Справа № 138/3105/13-ц
№2/138/32/14
Подільський Могилів - Подільський
міськрайонний суд Вінницької області,
головуючого судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєксєєвої
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Могилеві -
Подільському Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою,що
втратила право користування жилим
ОСОБА_1 звернулася в суд з
вказаним вище позовом, який
мотивовано тим, що позивачу на праві
власності належить житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1. У вказаному будинку також
зареєстрований відповідач, який там
фактично не проживає з кінця 2004 року.
Самостійно скасувати реєстрацію
відповідач не бажає.
Зазначені обставини і стали
підставою для звернення позивача до
суду з вимогами про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме
В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений завчасно та
належним чином, за місцем реєстрації.
Будь-яких заяв чи повідомлень, в тому
числі про розгляд справи за його
відсутності, відповідач суду не надав.
Враховуючи зазначені обставини, за
згодою позивача суд, ухвалив провести
заочний розгляд справи, за наявними в
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності суд,
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити, враховуючи наступне.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.97 р. відповідно до Закону N 475/97-ВР від
17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Частиною 1 статті 319 ЦК України
передбачено право власника володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм
майном на власний розсуд.
Згідно договору дарування від 28.12.2004
року посвідченого приватним
нотаріусом Могилів - Подільського
нотаріального округу Вінницької
області ОСОБА_3, та зареєстрованого в
Могилів-Подільському БТІ за реєстровим
номером 9355664 від 03.02.2005 р., укладеного
між дарувальниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та
обдарованою ОСОБА_1, дарувальники
передали в рівних частках кожний
безоплатно у власність (подарували), а
обдарована прийняла в дар - житловий
будинок з надвірними будівлями під
АДРЕСА_1. Договір зареєстровано 03.02.2005,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно КП «Могилів-Подільське МБТІ»
Тобто, згідно положень п.1 ч.1 ст. 346 ЦК
України право власності ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на зазначений об'єкт нерухомого
майна було припинено.
В судовому засіданні позивач
зазначила, що в придбаному нею жилому
приміщенні залишився зареєстрованим
ОСОБА_2, який є бувшим зятем одного з
колишніх співвласників житла.
Факт реєстрації відповідача в будинку
позивача підтверджується: записами
Домової книги для (реєстрації) прописки
громадян, які проживають у АДРЕСА_1 де
вказано, що ОСОБА_2 зареєстрований в
даному жилому приміщенні 10.02.2000, а також
довідкою виконкому Немійської
сільської ради Могилів-Подільського
району Вінницької області від 05.12.2013
№1490 (а. с. 9,10, 12).
05.12.2013 комісією в складі: секретаря
сільської ради ОСОБА_6, соціального
працівника Блащука О.П., члена
виконкому Опольської Н.В., секретаря
діловода сільради ОСОБА_7 складено акт
обстеження житлових умов в будинку
АДРЕСА_1 в якому зазначено, що в даному
будинку зареєстровані ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, однак останній починаючи з
кінця 2004 року не проживає за вказаною
В судовому засіданні допитаний в
якості свідка секретар Немійської
сільської ради ОСОБА_6 підтвердив той
факт, що ОСОБА_2 з 2004 року не проживає в
будинку АДРЕСА_1. Також зазначив, що
ОСОБА_2 є колишнім зятем бувших
власників зазначеного будинку.
В судовому засіданні допитана в якості
свідка секретар діловод Немійської
сільської ради ОСОБА_7 підтвердила той
факт, що ОСОБА_2 не проживає в жилому
приміщенні, що належить позивачу, а
саме в будинку АДРЕСА_1.
Права власника житлового будинку
визначені 150 ЖК Української СРС та ст. 383
ЦК України, відповідно до яких власника
має право використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право
члена сім'ї власника будинку, який не є
його співвласником, на користування
цим будинком обумовлено наявністю
сімейних відносин із власником і
спільним із ним проживанням у цьому
Враховуючи той факт, що право власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зазначений об'єкт
нерухомого майна було припинено
відповідач ОСОБА_2 також втратив право
на користування даним житлом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Встановлені обставини та положення
зазначених вище норм свідчать про
законність вимог позивача, в зв'язку з
чим позов підлягає до задоволення.
При вирішенні даного спору суд також
зважає на те, що відповідно до ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється відповідним
уповноваженим органом з реєстрації
протягом семи днів на підставі рішення
суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене та
керуючись ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", ст. 41
Конституції України, ст. 150 ЖК
Української СРС, ст.ст. 319, 346, 383, 391, ч.2
ст.405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме
будинком, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1
Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229, 40
гривень судового збору.

Заочне рішення може
бути переглянуте судом,що його
ухвалив,за письмовою заявою
відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право на оскарження
заочного рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Т.Б.
Жикевич