Справа № 1323/2852/12
Головуючий у 1 інстанції: Андрейків Ю.Я.
Провадження № 22-ц/783/554/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого -
судді - Мельничук О.Я.

суддів -
Курій Н.М., Крайник Н.П.

при
секретарі - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: КП «Світанок» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом та з посиланням
на вимоги ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,
ст.177 ЖК України просила стягнути з
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 15 000
грн., 10 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди та зобов'язати останню
за свій рахунок привести приміщення до
належного технічного стану.

Свої вимоги мотивує тим, що являється
власником нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1/НОМЕР_1. Відповідач
проживає поверхом вище у квартирі
НОМЕР_2 цього ж будинку. 20.02.2012 року її
приміщення було залито. Згідно акту
ЖЕКу «Світанок» від 27.02.2012 року,
причиною залиття стало те, що протягом
тривалого часу у квартирі відповідача
ніхто не проживає, у зимовий період
квартира не опалюється, сантехнічні
прилади та розводка труб
водопостачання і каналізації по
квартирі відповідача знаходяться в
незадовільному технічному стані, через
що водопровідна труба прогнила і
протекла. Окрім цього залиття мало
місце неодноразово, що стверджується
актами з ЖЕКу. В результаті таких
затоплень квартири, позивачу завдано
матеріальної шкоди, яку вона оцінює в
розмірі 15 000 грн. та моральну шкоду в
сумі 10 000 грн., зважаючи на те, що
відповідач відмовляється відшкодувати
нанесені матеріальні збитки або своїми
силами за власний рахунок провести
ремонтні роботи.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 12 101 грн. 96
коп., 2 754 грн. витрат на проведення
експертизи, 158 грн. 55 коп. сплаченого
судового збору та 1 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за недоведеністю.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржила відповідач ОСОБА_2
Посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, постановлення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, не встановлення
всіх фактичних даних, що мають значення
для правильного вирішення справи
просить рішення скасувати та
постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позову повністю. Мотивує
тим, що позивачкою на підтвердження
факту залиття квартири 20.02.2012 року був
наданий акт від 27.02.2012 року, який не
відповідає положенням п.2.3.6. і Додатку 4
«Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій»,
затверджених наказом державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року №76, відповідно до яких у
разі залиття, аварії квартир
складається відповідний акт /додаток 4/,
який повинен бути підписаний членами
комісії, мешканцями квартир, та в якому
повинні бути визначені причини
залиття, обсяг робіт, які речі
пошкоджено, висновки про те, що
необхідно зробити, хто саме заподіяв
шкоду та інше. Представлені позивачем
акти комісії КП «Світанок» від 01.02.2010
року та від 12.09.2011 року також не
відповідають вищезазначеним вимогам,
до того ж в них відсутні відомості про
дату залиття квартири НОМЕР_1, що по
АДРЕСА_1 водою, обсяг шкоди, більше того
із зазначених актів вбачається, що
причиною залиття був несправний дах.
При складені вищезазначених актів
квартира відповідача оглянута не була.
Згідно акту від 27.02.2012 року у квартирі
позивача на час обстеження проводились
роботи по переплануванню та
переобладнанню квартири, а відтак
наявність слідів залиття може свідчити
про порушення позивачем технології
виконання будівельних робіт. Також
звертає увагу, що згідно з листа №?
4-731/3.22; Ч-642/3.22 від 20.09.2011 року
виконавчого комітету Стрийської
міської ради та листа №? 4-43 від 30.08.2011
року КП «Світанок» причиною замокання
приміщення позивача є протікання
покрівлі в результаті випадання
зливних дощів. Суд в своєму рішення
послався на висновок № 2181 судової
будівельно-технічної експертизи від
12.08.2013 року, з якого не убачається, що
або хто став причиною залиття, звідки
та коли таке залиття відбулось. Вважає,
що в її діях відсутня вина, як підстава
для відшкодування шкоди, оскільки в
матеріалах справи відсутні дані на
підтвердження наявності протиправних
дій з її боку, що могло призвести до
залиття квартири позивача.

Судом не встановлено яких саме
моральних страждань було завдано
позивачу та з чого суд виходив
визначаючи його розмір, оскільки
позивач не надала жодного доказу на
користь підтвердження душевного
дискомфорту та не могла обґрунтувати
принцип визначення грошового
еквівалента моральних страждань, тому
вимоги ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди є безпідставними.

Вважає безпідставним задоволення
позову в частині стягнення сплаченого
позивачкою судового збору, так як
остання у встановленому Законом
України «Про судовий збір» розмірі
судового збору не сплатила, та суд не
зобов'язав її доплатити, а відтак до
позовної заяви слід було застосувати
наслідки передбачені ст.121 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не
з»явились, належним чином повідомленні
про розгляд справи за апеляційною
скаргою. Відповідач ОСОБА_2 скерувала
телеграму, в якій зазначає, що прибути в
судове засідання не може та просить
справу слухати у її відсутність.
Колегія суддів вважає, що справу можна
розглянути у відсутності сторін, що
відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
не підлягає до задоволення із
наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказми, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія судді вважає, що рішення
таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_3 /позивачу по справі/ на праві
приватної власності належить квартира
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, що стверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно видане КП Львівської
обласної ради «Стрийське МБТІ» від
09.03.2010 року № 25517053. Відповідачу - ОСОБА_2
на підставі договору купівлі-продажу
від 29.05.2007 року належить квартира
НОМЕР_2 в цьому ж будинку, що
знаходиться поверхом вище.

Згідно з вимогами ст.177 ЖК України,
громадяни зобов»язані забезпечувати
схоронність жилих приміщень обережно
ставитися до санітарно - технічного та
іншого обладнання. Наймачі жилих
приміщень на умовах і в порядку, що
визначаються законодавством, повинні
провадити за свій рахунок поточний
ремонт жилих приміщень.

Згідно акту комісії
житлово-експлуатаційного підприємства
«Світанок» від 27.02.2012 року приміщення
кв.НОМЕР_1 було залито, а саме залито
частково стелю та стіни нежитлового
приміщення. Причиною чого стало те, що
протягом тривалого часу у квартирі
відповідача ніхто не проживає, у
зимовий період квартира не опалюється,
сантехнічні прилади і розводка труб
водопостачання і каналізації по
квартирі відповідача знаходиться в
незадовільному технічному стані, через
що водопровідна труба прогнила і
потекла. Власнику квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 рекомендовано привести
сантехнічні прилади, а також
водопровідні і каналізаційні труби до
належного технічного стану, що згідно з
діючими нормативними документами
належить до обов'язків власника
квартири.

Із даного акту вбачається, що такий
складений комісією в присутності
представника власника квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4, який від підпису
у акті відмовився.

При розгляді справи судом першої
інстанції було встановлено, що дійсно у
квартирі НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 20.02.2013 року
стався прорив труби у туалеті. Доказів
на спростування факту затоплення
відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. До збитків,
ч. 2 п. 1 вказаної статті відносяться
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 2181
від 12.08.2013 року на вирішення якої були
поставлені наступні питання: 1. які
пошкодження приміщення по
АДРЕСА_1/НОМЕР_1 в м. Стрий виникли
внаслідок залиття; 2. чи зумовлене
руйнування арочного перекриття
підвального приміщення водами
внаслідок залиття приміщення по
АДРЕСА_1/НОМЕР_1 в м. Стрий; 3. яка
вартість ремонтно-будівельних робіт
проведення яких необхідно для усунення
пошкоджень внаслідок залиття
приміщення по АДРЕСА_1/НОМЕР_1 в м. Стрий
встановлено, що внаслідок залиття
квартири позивача, згідно акту від
27.07.2012 року на стелі з'явились потьоки,
короблення та відставання
оздоблювального шару на стінах і жовті
плями на стелі. Із описової частини
висновку експертизи встановлено, що
вартість відновлювального ремонту з
ліквідації наслідків залиття
приміщення квартири позивача
визначається шляхом складання
кошторису на відновлювальні роботи для
приведення приміщень в попередній
стан.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", з наступними
змінами та доповненнями (п. 2),
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна майну фізичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог ст.ст.58, 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Враховуючи, що факт затоплення 20.02.2012
року судом встановлений, суд прийшов до
вірного висновку, що відповідач
повинен нести майнову
відповідальність перед позивачем,
оскільки остання не довела, що шкоду
позивачу, яка полягала у затопленні
квартири, спричинена не з її вини.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем доведено, належними та
допустимим доказами факт спричинення
матеріальної шкоди шляхом залиття її
квартири, неправомірність дій
відповідача, завдання цієї шкоди з вини
останньої та наявність причинного
зв'язку між шкодою та діями
відповідача.

Визначаючи розмір завданої
матеріальної шкоди, суд послався на
висновок судової будівельно-технічної
експертизи № 2181 від 12.08.2013 року, де
вказано, що вартість
ремонтно-будівельних робіт проведення
яких необхідно для усунення пошкоджень
в наслідок залиття приміщення
позивачки становить 12 101,96 грн.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, оскільки він відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відтак, мотиви апеляційної скарги
на те, що Акт від 27.02.2012 року не
відповідає положенням п.2.3.6. і Додатку 4
«Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій» є
безпідставним та спростовується
вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги про те,
що на час складання акту у квартирі
позивача проводились роботи по
переплануванню та переобладнанню
квартири, що могли спричинити
порушення позивачем технології
виконання будівельних робіт є
безпідставними та до уваги судом не
беруться, оскільки не встановлюють
відсутності винних дій відповідача
щодо затоплення квартири з її вини саме
20.02.2012 року.

Перевіряючи законність
оскаржуваного рішення в частині
висновків про стягнення з відповідача
на користь позивача моральної шкоди,
то колегія з таким також погоджується
виходячи з наступного.

Ст. 1167 ЦК України передбачає, що
моральна шкода, завдана фізичний або
юридичній осбі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті, яка передбачає відшкодування
шкоди незалежно від вини у випадках
перелічених у п. 1 та 2 частини 2 ст. 1167 та
за змістом п.3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України - в
інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи встановлені по справі
обставини винних дій відповідача у
спричинені майнової шкоди, та з
врахуванням матеріалів справи, у тому
числі недбайливого ставлення
відповідача до санітарно-технічного та
іншого обладнання, небажання
відповідача протягом тривалого часу за
власний рахунок провести відновлювані
роботи, колегія суддів вважає
обгрунтованими висновки суду про
спричинення позивачу моральних
страждань та розміру морального
відшкодування, виходячи з його
розумності та виваженості. Оскільки
позивачем не оскаржується розмір
моральної шкоди, визначених судом
першої інстанції у сумі 1 000 грн., то
підстав для скасування чи зміни
рішення в цій частині немає.

Інших доводів апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що судом
вірно встановлено характер спірних
правовідносини, застосовано
відповідні норми матеріального права,
рішення постановлено з дотримання норм
процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає

Керуючись ст.303, ч.1п.1ст.307, ст.308,
ст.ст.313, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 19 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій