Провадження № 2/161/97/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

17 січня 2014 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді ФілюкТ.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кузіна Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення зайво сплачених коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до
ПАТ КБ «Приватбанк» в особі філії
«Волинське головне регіональне
управління» про стягнення зайво
сплачених коштів.

Свій позов мотивує тим, 16 квітня 2009 року
між нею та відповідачем було укладено
договір про іпотечний кредит №
VO21G5, згідно якого їй надано кредит
в розмірі 251000 грн. зі сплатою 15
відсотків річних за користування.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором, заочним рішенням від 27
листопада 2009 року вирішено в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 280359 гривень 41
копійку звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Вказує, що для погашення даної
заборгованості нею були здійснено
платежі, а саме: 11 березня 2009 року в сумі
3384 гривні 15 копійок, 09 грудня 2009 року в
сумі 3143 гривні 80 копійок та 336239 гривень,
тобто на загальну суму 336239 гривень.

Вважає, що розрахунок банку щодо
нарахування заборгованості в період з
24 березня 2009 року по 09 грудня 2009 року в
сумі 62407,54 гривні є невірним,а має
становити - 26313 гривень 30 копійок, у
зв'язку з чим позивачем було
безпідставно сплачено кошти в сумі - 36094
гривні 24 копійки.

На підставі викладеного просить суд
стягнути з відповідача на її користь
безпідставно сплачені кошти в розмірі
36094 гривні 24 копійки та понесені судові
витрати

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
викладених у ньому та просив його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
заперечував щодо їх задоволення,
вказував, що при обчисленні розміру
заборгованості позивачем не враховано
заборгованість по сплаті пені та
коштів на оплату страхових платежів.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1212, ч.1 ст.1213 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно в натурі.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року
між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № VO21G5
відповідно до якого остання отримала
кредит в розмірі 251000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 15,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 16.04.2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 16.04.2008 року між
ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки № VO21G5 предметом
якого є квартира загальною площею 48,7
кв.м., яка знаходиться АДРЕСА_1, яка
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 27 листопада 2009 року вирішено в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3, за договором про іпотечний
кредит № VO21G5 від 16 квітня 2008 року,
що утворилась станом на 24 березня 2009
року, в розмірі - 280 359 грн. 41 коп. -
звернути стягнення на предмет іпотеки:
квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки Публічним
акціонерним товариством комерційним
банком "ПриватБанк", з укладенням від
імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
з іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом встановлено, що зобов'язання за
даним кредитним договором було
припинено в зв'язку з погашенням
позивачем всієї суми заборгованості 09
грудня 2009 року в сумі 339382 гривні 80
копійок.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона покладається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

В порушення вищенаведеної норми
Закону, позивачем не доведено обставин,
зазначених нею в позовній заяві.
Відповідач, в свою чергу, надав суду
беззаперечні докази підставності
оплати позивачем в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
заборгованості в сумі 339382 гривні 80
копійок.

Зокрема, як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором №
VO21G5 від 15 квітня 2008 року, за період
з 24 березня 2009 року по 09 грудня 2009 року
банком було проведено нарахування
відсотків та пені за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань, і
станом на дату погашення
заборгованості сума, яка підлягала
сплаті, відповідно збільшилась. Згідно
даного розрахунку станом на 09 грудня 2009
року заборгованість по тілу кредиту
становила 250113 гривень 43 копійки,
відсотки за користування кредитом
становили 70225 гривень, пеня у зв'язку
із несвоєчасним виконанням грошових
зобов'язань склала 15900 гривень 57
копійок, а всього - 336239 гривень.

Крім того, в суму заборгованості, яка
була сплачена позивачем, було включено
платіж в розмірі 3143 гривні 80 копійок,
нарахований згідно договору про
оплату страхових платежів, укладеного
з ОСОБА_3 на виконання договору про
іпотечний кредит № VO21G5 від 16
квітня 2008 року.

Також, не знайшло свого підтвердження
покликання позивача щодо
безпідставної сплати коштів в сумі 3384
гривні 15 копійок згідно квитанції від
11.03.2009 року. Як встановлено судом,
оплата даної суми була проведена на
рахунок № 2035 в погашення
заборгованості за кредитним договором
№ VOY0GK02991083, укладеним між ВГРУ ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 05 жовтня 2006
року.

Таким чином, проаналізувавши зібрані
та дослідженні по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення зайво сплачених коштів.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215,
218 ЦПК України, ст.ст. 598, 599, 1212, 1213 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення зайво сплачених коштів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк
Т.М.