Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/11593/13-ц

13 січня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Перекопського М. М.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду
цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розділ спільного сумісного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про поділ спільного майна,
набутого у шлюбі. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначає, що з 09
вересня 1995 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем і
за цей період ними було придбано
квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання
шлюбу сторони не дійшли домовленості
про поділ майна. Тому, згідно уточнених
позовних вимог, у зв'язку зі сплатою
відповідачу вартості його частки
квартири, позивач просить визнати за
нею право власності на квартиру,
розташовану за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю, не
заперечував проти визнання за
позивачем права власності на квартиру.
Також відповідач зазначив, що отримав
від позивача кошти у сумі 25000 грн. в
рахунок компенсації вартості його
частки квартири.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи та оцінивши їх у сукупності,
повно та всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд прийшов до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 09 вересня 1995
року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі /а. с. 9 / .

За період перебування у
зареєстрованому шлюбі сторонами за
спільні кошти сім'ї була придбана
квартира АДРЕСА_1. Сторони оцінили
вартість квартири у розмірі 50 000 грн.
Вказані обставини визнані сторонами,
тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
11 грудня 2002 року приватним нотаріусом
/а.с.7/.

Відповідно до статті 60 Сімейного
Кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

З огляду на наведені положення закону
діє презумпція виникнення права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, якщо воно набуте ними за час
шлюбу.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Договору про зміну часток у праві
сумісної власності між сторонами
укладено не було, шлюбний договір між
ними не укладався. Режим окремого
проживання між сторонами по справі на
час придбання спірного майна судом не
встановлювався.

У відповідності до ч.1,4 ст.71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Враховуючи, що майно, яке є об'єктом
поділу, є спільною сумісною власністю
подружжя, відповідач погодився на
отримання грошової компенсації в
рахунок відшкодування вартості майна,
не наполягав на внесенні суми
компенсації на депозитний рахунок
суду, а також підтвердив факт отримання
компенсації у повному обсязі, про що
надав розписку (а.с.20), суд прийшов до
висновку про те, що вбачаються підстави
для визнання за позивачем права
власності на квартиру.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ
спільного сумісного майна подружжя -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 250 (двісті
п'ятдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський