Справа № 442/5920/13
Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/477/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 4 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 4 жовтня 2013
року вказану вище позовну заяву
визнано неподаною та повернуто
позивачу.

Ухвалу суду оскаржив позивач, просить
її скасувати, а питання прийняття
позовної заяви передати на новий
розгляд, посилаючись на її
незаконність, оскільки судом був
порушений порядок, встановлений для
залишення позовної заяви без розгляду.
Так, апелянт зокрема посилається на те,
що неподання стороною доказів, які
обґрунтовують її доводи на
підтвердження позову, є підставою для
відмови у задоволені позову, а не
підставою для залишення позовної заяви
без руху, а згодом її повернення,
оскільки подання доказів можливе на
наступних стадіях процесу.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, тому відповідно до ст.197 ЦПК
України фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали та обставини справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Встановлено, що у вересні 2003 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Зміст ст.ст.119, 120 ЦПК України не
передбачає подання позивачами при
пред'явленні позову доказів, а лише
передбачає зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину та
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Пленум Верховного Суду України в п.п.2, 7
постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» зазначає, що подання
доказів можливе на наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів при
пред'явлені позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

Виносячи 9 вересня 2013 року ухвалу, якою
залишено позовну заяву без руху, суддя
виходив з того, що позивачем до заяви не
додано оцінки вартості спірного майна,
яке підлягає поділу, що не дає
можливості суду визначити його дійсну
вартість на момент подачі позову та не
можливо визначити точну суму сплати
судового збору.

4 жовтня 2013 року суддею винесено ухвалу,
якою визнано не поданою та повернуто
позивачу вказаний вище позов з тих
мотивів, що позивачем не усунуто
недоліків, зазначених у вказаній вище
ухвалі.

Але з таким висновком колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

З матеріалів справи та тексту позовної
заяви вбачається, що позивач звернувся
до Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області з позовом до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя.

У відповідності до вимог позивача,
останній просив поділити в натурі між
сторонами земельну ділянку площею 0,17
га вартістю 25 000 грн., що знаходиться в с.
Летня Дрогобицького району Львівської
області у кварталі індивідуального
житлового будівництва, виділивши йому ?
її частину, а решту майна, із
зазначенням ним його вартості, в тому
числі і половину земельної ділянки,
просив залишити відповідачці.

Крім того, позивач просив суд визначити
розмір судового збору з наступним
стягненням недоплаченої ним суми, або з
поверненням переплаченої суми, з
урахуванням того, що ним сплачено
судовий збір виходячи з вартості ?
земельної ділянки в розмірі 229 грн. 41
коп.

Позивач, отримавши 1 жовтня 2013 року
ухвалу судді від 9 вересня 2013 року,
подав до суду клопотання про
забезпечення доказів, зокрема шляхом
проведення товарознавчої експертизи
щодо встановлення дійсної вартості
майна, яке підлягає поділу.

У відповідності до ч.2 ст.80 ЦПК України
якщо визначена позивачем ціна позову
вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
ціну неможливо, розмір судового збору
попередньо визначає суд з наступним
стягненням недоплаченого або з
поверненням передплаченого судового
збору відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Таким чином, зазначеною правовою
нормою передбачено правові наслідки
неправильного визначення ціни позову
позивачем.

Аналіз цієї норми дає підстави для
висновку, що, якщо визначена позивачем
ціна позову вочевидь не відповідає
дійсній вартості спірного майна або на
момент пред'явлення позову встановити
точну його ціну неможливо, розмір
судового збору попередньо визначає суд
з наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Ціна позову вочевидь не відповідає
дійсній вартості спірного майна, якщо з
урахуванням існуючих ринкових цін суд
може обґрунтовано припускати, що
дійсна вартість майна є істотно вищою.

Відтак, з урахуванням викладеного та
того, що позивачем був сплачений
судовий збір в сумі 229 грн. 41 коп., просив
визначити розмір судового збору з
наступним стягненням недоплаченої
суми та призначити по справі
експертизу для визначення дійсної
вартості майна, яке підлягає поділу,
колегія судів приходить до висновку, що
за таких підстав залишення позовної
заяви позивача без руху з подальшим
визнання позову неподаним та
поверненням його позивачу було
передчасним, оскільки судом не було
визначено судового збору, який мав би
сплатити позивач.

А тому, за таких обставин, колегія
суддів приходить до висновку про
скасування ухвали та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції зі стадії
прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1
ст.311, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 4 жовтня 2013
року скасувати з направленням справи
для продовження розгляду до
міськрайонного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.