Справа № 203/5254/13-ц
Провадження № 2/0203/142/2014
15.01.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
09 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що сторони
перебували у шлюбі від вересня 1997 року
по грудень 2003 року. За час шлюбних
відносин сторони придбали квартиру. На
разі виникла необхідність у її поділі,
оскільки відповідач заперечує його
право на це майно. Викладені обставини
стали причиною звернення позивача до
суду з позовом про визнання за
позивачем права власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 2 - 4).
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов у повному
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, була повідомлена належним
чином. У справі є достатньо доказів для
її вирішення, що у сукупності з
викладеними обставинами дає суду
підстави для застосування положень
частини 4 статті 169, статей 224, 225
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК).
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
Судом було встановлено, що сторони
перебували у шлюбі від 06.09.1997 р. по 08.12.2003
р. (а.с.а.с. 8 - 10).
За час шлюбу сторони придбали квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 11, 12).
Відповідно до частини 1 статті 60, статті
63 Сімейного кодексу України (далі - СК)
майно, придбане подружжям за час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
подружжя не мав за поважною причиною
самостійного заробітку (доходу).
Подружжя мають рівні права на
володіння, користування й
розпорядження майном, яке належить їм
на праві спільної сумісної власності.
Аналогічні положення містить у собі
частина 3 статті 368 Цивільного кодексу
Згідно з частиною 1 статті 61 СК
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, крім виключених з
Ураховуючи положення приведених норм,
суд вважає, що право спільної сумісної
власності сторін безумовно
поширюється на спірну квартиру. Вона
була придбана під час шлюбу, не є річчю
індивідуального користування, що є
підставою для такого висновку суду.
У відповідності з частиною 1 статті 69,
частиною 1 статті 70 СК дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
За правилами частини 1 статті 71 СК
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом.
Відтак, суд вважає за необхідне
заявлений позов задовольнити, визнавши
за позивачем право власності на 1/2
частку спірної квартири.
Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 169, 208,
209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою вiдповiдача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його ухвалення. У разі якщо рішення
було ухвалено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення також може бути
оскаржене вiдповiдачем в апеляційному
порядку.

Повний текст заочного рішення складено
17 січня 2014 року.

Суддя
М.О. Католікян