РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

__________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/161/14Головуючий суду
першої інстанції:Хачикян А.Х.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Кустова І. В. "15" січня 2014 р.
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в м.
Феодосія у складі:

Головуючого суддіКустової І.В.,
СуддівПритуленко О.В., Ломанової Л.О.,
При секретаріПомазан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Кіровського
районного суду АР Крим від 11 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, в якому
просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_8 у розмірі ? частини
усіх видів заробітку щомісяця до
досягнення дитиною повноліття.

Вимоги мотивовані тим, що з 20 листопада
2007 року по липень 2011 року сторони
перебували у шлюбі, від якого народився
син -ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу дитина перебуває на
утриманні матері, відповідач
добровільно матеріальну допомогу не
надає, тому позивач змушена звернутися
до суду із вказаним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду АР
Крим від 11 грудня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено; вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Не погодившись із
зазначеним рішенням суду, позивач
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове - по суті позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що апелянт не згоден з посиланням
суду на те, що відповідач не є
біологічним батьком дитини; наполягає
на тому, що дитина народилася в період
шлюбу та батьком у свідоцтві про
народження вказаний саме відповідач,
який своє батьківство не оскаржував.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши апелянта
та його представника, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не є біологічним батьком
неповнолітньої дитини, тому не несе
обов'язку з утримання сина.

Проте, з таким висновком колегія суддів
погодитися не може, виходячи з
наступного.

Визначення походження дитини від
матері та батька, які перебувають у
шлюбі між собою передбачено частиною 1
статті 122 Сімейного кодексу України
(далі - СК України), відповідно до якої
дитина, яка зачата і народжена у шлюбі,
походить від подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони з 20 листопада 2007 року по 28 липня
2011 року знаходилися у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають неповнолітнього
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5).

Матеріали справи не містять відомостей
щодо оспорювання відповідачем свого
батьківства щодо цієї дитини
відповідно до положень СК України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 народився у
шлюбі, у свідоцтві про народження його
батьком записано відповідача на
підставі частини 1 статті 122 СК України,
колегія суддів погоджується з
твердженням апелянта про
необґрунтованість висновку суду щодо
відсутності правових підстав для
стягнення з відповідача аліментів на
його утримання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про те, що оскаржуване судове рішення
ухвалене з порушенням вимог пункту 3
частини 1 статті 309 ЦПК України
внаслідок невідповідності висновків
суду обставинам справи, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що після
припинення шлюбних відносин дитина
залишилася проживати з матерю,
знаходиться на її утриманні (а.с.6).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просить стягнути з відповідача
аліменти у частці від його заробітку.

Згідно із частиною 3 статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька або у твердій грошовій
сумі.

Статтею 184 цього Кодексу передбачена
можливість визначення судом в окремих
випадках розміру аліментів на
утримання дитини у твердій грошовій
сумі, а не у частці від заробітку
платника аліментів. Стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі є
можливим за наявності певних обставин,
що унеможливлюють сплату аліментів у
частці від заробітку (доходу),
приблизний перелік яких наводиться у
частині 1 даної статті. Необхідність
встановлення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі може виникнути
за наявності у платника аліментів
нерегулярного або мінливого доходу,
або отримання частини доходу в натурі.
У такому випадку стягнення аліментів
на дитину у частці від доходу її матері
або батька може призвести до істотної
різниці у розмірі аліментів, які
отримує дитина щомісяця, що у свою
чергу негативно вплине на забезпечення
дитини. Стягнення аліментів у твердій
грошові сумі дозволяє забезпечити
більшу стабільність щодо утримання
дитини.

При встановленні розміру аліментів у
твердій грошовій сумі виплата
аліментів на дитину проводиться
щомісячно, про що наголошує постанова
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року N 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів".

Відповідно до пункту 17 вказаної
постанови, вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Враховуючи, що відповідач має
нерегулярний мінливий дохід, колегія
суддів вважає за необхідне визначити
розмір аліментів, які підлягають
стягненню з останнього, у твердій
грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, колегія суддів враховує, що
за поясненнями відповідача останні
шість років він працює за наймом без
офіційного оформлення трудових
відносин (пекарем на ринку смт.
Кіровське), його середній місячний
дохід складає 1500 грн., інших утриманців,
крім сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідач не має.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідно до статті 7 Закону України
«Про Державний бюджет на 2013 рік» розмір
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років з 01 січня 2013 року становить 972
грн., а з 01 грудня 2013 року - 1032 грн.

При цьому сімейне законодавство
України виходить з принципу рівності
участі батьків в утриманні дитини до
досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
визначенням аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500
грн. щомісяця, починаючи з 30 жовтня 2013
року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі наведеного та керуючись
статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307,
пунктами 3 частини 1 статті 309, частиною 2
статті 314, статтею 316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим у місті Феодосії,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Кіровського районного суду АР
Крим від 11 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Бекабадського району
Ташкентської області, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_6
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500
(п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи з 30
жовтня 2013 року до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Судді

І.В. Кустова О.В. Притуленко Л.О.
Ломанова