Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі :

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

секретаря Грищенко І.Г.

розглянувши в судовому засіданні в
м.Вишгороді справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення в
натурі частини житлового будинку та
визначення порядку користування
земельною ділянкою, що перебувають у
спільній власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 в жовтні 2013 року
звернулась до суду з позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення в натурі
частини житлового будинку та
визначення порядку користування
земельною ділянкою, що перебувають у
спільній власності. В ході судового
розгляду позовні вимоги уточнила.

Свої позовні вимоги позивачка
мотивувала тим, що вона є
співвласником 12 частини житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1,
інша 12 частина житлового будинку була
успадкована відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4. Даний будинок та
прилегла земельна ділянка належить
сторонам на праві спільної власності.
Відповідачі чинять перешкоди в
користуванні, володінні, розпорядженні
земельною ділянкою та реконструкції
житлового будинку, перешкоджають в
обслуговуванні її частини будинку, до
землевпорядних організацій для
встановлення меж земельної ділянки не
звертаються і відмовляються нести
затрати, посилаючись на брак коштів.
Рішенням №19 Вишгородської міської
ради від 2 вересня 2006 року їй було
передано у приватну власність 0,10 га
земельної ділянки. Відповідачі не
мають наміру разом з нею приватизувати
земельну ділянку та перешкоджають
користуватись та розпоряджатись
земельною ділянкою. В лютому 2008 року
рішенням Вишгородської міської ради
вона отримала дозвіл на відбудову
житлового будинку після пожежі,
розпочала будівництво, погодити або
затвердити проектну документацію вона
не може, оскільки земельна ділянка, на
якій розташована будівля, не
приватизована.

Просить виділити їй в натурі на
праві особистої власності 12 частину
жилого будинку по АДРЕСА_1 загальною
площею 83,6 кв.м та 44,3 кв.м житлової, а
також господарські будівлі і споруди,
погріб, огорожу, визначити порядок
користування земельною ділянку,
виділивши їй земельну ділянку 0,0689 га, а
відповідачам - земельну ділянку площею
0,0689 га.

В судовому засіданні позовні
вимоги позивачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали і просять задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав і
просить в задоволенні відмовити,
оскільки будинок, який просить
виділити 12 частину, є самочинним
будівництвом, крім того, у позивачки
відсутні докази про наявність у сторін
права спільної власності на земельну
ділянку.

Відповідач - ОСОБА_3 про день і час
слухання справи повідомлена належним
чином, надала суду заяву про слухання
справи в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з»явився, про день і час
слухання справи повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки суд не
повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що в задоволенні позовну
необхідно відмовити.

Суд прийшов до такого висновку,
виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК
України співвласник має право на виділ
в натурі частки із майна, що є у
спільній часткові власності.

На підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 6 грудня 2005
року а.с.5 ОСОБА_1 отримала 12 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1.

Дане право власності на 12 частину
даного будинку зареєстровано за
ОСОБА_1 а.с.6.

Сторони не заперечують, що
будинок 1960 року забудови за вказаною
адресою згорів.

Відповідно до рішення
виконавчого комітету Вишгородської
міської ради №29 від 8 лютого 2007 року
а.с.8 ОСОБА_1 надано дозвіл на відбудову
житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту на
дане домоволодіння самочинно
збудовано житловий будинок Є , який
станом на 26 травня 2010 року був
незавершений будівництвом , готовність
24 %. Іншого будинку по даним технічного
паспорту немає а.с.25.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивачка просить
виділити їй в натурі 12 частину
самочинно збудованого будинку, який ще
не завершений будівництвом та не
принятий в експлуатацію, за адресою
АДРЕСА_1

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України
особа , яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1
щодо земельної ділянки, суд вважає, що
суду не надано доказів про те, що
земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить
на праві спільної власності сторонам, в
тому числі і позивачці.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням 1 сесії У скликання
Вишгородської міської ради №19 а.с.7
ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку 0,10 га.
Позивачка не заперечує, що технічну
документацію вона не виготовляла,
Державний акт чи свідоцтво про право
власності на земельну ділянку вона не
отримувала.

Також суду не надано доказів про
звернення позивачки до відповідних
органів з заявою про виділення їй в
натурі земельної ділянки за
вищевказаною адресою.

Відповідно до ст..60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заречень,
крім випадків встановлених ст.61 цього
Кождексу.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є необгрунтовані і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,60,208,209,213 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути протягом
десяти днів подана апеляційна скарга
до Апеляційного суду Київської області
через Вишгородський районний суд
Київської області.

Суддя
Л.Ф.Войнаренко