Справа № 510/1958/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2014 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

- при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивачі у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позову наполягали.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

- копія паспорта ОСОБА_1;

- копія паспорта ОСОБА_2;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_4;

- копія технічного паспорту на будинок №21, по пров. Проїзний, у м. Рені;

- копія акту прийому в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку.

- Договір дарування №328.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 13 років, позивачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власником будинку є ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 29.01.1996 року, реєстр №328.

У 2001 році, відповідач подарувала позивачу будинок №21 по пров. Проїзному, в м. Рені, Одеської області, після чого позивачі стали мешкати в ньому, господарювати, вважаючи що вони є фактичними власниками квартири.

На сьогоднішній день, позивачі продовжують проживати у вказаному будинку, добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном, доглядають за будинком, утримують його, роблять в ньому поточний та капітальний ремонт. Власник вказаного будинку з 2001 року не проживає в ньому.

Позивачі пояснили, що вони неодноразово звертався до відповідача із проханням переоформити будинок відповідним чином, але кожен раз вона запевняла позивачів, що документи виготовлюються.

З 2001 року, відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів квартири.

Таким чином, з 2001 року, позивачі повністю утримують будинок, сплачують комунальні платежі, роблять поточний та капітальний ремонти.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їхні доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивачі з 2001 р. вільно та безперервно володіють будинком №21 по пров. Проїзному, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивачі фактично виконують обовязки власника майна: здійснюють поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядають за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивачів будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачами. Позивачі фактично, законно володіють чужим майном, оскільки між ними та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачами права власності на будинок №21 у пров. Проїзному, у м. Рені, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності на будинок №21 у провулку Проїзному, у м. Рені, Одеської області, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін