Провадження 2/201/391/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Башмакова
Є.А.,

при секретарі - Улановському М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Легенченко
М.О. цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до
Дніпропетровської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач у позовній заяві
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер батько позивача - ОСОБА_4, якому на
праві спільної сумісної власності
разом з матір'ю позивача - ОСОБА_5
належала квартира АДРЕСА_1. Після
смерті батька позивача відкрилася
спадщина у вигляді ? вказаної квартири,
яку прийняла мати позивача, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданим 04
листопада 2000 року та зареєстрованому в
реєстрі під № 9-300. 13 березня 2013 року
померла мати позивача. Після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1. У вересні 2013 року,
маючи намір прийняти спадщину після
смерті матері, позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини і на підставі
цієї заяви була заведена спадкова
справа № 13-2013. 13 грудня 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на ? частину квартири
АДРЕСА_1, яка належала матері позивача
на праві спільної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого 28 грудня 1994 року
Виконкомом міської ради. Приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
було винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня
2013 року № 219/02-31, якою позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на ? квартири АДРЕСА_1,
яка була набута матір'ю позивача на
підставі свідоцтва про права на
спадщину за законом, виданим 04 лютого
2000 року Першою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 9-300, у зв'язку з тим, що
матір'ю позивача не було проведено
реєстрацію успадкованого після смерті
її чоловіка майна. Позивач вважає, що
він належним чином набув право
власності на спадкове майно. У зв'язку з
цим позивач звернувся з позовною
заявою до суду, в якій просив визнати за
ним право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1, загальна площа 55,1
кв.м., житлову 33,2 кв.м. в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просив суд задовольнити
позовну заяву.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовну заяву не визнав,
проти задоволення позовної заяви
заперечував.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та вивчивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами е будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наївність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними с
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 28 грудня 1994 року
(а.с. 6), належить на праві спільної
(сумісної) власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які є батьками позивача (а.с.19) Після
смерті батька позивача відкрилася
спадщина у вигляді ? вказаної квартири,
яку прийняла мати позивача, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданим 04
листопада 2000 року та зареєстрованому в
реєстрі під № 9-300 (а.с.11). 13 березня 2013
року померла мати позивача. У вересні
2013 року, маючи намір прийняти спадщину
після смерті матері, позивач звернувся
до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини і на підставі
цієї заяви була заведена спадкова
справа № 13-2013. 13 грудня 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на ? частину квартири
АДРЕСА_1, яка належала матері позивача
на праві спільної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого 28 грудня 1994 року
Виконкомом міської ради(а.с. 12) .
Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 13 грудня
2013 року № 219/02-31, якою позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на ? квартири АДРЕСА_1,
яка була набута матір'ю позивача на
підставі свідоцтва про права на
спадщину за законом, виданим 04 лютого
2000 року Першою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 9-300, у зв'язку з тим, що
факт реєстрації права власності на ?
частку квартири за свідоцтвом про
право на спадщину ОСОБА_5 відсутній.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» при вирішенні спорів про
спадкування, спадщина по яких
відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004
року, не допускається застосування
судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню
підлягають норми законодавства,
чинного на час відкриття спадщини,
зокрема ЦК УРСР.

Відповідно ст. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України щодо цивільних
відносин, що виникли до набрання ним
чинності, тобто 01 січня 2004 року, його
норми застосовуються тільки до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Тобто, виходячи з
вищенаведеного, суду необхідно
застосувати норми Цивільного кодексу
Української РСР від 18 липня 1963 року.

Статтею 525, 526 ЦК України (в редакції 1963
року) передбачено, що часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця, а місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Отже, ? частина квартири АДРЕСА_1 яка
була успадкована матір'ю позивача,
належала їй з моменту відкриття
спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
тобто з моменту смерті її чоловіка
ОСОБА_4.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у
судовому засіданні під час розгляду
справи в їх сукупності, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат по даній цивільній
справі, враховуючи результат розгляду
справи, суд вважає за необхідне судові
витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
549 ЦК Української РСР 1963 року, ст.ст. 1268,
1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88,209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на нерухоме майно, а саме: на ?
частку квартири АДРЕСА_1, загальна
площа 55,1 кв.м., житлову 33,2 кв.м. в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Є.А.
Башмаков