Провадження № 2/127/90/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Журавського
О.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Вінницької міської ради про визначення
частки у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з
позовом до Вінницької міської ради про
визначення частки у спільній сумісній
власності.

Позов мотивовано тим, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 02.04.1999
року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського та
районного нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 375, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 -
матері позивача, на праві спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1. Їх право спільної сумісної
власності на квартиру було
зареєстроване в КП «ВООБТІ» 07.04.1999 року
за реєстровим № 106 в реєстровій книзі №
43. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її
смерті відкрилась спадщина, заповіту
на яку вона не залишала. До складу
спадкового майна входить належна їй
частина спірної квартири. Як єдиний
спадкоємець першої черги за законом
позивач прийняв спадщину після смерті
матері, оскільки був прописаний та
проживав разом з нею на момент
відкриття спадщини і 22.03.2007 року в
нотаріальній конторі була заведена
відповідна спадкова справа, номер в
спадковому реєстрі - 42046236, номер у
нотаріуса - 123/2007. Постановою державного
нотаріуса Третьої вінницької
державної нотаріальної контори від
04.10.2013 року за № 1369/02-31 позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на належну
спадкодавцю частину квартири і
роз'яснено, що даний документ не може
бути виданий, оскільки розмір частки
ОСОБА_4 у спільній сумісній власності
не визначений, а нотаріус може видати
свідоцтво про право на спадщину
спадкоємцям одного із учасників
спільної сумісної власності лише після
виділення частки померлого у спільному
майні. Жодних домовленостей про розмір
часток між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ніколи не
було, тому частки кожного з них у
спільній власності є рівними - по ?
ідеальній частці квартири. Таким чином,
позивач не має можливості оформити
своє право на успадковану частину
квартири без визначення його частки та
частки померлої матері.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визначення розміру часток ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 у спільній сумісній власності
на квартиру АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована в КП «ВООБТІ» 07.04.1999 року
за реєстровим № 106 в реєстровій книзі №
43 на підставі договору купівлі-продажу
від 02.04.1999 року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського та
районного нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 375, визначивши, що
ОСОБА_1 належить ? ідеальна частка
даної квартири і ОСОБА_4 на день її
смерті належала теж ? ідеальна частка
даної квартири, а після її смерті
належна їй ? ідеальна частка квартири
увійшла до складу спадкового майна.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив позов задовольнити,
аргументуючи його мотивами,
викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача не
заперечував щодо визначення розміру
часток співвласників у спірному майні,
однак заперечував щодо визнання того,
що належна ОСОБА_4 ? ідеальна частка
квартири увійшла до складу спадкового
майна.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого міським бюро ЗАГС м.
Вінниці 10.01.1978 року, батьками ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
запис № 83. (а.с. 6)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого відділом РАЦС
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області 20.11.2006 року,
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Вінниці, актовий запис № 3237. (а.с. 8)

Згідно довідки № 2177 від 07.10.2013 року,
виданої МКП «ЖЕК № 7» ОСОБА_1, ОСОБА_4 на
день смерті була зареєстрована в
АДРЕСА_1. (а.с. 10)

04.10.2013 року ОСОБА_1 державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори Ковальською Л.В.
було відмовлено у видачі на його ім'я
свідоцтва про право на спадщину після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на
частку квартири АДРЕСА_1 в зв'язку із
відсутністю визначення частки
померлої в об'єкті права спільної
сумісної власності. (а.с. 12)

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

В судовому засіданні досліджено
матеріали спадкової справи № 123/2007 до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.
Згідно матеріалів даної спадкової
справи вбачається, що 22.03.2007 року ОСОБА_1
звернувся до Третьої вінницької
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, яка
залишилась на день смерті ОСОБА_4, а
саме: частини квартири АДРЕСА_1. (а.с.
26-38)

В судовому засіданні було оглянуто і
досліджено матеріали
інвентаризаційної справи № 90864 на
об'єкт нерухомого майна - квартиру
АДРЕСА_1.

З матеріалів вище зазначеної
інвентаризаційної справи вбачається,
що 07.04.1999 року КП «ВООБТІ» за реєстровим
№ 106 в реєстровій книзі № 43
зареєстровано право власності на вище
зазначену квартиру за ОСОБА_4 та ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 02.04.1999 року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського та
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 375. (а.с.
7)

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі поділу майна
між співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Судом встановлено, що згоди щодо поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
між співвласниками досягнуто не було.

Враховуючи відмову нотаріуса видати
свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1
як спадкоємець учасника спільної
сумісної власності правомірно
звернувся з позовом до суду про
визначення частки майна, належної
померлій ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається,
що під терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд
приходить до висновку, що частки
сіпввласників квартири АДРЕСА_1 є
рівними. Частка померлої ОСОБА_4
становила ?, ОСОБА_1, відповідно - ?.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав позивача
шляхом визначення, що частка ОСОБА_1 в
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становить ? та частка
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 становила
?.

В задоволенні позовних вимог в частині
визначення, що належна ОСОБА_4 ?
ідеальна частка квартири АДРЕСА_1
увійшла до складу спадкового майна
слід відмовити, оскільки дана вимога є
необґрунтованою. Свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про
визначення прав, що увійшли до складу
спадщини судовому розглядові не
підлягають. Органами, що виконують
загальну функцію щодо спадкових прав є
органани державного нотаріату,
оскільки на них покладено вчинення
певних нотаріальних дій.

Враховуючи клопотання позивача, суд
вважає за можливе залишити судові
витрати за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, ч. 1 - ч. 2 ст. 355, ст. 357, ч. 1 ст. 368,
ч. 1 - ч. 3 ст. 372, ст. 1226 ЦК України, Законом
України «Про нотаріат», ч. 1 ст. 3, ст.ст.
10, 11, 58-60, ч. 1 ст. 61, ст. 88, ст.ст. 209, 212-215, 218,
294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_1 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становить ? та частка
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 становила
?.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: