Провадження № 4-с/761/288/2014
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за скаргою ОСОБА_1, особа, дії якої
оскаржуються - державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 (далі - скаржник)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва зі скаргою на
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни, у якій просив визнати
незаконною та скасувати його постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25 червня 2014 року ВП №
36099677 та зобов'язати державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Руденко Н. В. відновити виконавче
провадження ВП № 36099677 з виконання
виконавчого листа №1/2610/585/12 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
кошти у розмірі 128 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, який
виданий 05 грудня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
та провести всі необхідні дії,
спрямовані на виконання виконавчого
листа.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що 25
червня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталією
Вікторівною було винесено постанову ВП
№36099677 про повернення виконавчого
документа стягувачеві ОСОБА_4 на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про
виконавче провадження». Вказаним
виконавчим документом, а саме
виконавчим листом №1/2610/585/12, що був
виданий 05 грудня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва,
стягнуто з боржника ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 кошти в розмірі 128 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, у
рамках розгляду кримінальної справи
відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Заявник вважає, що державним
виконавцем не здійснено всіх можливих
заходів задля примусового виконання
рішення суду, на підставі чого
звернувся зі скаргою до суду.

Представник заявника у судовому
засіданні підтримав матеріали скарги
та просив задовольнити її у повному
обсязі з підстав, викладених у ній.

Державний виконавець Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Руденко Н. В. на адресу суду направила
заперечення проти скарги, у яких
розгляду справи просила проводити без
її участі та просила відмовити у
задоволенні скарги з тих підстав, що
державним виконавцем вчинено заходи
щодо розшуку майна боржника, на яке
можливо звернути стягнення в порядку
ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», не
виявилось можливим. 10 квітня 2013 року
боржник звернувся до державного
виконавця та надав пояснення про те, що
він на даний час ніде не працює,
навчається у Національному
Університеті харчових технологій,
коштів для погашення боргу, рухомого та
нерухомого майна не має. При
працевлаштуванні зобов'язався
повідомити державного виконавця та
надати довідку з місця роботи. Таким
чином, державний виконавець вважає, що
ним здійснено усі можливі заходи з
виконання рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника, розглянувши матеріали
справи, повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується скарга, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи, вважає,
що скарга є такою, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно вироку Шевченківського
районного суду м. Києва від 10 жовтня 2012
року, ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК
України, за якою призначено йому
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 4 роки з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 1 рік; на підставі ст.ст. 75, 76
КК України ОСОБА_3 звільнений від
призначеного основного покарання, якщо
він протягом іспитового строку
тривалістю в 2 роки не вчинить нового
злочину та виконає покладені на нього
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
цивільний позов ОСОБА_1 задоволений
частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 компенсацію за спричинену
матеріальну шкоду в сумі 37 325,98 грн,
компенсацію за спричинену моральну
шкоду в сумі 128 000 грн., а всього 165 325,98
коп.

05 грудня 2012 року Шевченківським
районним судом м. Києва був виданий
виконавчий лист №1/2610/585/12 про стягнення
з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
коштів в розмірі 128 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

24 січня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталією
Вікторівною було винесено Постанову
про відкриття виконавчого провадження
по примусовому виконанню виконавчого
листа №1/2610/585/12 про стягнення з
боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
боргу в розмірі 128 000 грн.

25 червня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталією
Вікторівною винесено Постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві ВП № 36099677 на підставі п. 2 ч.
1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження».

За п. 1 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо: у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ
«Про виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника.

Як передбачено п. 3.12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Як вбачається з відповіді Державної
податкової служби України про джерела
отримання доходів боржників - фізичних
осіб встановлено, що інформація
стосовно боржників - фізичних осіб щодо
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку та сум, утриманого з
них податку щодо ОСОБА_3 відсутні.

Згідно інформації, отриманої від
Державної податкової служби України
про номери рахунків, відкритих у банках
та інших фінансових установах
боржниками-юридичними особами та / або
фізичними особами-підприємцями
встановлено, що платник податків з
податковим номером НОМЕР_1на обліку в
органах ДПС не перебуває.

Відповідно до повідомлення УДАІ м.
Києва за боржником транспортних
засобів не зареєстровано.

За Інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відомості відсутні.

10 квітня 2013 боржником до державного
виконавця подано заяву, згідно якої
зазначив, що на даний час ніде не
працює, навчається у Національному
Університеті харчових технологій,
коштів для погашення боргу, рухомого та
нерухомого майна не має. При
працевлаштуванні зобов'язався
повідомити державного виконавця та
надати довідку з місця роботи.

У поданих запереченнях державний
виконавець зазначає, що виходами за
адресою: АДРЕСА_1 розшукати майно
боржника, на яке можливо звернути
стягнення в порядку ст. 52 ЗУ «Про
виконавче провадження», не виявилось
можливим.

Проте, на підтвердження зазначеного
державним виконавцем не додано актів,
якими підтверджувались би виходи
останнього з метою розшукати майно
боржника, на яке можливо звернути
стягнення в порядку ст. 52 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Натомість, до матеріалів справи
державним виконавцем долучено акт від
17 березня 2014 року, у відповідності до
якого встановлено, що розшукати майно
боржника в порядку ст. 52 ЗУ «Про
виконавче провадження» не виявилось
можливим.

Суд не може вважати такий акт
підтвердженням виходу державного
виконавця за адресою проживання
боржника, вказаною у виконавчому листі,
а також самим ОСОБА_3 у заяві, поданій до
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, а
саме: АДРЕСА_1, адже у ньому не
конкретизовано, внаслідок яких дій,
вчинених виконавцем, встановлено
відсутність можливості по розшуку
майна боржника.

У відповідності до п. 1.5.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень акт - документ, що підтверджує
певні встановлені факти або події,
текст акта складається з реквізитів
виконавчого документа із зазначенням
суті проведених дій.

Так, зазначений акт державного
виконавця є неконкретизованим та не
деталізованим, не містить суті
проведеної дії, внаслідок якої
встановлено відсутність майна
боржника, а тому суд не може вважати
його доказом вчинення державним
виконавцем передбаченого Інструкцією
виходу за місцем проживання боржника.

Крім того, зазначаючи, що ним
здійснювались виходи за адресою:
АДРЕСА_1, державний виконавець додає
лише один акт, що не може бути
підтвердженням вчинення сукупності
таких дій, як вихід державного
виконавця, що передбачено п. 3.12
Інструкції з організації примусового
виконання рішень з належної
організації розшуку майна боржника.

Варто зазначити, що Законом України
«Про виконавче провадження»
передбачено перелік видів майна
громадян, на яке не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами,
однак, враховуючи, що державним
виконавцем не надано до суду доказів
виходу за адресою проживання боржника,
не можна стверджувати про відсутність
у останнього майна, на яке може бути
звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець: здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України рішення суду ухвалюється
іменем України та є обов'язковими для
виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державним виконавцем не вжито всіх
заходів примусового виконання рішення
суду та розшуку майна боржника, на яке
може бути звернуто стягнення, а тому,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню.

Разом з тим, прохання заявника про
зобов'язання державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Н. В.
відновити виконавче провадження ВП №
36099677 з виконання виконавчого листа
№1/2610/585/12 про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 128 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди, який
виданий 05 грудня 2012 року
Шевченківським районним судом м. Києва
та провести всі необхідні дії,
спрямовані на виконання виконавчого
листа, є передчасними, а тому
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 13, 27, 38, 60, 212-215, 223, 294, 383 - 388 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, особа, дії якої
оскаржуються - державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Руденко Наталії
Вікторівни про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 25 червня 2014
року ВП № 36099677.

В задоволенні іншої частини скарги -
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: