У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі
Данильченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19.03.2013 року у справі за скаргою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Ленінський
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, на дії посадових
осіб при примусовому виконанні
виконавчого листа, в частині винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору, -

В С Т А Н
О В И В:

13.08.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із
заявою, в якій з урахуванням уточнень,
просила переглянути за нововиявленими
обставинами ухвалу Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
19.03.2013 року в частині винесення
постанови Ленінським відділом
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про стягнення з неї
виконавчого збору та на підставі листа
Міністерства юстиції України від 02.08.2013
року №1322-О-1-13/6.1.: визнати постанову про
стягнення з неї виконавчого збору від
09.10.2012 року такою, що не відповідає
вимогам чинного законодавства та
скасувати її; зобов»язати Ленінський
ВДВС Дніпропетровського МУЮ - винести
постанову про стягнення з нею
виконавчого збору з урахуванням вимог
п.3 ч.1 ст.43 та ч.1 ст.28 Закону України «Про
виконавче провадження» та роз»яснень
Міністерства юстиції України та
відшкодувати на її користь різницю
між фактично сплаченим та нарахованим
відповідно до чинного законодавства
виконавчим збором в сумі 31 920,50 грн.,
різницю між фактично сплаченою
комісією банку за здійснення
банківської операції за перерахування
суми виконавчого збору та сумою, яка
повинна була би сплачена при
перерахуванні нової суми в розмірі 188,60
грн., а також судовий збір в сумі 114,70
грн., а всього 32 223,80 грн.

В обґрунтування даної заяви
заявник посилається на те, що ухвалою
суду від 19.03.2013 року їй було відмовлено
у задоволенні її вимог, проте 10.08.2013
року вона отримала листа з
Міністерства юстиції України від 02.08.2013
року №1322-О-1-13/6.1, в якому зазначається,
що у разі повернення виконавчого
документу без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача, розмір виконавчого
збору визначається однозначно у
розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника фізичної
особи. Вказане положення доповнює п.3
ч.1 ст.43 Закону України «Про виконавче
провадження». Зобов'язання боржником
були виконанні самостійно шляхом
внесення коштів безпосередньо на
рахунок стягувача, при цьому
Ленінінським відділом ДВС повернуто
виконавчі листи без виконання, тобто
виконавчою службою не зроблено жодної
дії на виконання виконавчого листа,
виданого судом, що є підставою для
визначення розміру виконавчого збору у
розмірі 40 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян з боржника фізичної
особи.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 вимоги заяви та уточнення до неї
підтримав.

В судовому засіданні представник
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції вважав
вимоги необґрунтованими та просив
відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши осіб, які з»явилися,
розглянувши заяву та доповнення до неї,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що вимоги заявника задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Згідно до ч.2 цієї статті підставами для
перегляду рішення, ухвали суду чи
судового наказу у зв'язку з
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдиві
показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення;

21) встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом
України неконституційність закону,
іншого правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

У відповідності до ч.1 ст.362 ЦК України
заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини другої статті 361 цього
Кодексу, може бути подана не пізніше
трьох років з дня набрання судовим
рішенням законної сили. У разі якщо
така заява подана до суду після
закінчення цього строку, суд відмовляє
у відкритті провадження за
нововиявленими обставинами, незалежно
від поважності причини пропуску цього
строку.

Відповідно до ч.2 цієї статті строк для
подання заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами
обчислюється:

1) у випадках, встановлених пунктом 1
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня встановлення обставин, що мають
істотне значення для справи;

2) у випадках, встановлених пунктами 2, 21
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня, коли вирок у кримінальній
справі набрав законної сили;

3) у випадках, встановлених пунктом 3
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня набрання законної сили судовим
рішенням, яким скасовано судове
рішення, що стало підставою для
ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, які підлягають перегляду;

4) у випадках, встановлених пунктом 4
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня ухвалення Конституційним Судом
України відповідного рішення.

ОСОБА_1 11.02.2013 року звернулася до
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська зі скаргою на
неправомірні дії посадових осіб
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ при примусовому виконанні
виконавчого листа, виданого судом про
стягнення з неї на користь ТОВ ОТП
Факторинг України» заборгованості за
кредитним договором №CM-SME 301/212/2007 на
загальну суму 298 405 грн. 04 коп., а саме -
щодо вилучення та передачі без рішення
суду належного їй автомобіля,
скасування акту опису та арешту майна,
передачі їй автомобіля.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 19.03.2013 року в
задоволенні зазначеної скарги ОСОБА_1
було відмовлено. Ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
17.07.2013 року вказана ухвала районного
суду м.Дніпропетровська залишена без
змін.

Як вбачається з мотивувальної частини
ухвали від 19.03.2013 року, суд дійшов
висновку, що з скаржниці правомірно
було стягнуто виконавчий збір,
оскільки ОСОБА_1 самостійно не було
виконано рішення у встановлений
державним виконавцем термін, а заяв
щодо відкладення виконавчого
провадження з метою самостійного
виконання рішення відповідно до ст. 35
Закону України "Про виконавче
провадження" нею до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції надано не було.

Відповідно Згідно Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами" №4 від
30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це
юридичні факти, які мають істотне
значення для розгляду справи та
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику, а
також обставини, які виникли після
набрання судовим рішенням законної
сили та віднесені законом до
нововиявлених обставин (частина друга
статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами
нововиявлених обставин, визначених
пунктами 1, 2 частини другої статті 361
ЦПК, є те, що вони існували на час
розгляду справи; ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі. Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Для визначених пунктами 3, 4 частини
другої статті 361 ЦПК нововиявлених
обставин необхідними умовами є те, що
вони існували на час розгляду справи,
але підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.

Обставини, на які посилалася особа, яка
брала участь у справі, у своїх
поясненнях, в апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, тобто
при виконанні вимог частини четвертої
статті 10 ЦПК, не є нововиявленими
обставинами.

Разом з цим, суд вважає, що обставини, на
які посилається ОСОБА_1 в заяві, а
зокрема на положення Закону України
«Про виконавче провадження» та лист
Міністерства юстиції України від 02.08.2013
року №1322-О-1-13, не відносяться до
нововиявлених, оскільки вони були
відомі при розгляді судом 19.03.2013 року
вищезазначеної скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця, що підтвердив в
судовому засіданні представник
заявника, а вказаним листом
Міністерства юстиції України були
надані тлумачення цим положенням ст.28
Закону України «Про виконавче
провадження».

Крім того, лист Міністерства юстиції
України від 02.08.2013 року №1322-О-1-13, на який
посилається заявниця, не є у розумінні
положень ЦПК України істотною для
справи обставиною, оскільки виник
після винесення ухвали суду від 19.03.2013
року. Також, він не містить жодних
істотних для справи обставин, які б
могли б вплинули на рішення суду при
розгляді скарги, а його зміст є лише
посиланням на норми права, які не
спростовують висновків суду, не
відносяться до нововиявлених обставин
з вищевказаних підстав та були
загальновідомими при розгляді справи.

Доводи ж заявника в обґрунтування
заяви про перегляд ухвали за
нововиявленими обставинами зводяться
до незгоди з висновками, викладеними в
ухвалі суду від 19.03.2013 року.

Зважаючи на викладене, заява ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
19.03.2013 року за нововиявленими
обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 361-366 ЦПК України, суд, -

У Х В
А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені
заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами ухвали Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19.03.2013 року у справі за скаргою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Ленінський
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, на дії посадових
осіб при примусовому виконанні
виконавчого листа.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня винесення ухвали.

У разі якщо ухвалу суду було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п»яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Т.О. Кудрявцева