Пров. № 2/409/32/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:
Полєна В.С.

при секретарі:
Салімон Л.В.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Білокуракине
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Держземагенства
у Луганській області про визнання
права на земельну частку (пай) в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Головного Держземагенства у
Луганській області про визнання права
на земельну частку (пай) в порядку
спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько
ОСОБА_3. В 1994 році її батько, будучи
членом КСП був включений в список до
Державного акту на право колективної
власності на землю колективного
сільгосппідприємства "Заповіт Ілліча"
Білокуракинського району Луганської
області серії ЛГ № 303000002 за № 207. Тобто
батько мав право на земельну частку
(пай) в КСП «Заповіт Ілліча» нарівні з
іншими членами КСП та в рівних частках,
так як був співвласником земель КСП,
так як КСП отримало держакт на право
колективної власності в 1994 році. В 1995
році коли було розпочато паювання
земель колективної власності
сільськогосподарських підприємств, її
батько отримати земельну частку не
зміг так як був тяжко хворий.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року її батько помер. Після
смерті батька спадщину, яка складалася
з права на земельну частку (пай), яку
батько отримати не встиг, її мати не
оформляла, так як батько бажав, що право
на земельну частку (пай) успадкувала
саме вона. В 2002 році її мати ОСОБА_4
померла. Просить суд визнати за нею
право власності на земельну частку
(пай), яка належала її батькові та
зобов'язати головне управління
держземагенства у Луганській області
передати їй у власність земельну
частку (пай) в розмірі середньої долі
ріллі площею 5,91 в умовних кадастрових
гектарах по колишньому КСП «Заповіт
Ілліча» с. Курячівка,
Білокуракинського району Луганської
області із земель державної власності
на території Курячівської сільської
ради з видачею відповідних документів.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги своєї довірительки, просив суд
її вимоги задовольнити та пояснив, що
після смерті батька довірительниці
фактично спадщину прийняла її мати, так
як на день смерті ОСОБА_3, вона
проживала разом з ним та була його
дружиною. Мати позивачки ОСОБА_4, на
випадок смерті залишила заповіт на
користь доньки ОСОБА_2, тобто на користь
позивачки, так як на час смерті матері
позивачки діяв Цивільний Кодекс УРСР
1963 року то згідно ст. 549 позивачка
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном після
смерті матері отримавши від неї
сертифікат на право на земельну частку
(пай). Згідно ст. 551 Цивільного Кодексу
УРСР 1963 року в даному випадку діє
спадкова трансмісія, тобто мати
позивачки прийняла спадщину після
смерті чоловіка, але не оформила її
належним чином , тобто право на
спадщину від батька перейшло до доньки
після смерті матері. Просить суд
визнати за позивачкою право власності
на земельну частку (пай) яка належала її
батькові та зобов'язати Головне
управління Держземагенства у
Луганській області передати ОСОБА_2 у
власність земельну ділянку в розмірі
середньої долі ріллі площею 5,91 в
умовних кадастрових га., по колишньому
КСП «Заповіт Ілліча» с. Курячівка,
Білокуракинського району, Луганської
області вартістю 19335,76 грн. із земель
державної власності на території
Курячівської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області.

Представник відповідача - Головного
управління держземагенства у
Луганській області - в судове
засідання не з'явився, попередньо
подавши заяву про розгляд справи за
його відсутності. Проти задоволення
позовних вимог заперечували,
посилаючись на те, що позивачка
пропустила строк прийняття спадщини
без поважних причин, позивачка не
надала жодних доказів, щодо вжиття нею
дій та заходів щодо з'ясування складу
спадщини ОСОБА_3 та відсутні підстави
вважати, що позивачка прийняла
спадщину, а саме право на земельну
частку (пай) після смерті батька.
Просять відмовити в задоволенні
позовних вимог і в частині видачі
Головним управлінням відповідних
правовстановлюючих документів на
земельну частку (пай).

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
докази по справі кожен окремо та в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 значиться
у списках № 207 до державного акту на
право колективної власності на землю
по КСП « Заповіт Ілліча», вартість
земельної частки (паю) на день його
смерті становить 19335, 76 грн., площа ріллі
5,91 умовних кадастрових га., без
визначення меж в натурі, в списках до
технічної документації по паюванню
земель ОСОБА_3 не значиться,
відповідно до довідки про наявність та
розмір земельної частки паю наданої
відділом держземагенства в
Білокуракинському районі Луганської
області (а.с.14)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року
(а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою
ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно довідки № 841 від 25.12.2013 року
наданої виконкомом Курячівської
сільської ради Білокуракинського
району Луганської області ОСОБА_4 на
момент смерті ОСОБА_3 проживала разом з
ним (а.с.21)

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963
року спадкоємець прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Згідно ст. 551 Цивільного Кодексу УРСР 1963
року якщо спадкоємець, закликаний до
спадкоємства за законом або за
заповітом, помер після відкриття
спадщини, не встигнувши її прийняти в
установлений строк (стаття 549 цього
Кодексу), право на прийняття належної
йому частки спадщини переходить до
його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином суд, приходить до висновку,
що в даному випадку діє спадкова
трансмісія, так як ОСОБА_4 згідно
Цивільного Кодексу 1963 року фактично
прийняла спадщину від свого померлого
чоловіка, а на випадок своєї смерті
склала заповіт на користь доньки (а.с. 13)
та передала їй сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ЛГ № 010086
(а.с. 12).

Відповідно до Указу Президента
України від 08 серпня 1995 року «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», громадянин має право на
земельну частку (пай) як член
колективного сільськогосподарського
підприємства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7, член
колективного сільськогосподарського
підприємства, включений до списку, що
додається до державного акту на право
колективної власності на землю,
набуває права на земельну ділянку (пай)
з дня видачі цього акта, і в разі його
смерті успадкування права на
земельний пай здійснюється за
нормами Цивільного Кодексу України, у
тому числі й у випадку, коли з різних
причин ця особа не отримала сертифікат
на право на земельну частку (пай).
Невнесення до зазначеного вище списку
особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити права на земельну
частку. При неможливості надати
такій особі земельну частку (пай) з
колективної власності через
відсутність необхідної для цього землі
остання відповідно до пункту 7 Указу
Президента України від 8 серпня 1995 р. N
720/95 "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам
і організаціям" має бути надана із
земель запасу, створеного місцевою
радою під час передачі землі у
колективну власність.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

На підставі викладеного та керуючись
Указом Президента України від 08 серпня
1995 року «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7, ст.ст.328
ЦК України, ст.ст.5, 6, 8, 11, 60, 130, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2,
право на земельну частку пай по
колишньому КСП « Заповіт Ілліча» с.
Курячівка Білокуракинського району
Луганської області яка належала
ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Луганській області
передати ОСОБА_2 у власність земельну
ділянку в розмірі середньої долі ріллі
площею 5,91 в умовних кадастрових га., по
колишньому КСП «Заповіт Ілліча» с.
Курячівка, Білокуракинського району,
Луганської області вартістю 19335,76 грн.
із земель державної власності на
території Курячівської сільської ради
Білокуракинського району Луганської
області.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Луганської області
через Білокуракинський районний суд
Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, а
відповідачем в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя Білокуракинського районного
суду

Луганської області
В.С.Полєно