Справа № 310/3581/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - позивача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в
м.Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
повернення суми завдатку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом,
який надалі збільшила, в якому вказала,
що у вересні 2013 року їй стало відомо, що
відповідач ОСОБА_3 продає гараж по
АДРЕСА_1. З того часу вона вела
переговори з відповідачем стосовно
купівлі цього гаражу. Відповідач
наголошував на отриманні завдатку, в
тому числі для оформлення кадастрового
номеру земельної ділянки, на якій
розташований гараж. 29.11.2013р. між
сторонами був укладений договір
завдатку, за яким позивач передала
відповідачу грошову суму в розмірі 7850
доларів США. Про передачу вказаної
грошової суми відповідач особисто
написав дві розписки. В наступному
з'ясувалося, що на час укладання
вказаного договору та отримання
відповідачем грошей вказаний гараж
знаходився в арешті, зобов'язання про
підключення нерухомого майна до мережі
водопостачання та газопостачання,
міської каналізації не виконано
відповідачем до теперішнього часу.
Тому позивач вважає не укладання
договору купівлі-продажу вказаного
гаражу з вини відповідача і просить суд
стягнути з відповідача на її користь
суму сплаченого завдатку (з
урахуванням повернутих 450 доларів США)
в сумі 95830грн., що еквівалентно 7400
доларам США, а також 101657,50 грн., що
еквівалентно суми завдатку, а всього -
197487,50 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, дала
пояснення, аналогічні викладеним в
позові, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
насправді договір купівлі-продажу
вказаного гаражу не здійснився з вини
позивача, оскільки вона не мала для
цього відповідних грошей, а на момент
укладання договору купівлі-продажу,
передбаченому договором завдатку,
позивачка взагалі була відсутня на
території України. Крім того, за
розпискою від 29.11.2013р. чоловік
позивачки ОСОБА_4 взяв у нього 2850
доларів США, тому отримана ним грошова
сума значно менша, ніж вказана в позові.
Крім того, з позивачкою він взагалі
справ не мав та жодних договорів не
підписував, всі справи вів її чоловік
ОСОБА_4 Просив в задоволенні позову
відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що в даному випадку
договір купівлі-продажу гаражу не був
здійснений з вини позивачки, тому
завдаток повинен лишитись у
відповідача. Просив в задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що підстави для
задоволення позову відсутні, просив в
його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
показав, що є цивільним чоловіком
позивачки, підтвердив всі її пояснення
та наголосив, що намір придбати
вказаний гараж належить їй, внесені
кошти завдатку належать також їй,
жодного відношення до цих грошей він не
має. Він дійсно приймав участь у
переговорах стосовно купівлі
вказаного гаражу, здійснював допомогу
відповідачу стосовно підведення
комунікацій до нього, але в результаті
це не було доведено до кінця. Від
відповідача ніяких грошових коштів він
не отримував, розписка від 29.11.2013р.
написана не ним, а кимось іншим.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7.
показала, що є знайомою відповідача,
знала, що він продає гараж по АДРЕСА_1 та
що у нього є потенційний покупець.
Сиділа у сусідній кімнаті, коли до
відповідача приходив свідок ОСОБА_4 та
між ними передавались якісь гроші,
відповідач показував їй розписку про
передачу грошей ОСОБА_4, яку вона не
читала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
показав, що працював у ОСОБА_3 та
періодично бачив ОСОБА_4, які
спілкувались між собою стосовно
купівлі-продажу гаражу.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
доходить висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
на підставі наступного.

Згідно договору завдатку від 29.11.2013р.
між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем
ОСОБА_1, сторони зобов'язалися укласти
договір купівлі-продажу гаражу по
АДРЕСА_1 до 20.12.2013р. за 410000 грн., що на
момент підписання договору складає 50000
доларів США. На підтвердження чого
покупець передав, а продавець прийняв
грошову суму, яка вказана у відповідній
розписці, що є завдатком та
зараховується в рахунок оплати при
продажі вказаного майна.

Згідно 2 розписок від 29.11.2013р.,
автентичність яких не заперечувалась
відповідачем, відповідач ОСОБА_3
отримав від позивача ОСОБА_1 завдаток
за продажу вказаного об'єкту
нерухомості в загальній сумі 7850
доларів США.

Під час розгляду справи сторони не
заперечували факти укладання
вказаного договору та написання
вказаних розписок, а також фактичного
отримання вказаних грошей, тому суд
вважає ці факти доведеними.

Відповідно до позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові
Судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 13.02.2013р. у справі №6-176цс12,
внесення завдатку як способу
забезпечення виконання зобов'язання
може мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору. Оскільки
договору, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами у справі укладено не було, а
вони лише домовилися укласти такий
договір в майбутньому, передана однією
із сторін грошова сума є авансом, який
підлягає поверненню.

Тому в даному випадку грошова сума в
сумі, еквівалентній 7850 доларам США,
передана позивачем відповідачу, не є
завдатком, а є авансом, що підлягає
поверненню позивачу. При цьому позивач
в своєму позові вважає цю суму меншою,
оскільки відповідачем раніше було
повернуто 450 доларів США. Цей факт
жодним чином не підтверджений, але,
заявляючи вимоги про стягнення меншої
суми, ніж доведено наданими доказами,
позивач користується своїми правами,
тому ця обставина не впливає на
вирішення справи по суті. За таких
обставин, позовні вимоги в частині
стягнення суми грошових коштів,
переданих відповідачу в якості авансу,
та не повернутих в подальшому,
підлягають задоволенню. Позовні вимоги
в частині стягнення подвійного розміру
цих грошових коштів задоволенню не
підлягають.

Доходячи вказаного висновку суд не
враховує доводи представника
відповідача ОСОБА_6 стосовно передачі
ОСОБА_4 частини отриманих грошових
коштів, оскільки цей факт за умови
невизнання цього ОСОБА_4 є недоведеним
і таким, що не має відношення до справи,
що розглядається, оскільки це є
правовідносинами між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що не вливають на законні права
позивача ОСОБА_1 і можуть бути лише
предметом окремого розгляду в іншому
провадженні. При цьому суд приймає до
уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 та
свідок ОСОБА_4 не знаходяться в
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Тому в даному випадку не має суттєвого
значення, в якій валюті була сплачена
сума авансу, що підлягає поверненню.
Оскільки і в договорі завдатку між
сторонами, і в розписці вказаний
еквівалент цієї суми по відношенню до
долару США, то стягненню підлягає
вказана сума у гривнях за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 95830,00 грн., а
також витрати на сплату судового збору
в сумі 958,30 грн., а всього - 96788,30 грн.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С. І. Ревуцький