Провадження № 2/200/3723/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцовій Т.В.,

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Наста" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшокдування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В своєму позові позивач та його представники у судовому засіданні посилались на те, що 14 вересня 2013 року о 09 годині 25 хвилин на перехресті вул. Гоголя та пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода, в якому приймали участь транспортні засоби CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач, та транспортний засіб MERCEDES - BENZ ML 350, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, що підтверджується первинною довідкою ДАІ № 473291 виданою від 14 вересня 2013 року. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали відповідні механічні пошкодження. Транспортний засіб позивача отримав наступні зовнішні пошкодження: диск лівого переднього колеса, подушка безпеки, ліве бокове дзеркало, передня ліва та задня ліва двері, переднє ліве крило, передній бампер зліва, подряпина на лівій боковій фарі, ходова частина переднього лівого колеса. Згідно заключення судового експерту ОСОБА_5 № 2619 від 25 лютого 2014 року вартість матеріальної шкоди причиненої транспортному засобу Позивача CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 24 993,54 грн. Винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_4, а потерпілим в даному випадку є позивач, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 200/13334/13- п від 31 жовтня 2013 року. Транспортний засіб MERCEDES - BENZ ML 350, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 та є забезпеченим транспортним засобом по полісу обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 0545913 від 01 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" (). 08 жовтня 2013 року позивач звернувся до ТДВ "СК "НАСТА" надавши всі необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Після надання в страхову компанію останнього документу, який був вручено 04 листопада 2013 року, позивач згідно статті 35.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен був отримати страхове відшкодування 02 лютого 2014 року. Але на багаточисельні дзвінки в ТДВ "СК "НАСТА" не дали ніякого результату і страхове відшкодування позивачем не отримано. 09 квітня 2014 року ТОВ "Ельса" (як представник позивача) відправила в ТДВ СК "НАСТА" заяву на виплату страхового відшкодування. Але за офіційно вказаним місцем реєстрації ТДВ СК "НАСТА" не знаходилась. 17 квітня 2014 року ТОВ "Ельса" було направлено заява до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Моторно (транспортному) страховому бюро України з запитом про місцезнаходження ТДВ "СК "НАСТА", на що було отримано відповідь від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про те що по офіційному адресу міста реєстрації ТДВ "СК "НАСТА" не має, в зв'язку з чим до ТДВ "СК "НАСТА" були прийняті санкції зі сторони Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. 30 травня 2014 року в МТСБУ ТОВ "Ельса" подала скаргу, на яку 10 липня 2014 року, була отримана відповідь, що МТСБУ не має ніяких повноважень, щодо можливості застосування до ТДВ СК "НАСТА" заходів впливу. У зв'язку з тим, що з вини відповідачів транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження, вважає, що відповідачі повинні відшкодувати йому завдану шкоду в повному обсязі в сумі 24 993,54 грн. Крім того, неправомірним діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась у тому що після ДТП був в значній мірі порушений ритм життя позивача, а саме позивач вимушений був витрачати час на ремонт автомобіля та захист своїх порушених прав (відповідач не бажає вирішувати питання щодо відшкодування шкоди в добровільному порядку), на час ремонту автомобіля позивач залишився без транспортного засобу та можливості оперативно пересуватися містом та за його межами. Це завдавало позивачу певні незручності та труднощі, порушення звичного ритму життя, що додало позивачу додаткового значного стресу. Моральну шкоду позивач оцінює в 25 000,00 грн. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.10.2014 року провадження щодо ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з його смертю.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що вона, не оспорюючи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди та суму завданої шкоди, вважає, що вона неправомірна притягнута до участі у справі в якості відповідача. Її автомобіль був застрахований в установленому законом порядку і тому саме страхова компанія повинна відшкодувати матеріальну шкоду позивачу. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає, що також відповідач не повинна її відшкодовувати тому, що моральна шкода повинна відшкодовуватись винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, який вже помер. Просив в задоволенні позову про стягнення матеріальної і моральної шкоди з ОСОБА_2 відмовити.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Наста" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2013 року о 09 годині 25 хвилин на перехресті вул. Гоголя та пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода, в якому приймали участь транспортні засоби CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, та транспортний засіб MERCEDES - BENZ ML 350, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали відповідні механічні пошкодження. Транспортний засіб позивача отримав наступні зовнішні пошкодження: диск лівого переднього колеса, подушка безпеки, ліве бокове дзеркало, передня ліва та задня ліва двері, переднє ліве крило, передній бампер зліва, подряпина на лівій боковій фарі, ходова частина переднього лівого колеса. Згідно заключення судового експерту ОСОБА_5 № 2619 від 25 лютого 2014 року вартість матеріальної шкоди причиненої транспортному засобу Позивача CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 24 993,54 грн.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_4, а потерпілим в даному випадку є позивач, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 200/13334/13- п від 31 жовтня 2013 року.

Транспортний засіб MERCEDES - BENZ ML 350, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 та є забезпеченим транспортним засобом по полісу обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 0545913 від 01 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" ().

08 жовтня 2013 року позивач звернувся до ТДВ "СК "НАСТА" надавши всі необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Після надання в страхову компанію останнього документу, який був вручено 04 листопада 2013 року, позивач згідно статті 35.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен був отримати страхове відшкодування 02 лютого 2014 року. Але на багаточисельні дзвінки в ТДВ "СК "НАСТА" не дали ніякого результату і страхове відшкодування позивачем не отримано. 09 квітня 2014 року ТОВ "Ельса" (як представник позивача) відправила в ТДВ СК "НАСТА" заяву на виплату страхового відшкодування. Але за офіційно вказаним місцем реєстрації ТДВ СК "НАСТА" не знаходилась.

17 квітня 2014 року ТОВ "Ельса" було направлено заяву до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Моторно (транспортному) страховому бюро України з запитом про місцезнаходження ТДВ "СК "НАСТА", на що було отримано відповідь від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про те що по офіційному адресу міста реєстрації ТДВ "СК "НАСТА" не має, в зв'язку з чим до ТДВ "СК "НАСТА" були прийняті санкції зі сторони Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

30 травня 2014 року в МТСБУ ТОВ "Ельса" подала скаргу, на яку 10 липня 2014 року, була отримана відповідь, що МТСБУ не має ніяких повноважень, щодо можливості застосування до ТДВ СК "НАСТА" заходів впливу.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.4 ст.1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно статті 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів":

" 22.1 У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи".

Відповідно до ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише у разі недостатності страхової виплати.

Страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми, а страхова сума - максимально можливий розмір виплати по страхуванню.

За загальним правилом, особа якій спричинено шкоду вправі звернутися з вимогою про відшкодування шкоди не до страхувальника, а до страховика.

У відповідності доч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченного відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Розв'язуючі позовні вимоги про стягнення майнової шкоди, суд виходить з того, що вина у заподіянні шкоди встановлена у діях водія ОСОБА_4, який керував автомобілем , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, однак помер ОСОБА_6., транспортний засіб належний ОСОБА_2 забезпечений відповідно до договору страхування у відповідача2, місцезнаходження якого не можливо встановити, суд вважає пред'явлення позивачем вимог про відшкодування шкоди з відповідачів ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" правомірним, при цьому розмір матеріального збитку по понесених витрат доведено позивачем з посиланням на належні та допустимі докази.

Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких, фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. У відповідності з п. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1994 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з чинним законодавством України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тобто факт неправомірності (незаконності) дій, що призвели до завдання моральної шкоди повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку.

Розв'язуючі позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в солідарного порядку з відповідачів, суд вважає їх надто завищеними, та зазначає, що стягнення моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачів не повинно призводити до надмірного збагачення позивача, а лише для поновлення його порушеного права, у зв'язку з чим вважає за достатнє стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, сплачені при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 8, 10, 11, 15, 27, 31, 88, 169, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Наста" на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 24993,54 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., сплачені судові витрати у розмірі 493,24 грн., а всього 26486,78 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районній суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Шевцова