренди землі від 03.12.2012 року,
користується в межах населенного
пункту с. Братківці земельною ділянкою
площею 0,1 га, передача якої була
здійснена за проектом землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
затвердженого рішенням Братковецької
сільської ради №36 від 29.11.2012 року.
Згідно висновків комісії, земельна
ділянка надається із земель запасу.

Посилання апелянта на вимоги ч.2 ст. 152
ЗК України, згідно яких, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків, на заслуговують на
увагу, оскільки захистом від порушень в
контексті зазначеної норми, має право
виключно власник земельної ділянки або
її користувач.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог позивачки,
оскільки остання не набула права
власності чи користування спірною
земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 13 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський