№ справи:0107/9900/2012 Головуючий суду
першої інстанції:Уржумова Н.В. №
провадження:22-ц/190/475/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Любобратцева Н.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Любобратцевої Н.І.,
суддів:Філатової Є.В., Харченко І.О., при
секретарі:Почотовій Я.О.,

за участю позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
їх представника ОСОБА_8, відповідача
ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_11, треті особи - ОСОБА_12, Служба у
справах дітей Сімферопольської
міської ради, про припинення права на
частку квартири, визнання права
власності на частку квартири,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7
на рішення Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 12 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися з
позовом до ОСОБА_11 про припинення права
на частку квартири, визнання права
власності на частку квартири,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до свідоцтва про право
власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 в
рівних частках належить квартира
АДРЕСА_1. На теперішній час виникла
необхідність у припиненні права
власності на частку квартири ОСОБА_11,
оскільки відповідач зі своєю дружиною,
яка теж з вересня 2011 року проживає з ним
у спірній квартирі, постійно чинять
перешкоди позивачам у проживанні в ній,
нецензурно висловлюються, ображають,
погрожують позивачам застосуванням
насилля, халатно ставляться, руйнують
майно у кватирі та самі приміщення,
внаслідок чого у позивачів відсутня
можливість мешкання у нормальних
умовах. Позивачі неодноразово
зверталися до Залізничного РВ СМУ ГУ
МВС України в АР Крим із заявами про
порушення кримінальних справ. Просили
суд припинити право власності ОСОБА_11
на 1/3 частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться у
спільній частковій власності; визнати
за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частку
квартири, що належить ОСОБА_11; стягнути
з ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості
1/6 частки квартири на користь ОСОБА_11;
визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/6
частку квартири, що належить ОСОБА_11;
стягнути з ОСОБА_7 грошову компенсацію
вартості 1/6 частки квартири на користь
ОСОБА_11; стягнути з відповідача судові
витрати. Уточнивши свої позовні
вимоги, позивачі просили припинити
право власності ОСОБА_11 на 1/3 частку
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній
частковій власності; визнати за ОСОБА_6
право власності на 1/6 частку квартири,
що належить ОСОБА_11; стягнути з ОСОБА_6
грошову компенсацію вартості 1/6 частки
квартири на користь ОСОБА_11 у розмірі
73396 гривень; визнати за ОСОБА_7 право
власності на 1/6 частку квартири, що
належить ОСОБА_11; стягнути з ОСОБА_7
грошову компенсацію вартості 1/6 частки
квартири на користь ОСОБА_11 у розмірі
73396 гривень; стягнути з відповідача
судові витрати на корить позивачів.

Рішенням Залізничного районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 12
листопада 2013 року у задоволенні
зазначеного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали апеляційну
скаргу, в якій просять його скасувати
та ухвалити у справі нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд неповно з'ясував обставини
справи, не врахував поданих доказів, не
дав їм належної оцінки, що призвело до
ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в межах вимог ст. 303
ЦПК України, колегія суддів знаходить,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
припинення права власності
відповідача ОСОБА_11 на 1/3 частку
квартири, яка є для нього єдиним житлом,
завдасть істотної шкоди правам
відповідача та членам його сім'ї.

З такими висновками місцевого суду
погоджується колегія суддів, оскільки
вони відповідають фактичним
обставинам справи, встановленим під
час розгляду справи, а також вимогам
чинного законодавства.

Так, відповідно до вимог частини першої
статті 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинено за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності від 08 липня 1998 року
на праві спільної часткової власності
у рівних частках, тобто по 1/3 частки,
належить ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 (а.с.8).
Згідно з висновками двох судових
будівельно-технічних експертиз № 39/12
від 16 січня 2013 року (а.с.53-72) та № 31-0148 від
03 травня 2013 року (а.с.94-120) виділити 1/3
частку зазначеної квартири в натурі з
технічної точки зору за умови
переобладнання її в окремі ізольовані
квартири не уявляється можливим. З
матеріалів справи також вбачається, що
між сторонами склалися вкрай неприязні
стосунки, що підтверджується
чисельними зверненнями позивачів до
правоохоронних органів та суду
стосовно правопорушень з боку
відповідача (а.с.9-12, 15-21, 144-148).

Вирішуючи питання, чи необхідні для
припинення права на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників
усі чотири умови, зазначені в ч.1 ст.365 ЦК
України, чи достатньо однієї з них,
колегія суддів враховує позицію
Верховного Суду України, яку було
висловлено неодноразово у конкретних
справах. Так, Верховний Суд України
неодноразово висловлював свою позицію
із зазначеного питання, а саме те, що зі
змісту норми статті 365 ЦК України
випливає, що припинення права особи на
частку у спільному майні допускається
за наявності будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 ст. 365 ЦК
України, але за умови, що таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласників та членам його
сім'ї (ухвала Верховного Суду України
від 23 червня 2010 р. у справі № 6-22505св09;
постанова від 16 січня 2012 р. у справі №
6-81цс11). Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідності із рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки у відповідача ОСОБА_11
відсутнє інше житло (а.с.39), разом з ним в
спірній квартирі зареєстровані та
проживають його малолітні діти син
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40,41), а припинення права
власності відповідача на частку у
спірній квартирі передбачає їх
виселення, то відсутність іншого
помешкання не виключає нанесення
ОСОБА_11 та членам його сім'ї істотної
шкоди. Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції є
правильними і повністю відповідають
вимогам закону.

Колегія суддів не може взяти до уваги
довід апеляційної скарги, що у
власності ОСОБА_14 - дружини відповідача
- є жила кімната АДРЕСА_2, а відповідач з
дружиною та дітьми може проживати у
батьків ОСОБА_11, оскільки дані
обставини правового значення не мають
і не свідчать про те, що саме відповідач
забезпечений іншим житлом.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, воно є законним
та обґрунтованим і підстав для його
скасування немає.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
по цивільних справах,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7
відхилити. Рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 12
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:

Любобратцева Н.І. Філатова Є.В.
Харченко І.О.