Справа № 249/7130/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого-судді
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.

за участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Шахтарську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
стягнення частини витрат по заміні
обладнання квартири та її елементів,
стягнення частини понесених витрат на
утримання квартири -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про поділ спільного майна
подружжя, стягнення частини витрат по
заміні обладнання квартири та її
елементів, стягнення частини понесених
витрат на утримання квартири. Свої
вимоги вона мотивувала тим, що з 17.07.1999
року перебуває в зареєстрованому шлюбі
з відповідачем, шлюб зареєстрований
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Шахтарську Донецької
області, актовий запис № 176. Від шлюбу з
відповідачем вони мають двох
неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з договором
купівлі-продажу квартири від 08.12.2004
року, посвідченим приватним
нотаріусом, відповідач ОСОБА_2 прийняв
у власність 2-х кімнатну квартиру
загальною площею 54,9 кв.м., в т.ч.
житловою площею 27,7 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
заплатив продавцям 6600грн. Згідно з
випискою за № 6587098 від 24.02.2006 року з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно Шахтарським БТІ зареєстровано
право приватної власності на 1/1 частину
вказаної квартири на підставі договору
купівлі-продажу квартири за ОСОБА_2 У
цій квартирі зареєстровані: вона
(позивач), відповідач ОСОБА_2 та їх
доньки ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 13.10.2011 року
шлюб між сторонами розірвано, в ході
розгляду справи встановлено, що
фактичні шлюбні відносити між
подружжям припинені 09.08.2011 року. З цієї
дати і по теперішній час сторони шлюбні
стосунки не відновлювали, спільного
господарства не вели. 09.08.2011 року
відповідач пішов з квартири, забрав
свої особисті речі і не сплачує витрати
на комунальні послуги. У відповідача
склалася інша сім'я, він зареєстрував
шлюб з ОСОБА_6 та проживає з нею разом в
її домі за адресою: АДРЕСА_3. Вона
(позивач) після розірвання шлюбу
залишилася проживати з доньками в
спірній квартирі. На даний момент їй
стало відомо про наміри відповідача
без її дозволу вселити в квартиру
сторонніх осіб. Згідно з експертною
оцінкою від 23.01.2014 року вартість 1/2
частки квартири складає 21089грн. 84коп. У
зв'язку з нестабільною подачею
електроенергії з причин поривів лінії
зовнішньої електромережі виникла
необхідність у заміні електричної
плити на газову. Вона здійснила таку
заміну, що потягло за собою виконання
робіт по газифікації квартири, і нею
понесені витрати у сумі 6750грн.

Згідно з Правилами техніки безпеки, які
потребують провітрювання приміщення,
де знаходиться газове обладнання,
виникла необхідність також у заміні в
кухні балконного блоку. В травні 2012
року нею понесені витрати на
виготовлення та встановлення
металопластикової конструкції в сумі
2300грн.

Відповідач зобов'язаний брати участь у
витратах по утриманню належної йому 1/2
частини квартири і нести пропорційно
до своєї частки витрати по сплаті
платежів за користування опаленням та
комунальними послугами. За період з
серпня 2011 року по жовтень 2013 року вона
змушена самотужки сплачувати
комунальні послуги за опалення,
квартплату, сміття у сумі 8249,95грн., яка
підлягає розподілу між нею та
відповідачем пропорційно його 1/2 долі (
8249,95:2=4124,97грн.).

Просить визнати спільним майно
подружжя позивачки та відповідача
вказану двокімнатну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
визнавши частки подружжя у спільному
майні рівними, тобто по 1/2 частки за
кожним; в порядку поділу спільного
майна подружжя визнати за позивачкою
право власності на 1/2 частку даної
квартири; стягнути з ОСОБА_2 на її
користь 1/2 частину витрат по заміні
обладнання квартири та її елементів у
сумі 4525грн, 1/2 частину понесених витрат
на утримання квартири за період з
серпня 2011 року по жовтень 2013 року у сумі
4124грн. 97 коп.; стягнути понесені витрати
на сплату судового збору та за надання
юридичної допомоги.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
надала пояснення, аналогічні
викладеним у позові, додатково
пояснила, що за складання позовної
заяви нею сплачено адвокату ОСОБА_16
грошові кошти в сумі 200, 00 грн. - 27.11.2013
року та 500,00 грн. 28.11.2013 року, які просила
стягнути. Також просила задовольнити
позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково - в
частині визнання спільним майном
подружжя спірної квартири і в частині
визнання за позивачкою права власності
на1/2 частини цієї квартири. В іншій
частині позов не визнав. Додатково
пояснив, що вимоги в частині стягнення
витрат по заміні обладнання квартири
та її елементів в сумі 4525 грн.
задоволенню не підлягають у зв'язку із
тим, що він не давав згоди на заміну
обладнання і вважає, що в цьому
відсутня необхідність. Крім того, в
квитанціях вказано, що витрати понесла
інша особа, а не позивач. У стягненні
витрат на утримання квартири за період
з серпня 2011 року по жовтень 2013 року в
сумі 4124,97 грн. необхідно відмовити у
зв'язку із тим, що позивач два роки жила
і сплачувала послуги, її все
влаштовувало, вона могла раніше
поділити особистий рахунок.

Вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступні обставини та
відповідні правовідносини.

17.07.1999 року сторони уклали шлюб, який
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану м. Шахтарська
Донецької області, актовий запис № 176
(а.с.11).

Від шлюбу з відповідачем мають двох
неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), та дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 13.10.2011 року
по справі № 2-1735/2011 року шлюб між
сторонами розірвано. Рішенням
встановлено, що сімейні відносини
припинені з 09.08.2011 року (а.с.14).

У договорі купівлі-продажу квартири
від 08.12.2004 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Шахтарського
міського нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 6770,
відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність
2-х кімнатну квартиру загальною площею
54,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,7 кв.м.,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
заплатив продавцям ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 6600грн. (а.с.15).

Згідно з випискою за № 6587098 від 24.02.2006
року з Реєстру прав власності на
нерухоме майно Шахтарським БТІ
зареєстровано право приватної
власності на 1/1 частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 08.12.2004 року за ОСОБА_2
(а.с.17).

Відповідно до довідки, виданої ОСББ
«Наш квартал 3» у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1зареєстровані: відповідач
ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 та їх доньки:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.18). В технічному
паспорті на дану квартиру власником
вказаний ОСОБА_2, розмір частки
власності 1.0 (а.с.14-15).

05.03.2012 року Шахтарським управління по
газопостачанню та газифікації
позивачці видані технічні умови на
газифікацію природним газом квартири
АДРЕСА_1 (а.с.25-30), за виконання яких нею
сплачено 273,53грн. (а.с.31). За виконання
робочого проекту по газифікації
квартири за адресою: АДРЕСА_1
позивачкою сплачено Шахтарському УГГ
362,40грн. (а.с.31). 11.04.2012 року між
позивачкою та Шахтарським управління
по газопостачанню та газифікації
«Днецькоблгаз» укладено договір № 469
на виконання робіт з газифікації
квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32). За
виконання робіт з газифікації даної
квартири позивачкою сплачено
Шахтарському УГГ 2769,03грн. (а.с.33).

22.04.2012 року у магазині «Биттехніка
плюс» придбана газова плита «Ariston»
моделі с - 34861 серійний номер 103163054
вартістю 3345 грн. покупцем вказаний
ОСОБА_14 (а.с.34). Суд звертає увагу, що
витрати за квитанцією понесено не
позивачкою, а іншою особою.

Відповідно до договору № 16/05 від 16.05.2012
року ОСОБА_14 уклала договір із СПД
ОСОБА_15 на виготовлення та
встановлення алюмінієвих або
металопластикових конструкцій - вікон
та підвіконників, покупцем вказана
ОСОБА_14 сплачена сума за надані послуги
2300грн. (а.с.35-37).

16.05.2012 року між позивачкою та
Шахтарським управління по
газопостачанню та газифікації
«Днецькоблгаз» укладено договір про
надання населенню послуг з
газопостачання (а.с.38).

У звіті про оцінку вартості квартири
АДРЕСА_1, виконаному експертом ПП
«Донецько-Східний Брокерський
Торговий Дім» зазначено, що ринкова
вартість квартири складає 42179 грн. 67
коп., датою оцінювання прийнято 23 січня
2014 року (а.с.50).

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.

З матеріалів справи вбачається, що
подружжям - відповідачем та позивачкою,
які перебували у шлюбі, проживали
однією сім'єю, за спільні кошти була
придбана у власність квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
оформлена на ім'я відповідача на
підставі договору купівлі-продажу,
відповідач не надав заперечень проти
визнання на вказану квартиру за
позивачкою та ним права спільної
часткової власності в рівних частках
по ? частині, тому вказана квартира є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено, що
вказана спірна квартира є спільною
сумісною власністю подружжя, яка
придбана у період спільного проживання
і за спільні кошти; не здобуто
відомостей про наявність договору між
подружжям або наявність шлюбного
контракту про розмір часток майна
кожного із них; кожен визнав рівність
їх часток у спільній сумісній
власності; документи оформлені тільки
на відповідача, через що іншими особами
не визнається право власності
позивачки на її частину приміщень, чим
обмежуються її права на її частину
власності приміщень; тому суд вважає,
що спірна квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, належать позивачці та
відповідачу у рівних долях, по 1/2
частині, тому вимоги позивачки в цій
частині підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача
1/2 понесених нею витрат по заміні
обладнання квартири та її елементів:
273,53грн. (виготовлення технічних умов),
362,40грн. (виконання проекту), 2769,03грн
(газифікація квартири), 3345,00грн.
(придбання плити «Ariston» моделі с - 34861),
2300,00 грн. (встановлення алюмінієвих та
металопластикових конструкцій - вікон
та підвіконників), а всього 9050,00/2=4525,00
грн.. на підставі ст. 360 ЦК України. Дані
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Таким чином, витрати, які позивач
просить стягнути, не є витратами на
управління, утримання та збереження
спільного майна, а є поліпшенням
спільного майна.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Відповідач в судовому засіданні
наполягав на тому, що дані витрати є
непотрібними і він не давав згоди на
дане поліпшення. Позивачем не доведено
факт отримання згоди від відповідача
на поліпшення спільного майна.

Позивач не просить суд про збільшення
своєї частки в праві спільної
часткової власності. Суд, керуючись
ст.11 ЦПК України, розглядає позов в
межах заявлених вимог на підставі
наданих доказів.

Крім того, в документах, наданих
позивачем на підтвердження факту
придбання плити «Ariston» моделі с - 34861 та
встановлення алюмінієвих та
металопластикових конструкцій - вікон
та підвіконників покупцем товару і
платником зазначено не позивача, а
ОСОБА_14 (а.с.34-37), тобто зовсім іншу
особу.

Тому у задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача 1/2 частини
втрат по заміні обладнання квартири та
її елементів у сумі 4525грн. необхідно
відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача витрат на утримання
позивачем квартири в період з серпня 2011
року по жовтень 2013 року в сумі 4124,97 грн.
суд виходить з наступного.

Позивач стверджує, що нею понесені
витрати на оплату у період серпня 2011
року по жовтень 2013 року опалення в сумі
5748,62грн., квартирної плати в сумі
1695,50грн. та за сміття в сумі 805,83грн., а
всього 8249,95 грн., але не надає жодного
доказу про оплату нею даних витрат.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11
ЦПК України передбачено, що суд
розглядає справи у межах заявлених
вимог та на підставі доказів сторін.

Від позивача не надходило клопотань
про витребування або долучення до
справи інших доказів, виклик свідків,
сторони просили суд розглянути справу
на підставі наявних доказів. Отже суд
вирішує справу у межах заявлених
позовних вимог та на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Позивач не довела понесення нею витрат
на утримання квартири в сумі 8 249,95грн., а
тому її вимоги задоволенню не
підлягають.

Згідно ст.84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року №4191-У1 розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. Цей Закон набирає чинності з
01.01.2012 року.

Відповідно ст. 30 ЗУ „Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" гонорар є
формою винагороди адвоката за
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту. Гонорар має бути розумним та
враховувати витрачений адвокатом час.

Позивач просить стягнути з відповідача
витрати, понесені ними на правову
допомогу у сумі 700грн., надав квитанцію
від 27.11.2013 року, де вказано, що адвокатом
ОСОБА_16 прийнято від ОСОБА_1 200,00 гривень
по договору про надання правової
допомоги та квитанцію від 28.11.2013 року,
де вказано, що адвокатом ОСОБА_16
прийнято від ОСОБА_1 500,00 гривень по
договору про надання правової
допомоги.

Оцінюючи надані докази суд виходить із
того, що позивачем не надано доказів
того, що ОСОБА_16 є адвокатом і має право
на зайняття адвокатською діяльністю,
не надано доказів, що між позивачем і
ОСОБА_16 укладено договір про надання
правової допомоги та на яку саме
допомогу (складання позову,
представлення інтересів в суді, за якою
справою). Позивачем не надано і в
судовому засіданні не здобуто доказів
про те, скільки часу затратив адвокат
на складання позовної заяви,
консультації і з якого розрахунку вона
визначена, з урахуванням того, що
адвокат не приймав участі у судовому
засіданні. Тому суд приходить до
висновку, що вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на правову допомогу в сумі 700грн.
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1,3 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволений частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Ціна позову 29739,81грн., судовий збір
оплачений в сумі 297,40грн. У зв'язку із
задоволенням позову в частині визнання
права власності 1/2 частину квартири,
вартість якої складає
42179,76грн./2=21089,88грн., тому на її користь з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір у сумі 21089,88грн.?1%=210,90коп.

Витрати по оплаті послуг щодо оцінки
вартості спірної квартири в сумі 800грн.
розподілу не підлягають, оскільки це не
є судовими витратами, експертиза
проведена до судового розгляду.

Керуючись ст. 10,11,60, 208-209, 212-215, 256-259 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, стягнення
частини витрат по заміні обладнання
квартири та її елементів, стягнення
частини понесених витрат на утримання
квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
спільної часткової власності на
двокімнатну квартиру, загальною площею
54,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,7 кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в
рівних частках по 1/2 частині за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 210грн. 90 коп.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г.В. Стріжакова