Справа № 2/756/558/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21 січня 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва

в складі головуючого судді
Васалатія К.А.

при секретарі
Шевчик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВДВС Оболонського
РУЮ у м. Києві про зняття арешту із
майна, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі виконавчого листа № 3-9292,
виданого Оболонським р/с м. Києва від
10.06.2004 р., відповідачем - ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві було
відкрито виконавче провадження про
стягнення із позивача ОСОБА_1 на
користь держави судового збору у сумі
340 грн.

Як вказує позивач, постановою
державного виконавця ВДВС
Оболонського (на той час Мінського) РУЮ
у м. Києві №712/9 за 2004 р. накладений арешт
на все належне майно позивача. Про те,
що на підставі постанови державного
виконавця також був накладений арешт
на належне позивачу майно, а саме гараж
- АДРЕСА_1 останньому ніхто не
повідомляв і йому про це не було відомо
до 2013 р.

При цьому власником вказаного гаражу є
дід позивача - ОСОБА_2 який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_1 але однак ще при житті дід
розпорядився своїм майном та написав
заповіт яким спірний гараж заповів
позивачу. При цьому позивач від
спадщини не відмовлявся та отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом. Свідоцтво про право
власності на гараж в порядку
спадкування за заповітом позивач
отримав лише 27.07.2013 р.

Як вказує позивач, судовий збір в
розмірі 340 грн. ним був сплачений в
повному обсязі ще у 2004 р. і 17.07.2004 р.
виконавче провадження відносно
позивача було закінчено.

Лише у 2013 р. позивачу при підготовці
документів для відчуження гаража стало
відомо, що гараж перебуває під арештом,
який був накладений на підставі
постанови державного виконавця у ДВС
Мінського РУЮ у м. Києві ще у 2004 р., і ці
дані він отримав у 4 державній
нотаріальній конторі м. Києва.

З урахуванням вищевикладеного, позивач
у 2013 р. звернувся до відповідача про
скасування арешту із даного майна, але
отримав лист від 13.09.2013 р. про те, що
виконавче провадження закінчено у 2004
р., а у подальшому у 2007 р. знищено.

Тому просить суд зняти арешт із гаража -
АДРЕСА_1 який накладений на підставі
постанови державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві № 712/9 за 2004
р.

У судове засідання позивач підтримала
свої позовні вимоги.

Представник відповідача - відділу ДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві у судове
засідання так і не з'явився, належним
чином був повідомлений про час та
місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Як з'ясовано судом, 10.06.2004 р.,
відповідачем - ВДВС Оболонського РУЮ у
м. Києві було відкрито виконавче
провадження про стягнення із позивача
ОСОБА_1 на користь держави судового
збору у сумі 340 грн. Постановою
державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві № 712/9 за 2004
р. був накладений арешт на все належне
майно позивача, а саме гараж АДРЕСА_1 і
останньому ніхто не повідомляв, і
позивачу про це не було відомо до 2013 р.

Як з'ясував суд, власником вказаного
гаражу є дід позивача - ОСОБА_2 який
помер у 2000 р. При цьому ще при житті
ОСОБА_2 розпорядився своїм майном та
написав заповіт на позивача (а.с. 6) яким
спірний гараж заповів позивачу, про що
останній тримав свідоцтво про спадщину
лише 27.07.2013 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає. що майно, на яке
накладено арешт, належить їй. а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом під час судового розгляду справи
з'ясовано, що судовий збір в розмірі 340
грн. позивачем був сплачений в повному
обсязі ще у 2004 р. і 17.07.2004 р. виконавче
провадження відносно позивача було
закінчено, але про арешт позивач ніхто
не повідомляв.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «
Про виконавче провадження», державний
виконавець протягом 3-х робочих днів з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає
вимоги позивача щодо зняття арешту із
гаражу-боксу АДРЕСА_1 і який було
накладено постановою державного
виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ
в м. Києві № 712/9 за 2004 р. є доведеними, а
тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 25, 60 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 392 ЦК України, ст. 10, 15,
ст. 23, 60, 61, 195, ст. 208, 209, ст. 212-215, 218, ст. 224-232
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт із гаражу-боксу АДРЕСА_1 і
який було накладено постановою
державного виконавця відділу ДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві № 712/9 за 2004
р.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.А. Васалатій