АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И[1]

15 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
Солом'янського районного суду м.
Києва з позовом, уточненим в
подальшому, до ОСОБА_2 та просила
стягнути у відшкодування матеріальної
шкоди 6 413 грн., яка завдана відповідачем
пошкодженням її майна.

Крім цього, вказала, що внаслідок
незаконних дій відповідача їй було
завдано моральну шкоду, яку вона оцінює
в 4 000 грн.

РішеннямСолом'янського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

В задоволенні клопотання відповідача
про стягнення з позивача витрат на
правову допомогу відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2
через свого представника ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що рішення суду в частині
відмови в задоволенні клопотання
відповідача щодо відшкодування витрат
на надання йому правової допомоги є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, представник відповідача
зазначав, що суд неналежним чином
вивчив докази, які підтверджують
вимоги сторони відповідача щодо
надання правової допомоги, не надав їм
юридичну оцінку, а тому безпідставно
відмовив у задоволенні клопотання та
стягнення витрат на правову допомогу.

За вказаних обставин, просив ухвалити
нове рішення, яким частково змінити
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року та
стягнути з позивача судові витрати на
правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та 200
грн. на виготовлення довіреності
довірителю. В іншій частині рішення
залишити без змін.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав, з підстав наведених в ній та
просив задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні просила
відмовити в задоволення апеляційної
скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження
та вимог, що заявлялись у суді першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
під час розгляду справи відповідачем
до суду було подано клопотання, в якому
відповідач, в разі відмови в
задоволенні позову, просив стягнути з
позивача на його користь витрати на
правову допомогу в сумі 3 000 грн., які
були ним понесені у зв'язку із
зверненням позивача до суду з даним
позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, судом першої
інстанції і відмовлено в задоволенні
клопотання ОСОБА_2 про стягнення витрат
на правову допомогу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не було надано до суду
мотивованого розрахунку понесених
витрат відповідно до вимог Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах». Крім того, відсутній
розрахунок витрат із посиланням на
відповідні норми права.

Проте, колегія суддів погодитись з
такими висновками суду не може,
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Згідно зазначеної норми склад та
розмір витрат, пов'язаних з оплатою
правової допомоги, входять до предмету
доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних з наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки).
Недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам. До
складу витрат включаються лише
фактично сплачені стороною витрати.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу ОСОБА_2 надано до суду
договір № 12С01 про надання правової
допомоги від 01.12.2012, укладеного між ним
та АК «Бірк і Партнери»,
рахунок-фактуру № 125 від 12.12.2012 щодо
надання правової допомоги на суму 3 000
грн., Акт приймання-передачі виконаних
робіт № 125 від 12.12.2012, квитанцію № 12-726120
від 12.12.2012 про сплату ОСОБА_2 грошової
суми за здійснення правової допомоги у
розмірі 3 000 грн., а також копію
довіреності від 11.12.2012, якою ОСОБА_2
уповноважує ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які в
свою чергу працюють на посаді юристів у
АК «Бірк і Партнери», на представництво
його інтересів (т. 1, а.с. 42-47).

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
встановлено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

В своїх запереченнях на позовну заяву
ОСОБА_2 навів розрахунок витрат на
правову допомогу (т. 1, а.с. 48-50).

Розмір витрат, виходячи з обсягу
виконаної роботи, зазначеному в
договорі про надання правової допомоги
від 01.12.2012 визначений в межах,
передбачених Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Однак, відмовляючи в задоволенні
клопотання ОСОБА_2 про стягнення з
позивача витрат на правову допомогу
понесених стороною відповідача суд
першої інстанції не в повному обсязі
дослідив матеріали справи, у зв'язку з
чим дійшов помилкового висновку про
відмову в задоволенні такого
клопотання.

Ураховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
понесені відповідачем витрати на
правову допомогу в розмірі 3 000 грн.
підлягають стягненню з позивача на
його користь.

Беручи до уваги те, що відповідач не
надав суду докази і документальне
підтвердження понесених витрат на
виготовлення довіреності у сумі 200 грн.,
колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалося, а тому у відповідності
до вимог статті 303 ЦПК України судом
апеляційної інстанції не перевірялося.

Вищезазначене дає суду апеляційної
інстанції підстави для зміни рішення
суду в частині відмови у задоволенні
клопотання відповідача про стягнення
витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, - задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року в частині
вирішення питання про судові витрати -
скасувати та ухвалити нове про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати на правову допомогу у розмірі
3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2609/24804/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/678/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бобровник О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.