Справа № 372/4200/13-ц Головуючий у І
інстанції Кравченко М.В.Провадження №
22-ц/780/542/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходько К.П., Таргоній Д.О.

при секретарі Дмитренко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 30
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні майном,

встановила:

У вересні 2013 року позивачі
пред»явили в суді названий позов
посилаючись на те, що сторони є
співвласниками земельної ділянки в
садовому товаристві «Берізка». На
земельній ділянці також збудований
садовий будинок. Відповідач
користується вказаним майном, але
створює перешкоди у користувані майном
позивачам, не допускає їх до земельної
ділянки та садового будинку.

Просили суд усунути перешкоди у
користуванні ними земельною ділянкою
АДРЕСА_1, розташованим на даній
земельній ділянці, зобов'язати
відповідача передати позивачам ключі
від замка вхідної двері огорожі, що
оточує вказану земельну ділянку, а
також ключі від замка на вхідній двері
АДРЕСА_1

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
позов задоволено частково. Зобов»язано
відповідача усунути перешкоди у
користуванні позивачами земельною
ділянкою шляхом передачі позивачам
ключів від замків дверей огорожі, що
оточує земельну ділянку та будівель, що
розташовані на вказаній земельній
ділянці. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивачі оскаржили його в апеляційному
порядку. Зокрема не погоджується із
висновками суду в тій частині, що
оскільки вони не є власниками садового
будинку, вони не мають правових підстав
вимагати усунення перешкод у
користуванні садовим будинком.
Обґрунтовують свою позицію тим, що вони
є співвласниками земельної ділянки, а
садовий будинок збудований на цій
земельній ділянці, але оскільки він не
введений в експлуатацію, то вони не
можуть оформити на нього право
власності. Таким чином позивачі
вважають, що садовий будинок є
приналежністю земельної ділянки, а
тому вони мають право користування ним
так же як і земельною ділянкою.

У зв»язку із наведеним, позивачі
просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 подав свої
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просить апеляційну скаргу
відхилити.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторонам у рівних
частинах, тобто по 1/3 частині кожному,
на праві власності належить земельна
ділянка площею 0,0608 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер
:04:070:0024, цільове призначення - для
садівництва, яку вони успадкували та
яка була поділена судом в порядку
вирішення спору про спадкування, що
підтверджується судовими рішеннями
трьох інстанцій, витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень,
державним актом, іншими матеріалами
справи.

Відповідач фактично користується
всією спірною земельною ділянкою, по
зовнішніх межах якої разом встановлена
наявна на час вирішення спору огорожа.
На ділянці наявна будівля, яка не
зареєстрована державою в якості
об'єкту нерухомого майна, що
підтверджується судовими рішеннями,
актом перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил,
фотознімками, висновками судових
експертиз, звітом про оцінку майна,
членською книжкою СТ «Берізка», іншими
матеріалами справи.

Відповідач чинить перешкоди
позивачам у користуванні спірною
земельною ділянкою, не надає їм доступ
до спірної земельної ділянки та
розташованих на ній будівель, не
передає ключі від огорожі та будівлі,
що унеможливлює, крім іншого,
здійснення передбаченої
законодавством процедури по введенню в
експлуатацію та державній реєстрації
фактично наявних на земельній ділянці
будівель, чим перешкоджає у здійснені
ними прав власників ділянки, що
підтверджується зверненнями позивачів
до Обухівського БТІ, прокуратури,
відповідача, СТ «Берізка», нотаріуса,
листами прокуратури, виконкому
міськради, управління Держкомзему та
іншими матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову
в частині усунення перешкод у
користуванні АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачі
у встановленому законодавством
порядку не набули права власності на
садовий будинок, ця будівля фактично
знаходиться на спірній земельній
ділянці, однак її державна реєстрація
не здійснювалась, тому садовий будинок
не об'єктом цивільних прав. За таких
обставин, захист таких цивільних прав в
судовому порядку неможливий, тому суд
вважає безпідставними позовні вимоги в
частині усунення перешкод у
користуванні садовим будинком, а позов
в цій частині не підлягає задоволенню.

В той же час, на думку суду першої
істанції, достатнім способом судового
захисту порушених прав позивачів як
співвласників земельної ділянки є
покладення на відповідача обов'язку
передати позивачам ключі від замків
дверей огорожі, що оточує вказану
земельну ділянку та будівель, що
розташовані на вказаній земельній
ділянці.

Судова колегія погоджується із такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що позов пред»явлений на
захист права власності в порядку
статті 391 ЦК України, відповідно до якої
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Суд встановив, що будинок, який
збудований на спірній земельній
ділянці, не є об»єктом права власності,
оскільки він не прийнятий в
експлуатацію, право власності на нього
за сторонами не зареєстроване, його
правовий статус не визначений, а тому
суд не міг захистити право власності
позивачів на цей будинок в обраний
позивачами спосіб.

Разом із тим, суд у своєму рішенні
правильно наголосив на тому, що
зобов»язавши відповідача передати
позивачам ключі від усіх будівель, які
знаходяться на земельній ділянці, тим
самим захистив права власників
земельної ділянки, на якій розташовані
вказані будівлі, на користування цими
будівлями.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що земельна ділянка і садовий
будинок є одним цілим, а саме садовий
будинок є приналежністю головної речі -
земельної ділянки, а тому, оскільки
позивачі успадкували земельну ділянку,
то до складу спадщини увійшов і будинок
є такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону.

Садовий будинок і земельна ділянка є
окремими об»єктами цивільних прав,
оскільки набуття їх у власність
регулюється окремими нормами ЦК
України.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно встановив
обставини справи, визначив спірні
правовідносини, дав їм належну правову
оцінку і ухвалив законне і
обґрунтоване рішення, яке не підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді Голуб С.А.

Таргоній Д.О.

Приходько К.П.