УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка
діє в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_5, до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_6,
третя особа - Орган опіки та піклування
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, про визнання
недійсним іпотечного договору,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»)
та ОСОБА_6, в якому просила визнати
недійсним договір іпотеки, укладений 26
червня 2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 1601.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що ОСОБА_6 з
метою належного виконання ОСОБА_8
зобов'язань за кредитним договором від
26 червня 2008 року № 026, укладеним
між ним та ПАТ «УкрСиббанк», передала в
іпотеку банку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, про що 26
червня 2008 року укладено відповідний
договір.

Вважає, що передача ОСОБА_6
вищевказаної квартири в іпотеку
порушує права малолітньої ОСОБА_5, в
якій остання проживала на час
укладення договору, а також зазначає,
що договір іпотеки було укладено за
відсутності згоди Органу опіки та
піклування.

Посилаючись на викладене, просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 09 квітня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка
діє в інтересах малолітньої дитини
ОСОБА_5, відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 25 вересня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
відхилено, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 09 квітня 2014
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову, дослідивши докази у справі й
надавши їм належну оцінку, правильно
застосували норми матеріального права,
врахували роз'яснення, викладені у п. 44
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
та дійшли обґрунтованого висновку, що
малолітня ОСОБА_5 не мала права
користування предметом іпотеки на час
укладення договору іпотеки, оскільки
не була зареєстрована у спірній
квартирі, її реєстрація здійснена
після укладення іпотечного договору,
при цьому без згоди іпотекодержателя,
тобто ПАТ «УкрСиббанк», а тому не може
бути підставою для визнання такого
договору недійсним у зв'язку з
невиконанням вимог закону щодо
отримання згоди органу опіки та
піклування.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5,
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана