АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й інстанції - Антипова
Доповідач-Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

27 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 10 вересня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», 3-я особа : ОСОБА_5 про
захист прав споживача, розірвання
кредитного договору ,-

в с т а
н о в и л а:

В квітні 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» пред»явило вказаний позов
до відповідача та зазначало,що 16
березня 2007 року між банком та
відповідачем було укладено кредитний
договір №014/9408/85/53318,за умовами якого
банк надав відповідачу кредит у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії на 120 місяців з 16.03.2007 року по
16.03.2017 року в сумі 51 000 доларів США зі
сплатою 13,750 % річних за користування
кредитом.

В той же день між банком та ОСОБА_5
було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого іпотека забезпечує
вимоги іпотекодержателя, що витікають
з умов кредитного договору, а також
усіх додаткових угод до нього, які
можуть бути укладені до закінчення
строку дії кредитного договору шляхом
передачі іпотекодавцем в іпотеку
іпотекодежателю предмету
іпотеки-нерухоме майно квартиру
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те,що боржник не
виконує своїх зобов»язань по виплаті
кредитних коштів у строки визначені
кредитним договором, внаслідок чого
утворилася заборгованість станом на
16.01.2014 року і становить 112 122,43 доларів
США,що в гривневому еквіваленті
становить 896 194,58 грн.,позивач просив
стягнути з відповідача вказану
заборгованість та в рахунок погашення
заборгованості за вказаним кредитним
договором звернути стягнення на
нерухоме майно - вищезазначену
квартиру.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги і просив стягнути лише з
відповідача ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 96 816,90
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ 1 138591,92 грн. станом на 05.06.2014 року і
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 36 475,13 доларів США або 428
957,01 грн.;заборгованості за відсотками в
сумі 15 347,55 доларів США або 180 491,18
грн.,пені за прострочення кредиту та
відсотків у сумі 44 994,22 доларів США або
529 143,73 грн..

Не погодившись з позовними вимогами
банку, відповідач подав зустрічний
позов, в якому просив визнати
недійсним п.10.1 кредитного договору,
посилаючись на те, що умова передбачена
вказаним пунктом про встановлення пені
у розмірі 0,5 % від простроченої до
оплати суми за кожний календарний день
прострочення є
несправедливою,оскільки нарахована
позивачем пеня є непропорційною і
великою сумою компенсації за
невиконання ним зобов»язання за
договором.

Крім того ,відповідач просив розірвати
кредитний договір з підстав
передбачених ч.2 ст.651 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2014 року
первісний позов задоволено частково.
Вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в розмірі 932 234,72
грн.,а в задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити
нове,яким стягнути заборгованість за
кредитом у розмірі 33 939,90 доларів США,що
еквівалентно 409 726,71 грн. та відмовити в
частині задоволення позову про
стягнення з нього відсотків у сумі 15
347,55 доларів США,що еквівалентно180 491,18
грн.,пені за прострочення кредиту та
відсотків у сумі 44 994,22 доларів США,що
еквівалентно 529 143,73 грн. та
задовольнити зустрічний позов.

Зазначає,що судом не застосовано строк
позовної давності до кожного окремого
простроченого платежу за кредитним
договором,оскільки він перестав
виконувати місячні платежі з 15.11.2009
року. Крім того, суд повинен був
розірвати кредитний договір,
врахувавши, що він в односторонньому
порядку відмовився виконувати свої
зобов»язання за цим договором. Також
суд не дав належної оцінки і
несправедливості умов,передбачених
п.10.1 договору.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явились в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги , обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 16 березня 2007 року між
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір
№014/9408/85/53318, за умовами якого позивач
надав відповідачу кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії на
120 місяців з 16.03.2007 року по 16.03.2017 року в
сумі 51 000 доларів США зі сплатою 13,750 %
річних за користування кредитом.

Пунктом 1.3 вказаного договору
визначено, що погашення кредиту, в
залежності від обраної програми
кредитування, може здійснюватись
наступним чином: згідно графіку
погашення кредиту ( додаток 2 до
договору) в розмірі 1/120 від суми ліміту
отриманого кредиту згідно п.1.1.цього
договору, погашення відсотків
(процентів) за користування
здійснюється щомісячно; або шляхом
здійснення щомісячних фіксованих
рівних платежів ( далі ануїтетний
платіж) протягом всього строку дії
цього договору згідно графіку
погашення кредиту ( додаток 2 до
договору).

За умовами пункту 5.1. позичальник
зобов»язався виконувати умови,
передбачені цим договором. Здійснювати
безготівковим платежем або готівкою в
касу кредитора: щомісячно, до 15 (
п»ятнадцятого) числа кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, часткове
погашення кредиту згідно п. 1.3. цього
договору та остаточне погашення
отриманого кредиту до 16.03.2017 (включно)
на рахунок ,зазначений в п. 4.1. цього
договору. Щомісячно, до 15 (
п»ятнадцятого) числа кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, та при
остаточному погашенні кредиту сплату
процентів за фактичне використання
кредитних коштів.

Також позичальник взяв на себе
зобов»язання достроково здійснити
повернення кредиту, відсотків та інших
платежів, що визначені кредитним
договором зокрема і у разі невиконання
або неналежного виконання ним умов
цього договору. В строки, передбачені
договором, здійснювати повернення суми
кредиту та сплату процентів - у валюті,
що відповідає валюті кредиту ( п.5.5, 5.7
договору).

Відповідно до п. 10.1 вказаного договору,
за порушення строків повернення суми
кредиту, процентів за користування
кредитом та комісій, передбачених цим
договором, позичальник сплачує
кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочки.

11.09.2009 року сторони уклали додаткову
угоду № 96-05/13836 до кредитного договору
№014/9408/82/53318 від 16.03.2007 року, якою
сторони дійшли згоди врегулювати
заборгованість позичальника за
кредитним договором, строк сплати якої
настав, у такому порядку : 1.1 Станом на
дату укладення цієї додаткової угоди
фактична заборгованість позичальника
за кредитним договором по сплаті суми
кредиту становить 39 525, 00 дол. США (
надалі - фактична заборгованість за
сумою кредиту). 1.2. Станом на дату
укладення цієї додаткової угоди
заборгованість позичальника за
кредитним договором, строк сплати якої
настав, складає 1 045,68 дол. США ( надалі -
заборгованість), у тому числі 425,00 дол.
США - заборгованість з погашення суми
кредиту; та 620,68 дол. США -
заборгованість з погашення процентів (
надалі заборгованість за
процентами).1.3. На підставі цієї
додаткової угоди з 11 серпня 2009 року
фактична заборгованість за сумою
кредиту збільшується на суму
заборгованості за процентами, у
зв»язку з чим відбувається зміна
строку погашення заборгованості. Таке
збільшення не супроводжується видачею
кредитних коштів позичальнику. 1.4.
Позичальник зобов»язується здійснити
погашення заборгованості у
майбутньому у складі щомісячних
платежів відповідно до графіка
погашення кредиту та інших платежів за
кредитним договором, що є додатком до
цієї додаткової угоди.

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди,
визначено, що на період з 11 серпня 2009
року до 11 серпня 2010 року, сторони
домовились зменшити розмір
щомісячного платежу по сплаті суми
кредиту та змінити строк його сплати
відповідно до графіку повернення
кредиту та сплати інших платежів, що є
додатком до цієї додаткової угоди та її
невід»ємною частиною (надалі -
кредитні канікули). Протягом кредитних
канікул позичальник сплачує проценти
за користування кредитом відповідно до
умов кредитного договору.

Пунктом 3 додаткової угоди, сторони
погодили, що з 11 серпня 2009 року
погашення заборгованості за кредитним
договором здійснюється позичальником
шляхом здійснення щомісячних
ануїтетних платежів ( щомісячний
рівними частинами платіж, який включає
в себе погашення частини
заборгованості за кредитом та
процентів) відповідно до графіку
погашення кредиту та інших платежів за
кредитним договором.

Взяті на себе зобов»язання банк
виконав в повному обсязі, проте
відповідач від виконання умов договору
ухиляється, останній платіж ним
здійснено 10.06.2011 року, в зв»язку з чим
виникла заборгованість у розмірі 96 816,90
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ 1 138 591,92 грн. станом на 05.06.2014 року і
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 36 475,13 доларів США , що
еквівалентно 428 957,01 грн.;заборгованості
за відсотками в сумі 15 347,55 доларів США,
що еквівалентно 180 491,18 грн.,пені за
прострочення кредиту та відсотків у
сумі 44 994,22 доларів США , що еквівалентно
529 143,73 грн..

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ПАТ " Райффайзен Банк Аваль ", суд
встановив та виходив з того, що
отримавши кошти в сумі відповідно до
умов договору, відповідач свої
зобов»язання за ним належним чином не
виконав , щомісячні платежі у
передбачені договором строки не
здійснював , що призвело до порушення
останнім умов договору, а тому у
позивача виникло право вимоги до
відповідача у розмірі заборгованості
за кредитом в сумі 36 475,13 доларів США та
за відсотками в сумі 15 347,55 доларів США.
При цьому судом враховано, що розмір
пені, яку позивач просить стягнути з
відповідача значно перевищує суму
заборгованості, в зв'язку з чим зменшив
її з 44 994,22 доларів США до 30 000 доларів
США, що еквівалентно 352 800 грн..

Вважаючи, що висновки суду є
законними та обґрунтованими ,
відповідними обставинам справи та
нормам матеріального та
процесуального права, що регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами, колегія суддів разом з цим
на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає
за необхідне змінити рішення суду в
частині стягнення пені, зменшивши її
розмір до 15 000 доларів США, що
еквівалентно 147 150 грн. 00 коп..

Доводи апеляційної скарги про
сплив строку позовної давності в
зв»язку з тим, що прострочені платежі
за кредитом та відсотками, знаходяться
за межами строку позовної давності, на
увагу не заслуговують з наступних
підстав.

Так дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 253 , ч. 1
ст. 261 ЦК України, перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов»язано його
початок. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов»язку.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості
відповідача за кредитним договором,
ОСОБА_3, починаючи з 16.04.2007 року
проводились часткові платежі, а з 11.08.2009
року платежі відповідно до умов
додаткової угоди № 96-05/13836 до
кредитного договору №014/9408/82/53318 від
16.03.2007 року, останній з яких здійснено
10.06.2011 року .

Тобто, здійснюючи часткове погашення
кредиту, відповідач перервав перебіг
строку позовної давності, в зв»язку з
чим пред»явивши 23.04.2014 року до суду
позов про стягнення заборгованості за
кредитом, позивач , передбачений
законодавством трирічний строк
позовної давності , не пропустив.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Таким чином у разі, коли воля суб»єкта
правочину формувалася не вільно і (або)
не відповідала його волевиявленню
правочин визнається недійсним.

Згідно зі ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Зазначаючи про те, що пункт 10.1
кредитного договору, укладений ним з
ПАТ "РайффайзенБанк Аваль " містить
несправедливі умови , будь-яких доказів
того, що при підписанні даного договору
та його умов його воля формувалась не
вільно або не відповідала його
волевиявленню, не надав та на наявність
таких не вказав.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що підписанням кредитного договору , а
саме - пунктом 8.1. , розділ «Гарантії та
інші умови», позичальник (ОСОБА_3)
засвідчив ту обставину, що при
одержанні кредиту він усвідомлює та
гарантує, що умови даного договору для
нього зрозумілі, відповідають його
інтересам, є розумними та
справедливими.

Не підлягає задоволенню і вимога
відповідача щодо розірвання
кредитного договору, оскільки в даному
випадку, право заявляти таку вимогу
надано позивачу, оскільки в
односторонньому порядку відмовився
виконувати свої зобов»язання саме
ОСОБА_3.

До того ж умовами договору, його
розірвання з підстав невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов»язань, не передбачено.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в
інтересах ОСОБА_3 задовольнити
частково .

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 вересня 2014 року змінити в
частині розміру пені та стягнути з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за кредитом
в сумі 36 475 доларів 13 США , що
еквівалентно 428 957 грн. 01 коп. ,
заборгованість за відсотками в сумі 15
347 доларів 55 центів США, що
еквівалентно180 491 грн.18 коп., пеню за
прострочення кредиту та відсотків в
розмірі 15 000 доларів США, що
еквівалентно 147 150 грн. 00 коп..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду м. Києва з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -