АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/932/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Справа № 200/6580/13
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня
2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВИНС-ИТАЛ», третя
особа - ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, в якому
посилалась на те, що 28 жовтня 2009 року
внаслідок наїзду автомобіля VOLVO FH 12
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3 та який належав на праві
власності ТОВ «ВИНС-ИТАЛ», її мати -
ОСОБА_4 отримала смертельну травму.
Внаслідок загибелі матері позивач
зазнала моральної шкоди та значних
матеріальних витрат, а тому просила суд
стягнути з ТОВ «ВИНС-ИТАЛ» на її
користь у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - 14719,00 грн. та у
рахунок відшкодування моральної шкоди
- 500000,00 грн., а також витрати на правову
допомогу у розмірі 3000,00 грн. (а.с. 2-7).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «ВИНС-ИТАЛ» на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20000,00
грн. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат. (а.с. 112-116).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог в повному обсязі (а.с.
119-120).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 28
жовтня 2009 року ОСОБА_3, керуючи
належним ТОВ «ВИНС-ИТАЛ» автомобілем
VOLVO FH 12 державний номер НОМЕР_1, по вул.
Героїв Сталінграду з боку вул. Шинної у
напрямку вул. Євпаторійської, здійснив
наїзд на ОСОБА_4, спричинивши останній
смертельну травму (а.с. 8-14).

За фактом даної дорожньо-транспортної
пригоди 03 листопада 2009 року була
порушена кримінальна справа (а.с. 15).

Постановою слідчого відділу по ДТП СУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області від 29 серпня 2012 року
кримінальну справу припинено у зв'язку
із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК
України.

У даній постанові зазначено, що
причиною настання події даної
дорожньо-транспортної пригоди
слугувала крайня безпечність та грубе
порушення вимог правил дорожнього руху
пішоходом ОСОБА_4 (а.с. 24-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України - особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Також ч. 2 ст. 1168 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

У відповідності з ч. 3 ст. 23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення матеріальної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що надані позивачем в
підтвердження розміру завданої
матеріальної шкоди квитанції (а.с. 27) не
оформлені належним чином, що
унеможливлює вирішення питання щодо
віднесення даних витрат до суми
заявлених позовних вимог.

Також, як зазначив ОСОБА_3 у своїх
поясненнях, він після
дорожньо-транспортної пригоди передав
чоловіку потерпілої 5000 грн. у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди і
дані обставини представник позивача не
заперечував.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про поховання та похоронну
справу» визначено, що поховання
померлого - комплекс заходів та
обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом або урни з прахом у могилу
або колумбарну нішу, облаштування та
утримання місця поховання відповідно
до звичаїв та традицій, що не
суперечать законодавству.

Отже, до поховання не належать витрати
на поминальний обід у сумі 3000 грн., та
облаштування пам'ятнику з граніту
вартістю 5894 грн., які необхідно
виключити з витрат на поховання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
сума матеріальної шкоди, компенсована
ОСОБА_3 відповідає фактичній, а тому
доводи апеляційної скарги, що суд
необґрунтовано відмовив у стягненні
матеріальної шкоди є безпідставними.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення моральної шкоди,
суд першої інстанції також
обґрунтовано, виходячи з обставин
настання дорожньо-транспортної
пригоди, за яких відсутня вина третьої
особи, а з боку потерпілої були
допущені грубі порушення правил
дорожнього руху, прийшов до висновку
про стягнення моральної шкоди в
розмірі 20000,00 грн., тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Також, місцевий суд правомірно
відмовив в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення 3000,00 грн. з оплати
послуг адвоката, оскільки склад та
розмір витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входить до предмету
доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

При цьому повинні бути враховані
положення Постанови КМУ від 27 квітня 2006
року № 590 «Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
затверджено Граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою сторін, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: