Справа № 473/6001/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Старжинської О.Є., при секретарі
судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Вознесенськ Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Таборівської сільської ради
Вознесенського району про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів,
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013 року позивач ОСОБА_1, яка є
спадкоємцем за законом першої черги
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка
ОСОБА_2, що прийняла спадщину,
звернулася до суду з позовом до
Таборівської сільської ради
Вознесенського району (далі -
відповідач) про встановлення факту
належності померлому
правовстановлюючих документів - акта
про передачу переселенського будинку,
виданого 12.11.1973 року та рішення
відповідача №37 від 25.08.1994 року, де його
прізвище указано ОСОБА_3, про визнання
права власності на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначала, що розбіжність в
написанні прізвища її чоловіка в
правовстановлюючих документах, що
підтверджують право власності на
спадкове майно - житловий будинок -
виникла із-за помилкового написання
прізвища працівниками відповідача.

Посилаючись на те, що неможливість
встановити належність спадкодавцю
правовстановлюючих документів та
неточна адреса знаходження спадкового
житлового будинку: по акту від 12.11.1973
року - АДРЕСА_1, по акту від 1994 року -
АДРЕСА_3, по рішенню відповідача №37 від
25.08.1994 року - АДРЕСА_4 перешкоджає
нотаріусу видати свідоцтво про право
на спадщину за законом на житловий
будинок, позивач просила позов
задовольнити.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Згідно Глави 6 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення. В
позові позивач ОСОБА_1 вказує на мету
встановлення факту - визнання права
спадкодавця ОСОБА_2 на нерухоме майно -
житловий будинок АДРЕСА_2, право
власності на яке на підставі
правовстановлюючих документів: акта
про передачу переселенського будинку,
виданого 12.11.1973 року та рішення
відповідача №37 від 25.08.1994 року
зареєстровано за ОСОБА_3 з тим, щоб
нотаріус, яка отримає рішення суду,
мала можливість видати свідоцтво про
право на спадщину за законом.

В судовому засіданні встановлено, що в
нотаріальному порядку отримати
позивачу свідоцтво про право на
спадщину за законом на нерухоме майно -
житловий будинок АДРЕСА_2 неможливо і
не тільки з вищевказаної обставини, а й
з причини неточного зазначення в
правовстановлюючих документах
місцезнаходження нерухомого майна
через що також неможливо отримати
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Із відповіді нотаріуса слідує, що
питання щодо спадкових прав позивачка
має вирішувати лише в судовому порядку.
За таких обставин встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів при вирішенні судового
спору про право власності на спадкове
майно не буде мати юридичного значення,
а ці обставини лише підлягають
дослідженню.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік
позивача - ОСОБА_2, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть, а
належність позивача до кола
спадкоємців - копією свідоцтва про
одруження. Позивач є згідно зі статтею
1261 ЦК України спадкоємцем першої черги
за законом, інші спадкоємці - діти
померлого - відмовилися від прийняття
спадщини, що підтверджується
повідомленням державного нотаріуса
Другої Вознесенської державної
нотаріальної контори.

У відповідності до статті 1268 ЦК України
позивач прийняла спадщину за законом
шляхом подачі заяви до нотаріальної
контори в шестимісячний строк з часу
відкриття спадщини. Перешкодами для
отримання свідоцтва про право
спадкування за законом є необхідність
встановлення належності померлому
ОСОБА_2 правовстановлюючих документів,
що підтверджують право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2, де прізвище
власника вказано ОСОБА_3 та неточна
адреса знаходження нерухомого майна.

Правовстановлюючими документами, що
підтверджують правову підставу
набуття права власності на вказаний
житловий будинок є акт про передачу
переселенського будинку, виданий 12.11.1973
року колгоспом імені Леніна
Вознесенського району та рішення
виконавчого комітету Таборівської
сільської ради Вознесенського району
№37 від 25.08.1994 року, згідно цих
документів власником нерухомого майна
є ОСОБА_3. Помилка в написанні його
прізвища виникла через неуважність
працівників, які складали вказані
документи, ім'я та по батькові особи
власника нерухомого майна та померлого
спадкодавця є тотожними. Згідно
довідки виконавчого комітету
Таборівської сільської ради
Вознесенського району №582 від 28.05.2013
року - померлий ОСОБА_2 разом з членами
сім'ї з 14 квітня 1978 року проживав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином підтверджено належність
правовстановлюючих документів на
житловий будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_2

Точна адреса спадкового нерухомого
майна також підлягає з'ясуванню в
судовому засіданні виходячи із підстав
набуття права власності на нього. Так,
цей житловий будинок мав статус
переселенського будинку і був
побудований у 1973 році колгоспом імені
Леніна Вознесенського району і по акту
від 12.11.1973 року був переданий ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1. Із пояснень
представника відповідача слідує, що
спадковий будинок знаходився на
перехресті вулиць Молодіжна та
Школьника в с.Таборівка і початково був
визнаний таким, що знаходиться по вул.
Молодіжній. Згідно діючого на той час
законодавства отримати у власність
переселенський будинок можливо було
лише після внесення платежів за нього.
Випискою із протоколу №1 зборів
уповноважених КСП Таборівка від 08.02.1994
року підтверджено надання права ОСОБА_2
оформити у власність будинок по
АДРЕСА_1 і за актом складеним у 1994 році з
керівником КСП Таборівка спадкодавцю
передавався будинок по АДРЕСА_1. Також
рішення відповідача №37 від 25.08.1994 року,
яким затверджено акт про передачу
переселенського будинку від 1994 року
містить інше місце його розташування -
вул. АДРЕСА_4 в с.Таборівка.
Представником позивача надано
пояснення в судовому засіданні, що в
с.Таборівка існує лише вул. Школьника
І.Г., вул. Шкільної не існує.

Рішенням виконавчого комітету
Таборівської сільської ради №35 від
28.05.2008 року було затверджено в
с.Таборівка назву вилиці - Школьника
І.Г. і уточнено нумерацію будинку
належного ОСОБА_2: старий номер будинку
НОМЕР_1 було змінено на новий номер
-НОМЕР_2.

Право позивача підлягає захисту в
судовому засіданні шляхом
постановлення рішення про визнання
права власності по праву спадкування
за законом оскільки, було набуто
спадкодавцем ОСОБА_2 на законних
підставах та з дотриманням порядку,
встановленого законодавством.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212, 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до
Таборівської сільської ради
Вознесенського району про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів -
відмовити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на
житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після проголошення рішення.

Суддя:
О.Є.Старжинська