Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.

. Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Саландяк
О.Я.,

секретаря Кащенко Г.Р.

з участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, та плати за навчання, -

в с т а н
о в и в :

ОСОБА_1 09.12.2013 року звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання, та плати
за навчання. Свої вимоги мотивує тим, що
з 24.08.1993 року перебувала з відповідачем
в зареєстрованому шлюбі, який 18.02.2002
року розірвано. Під час проживання в
шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син
ОСОБА_3, який знаходиться на повному
утриманні позивачки. До досягнення
сином повноліття відповідач сплачував
аліменти на утримання сина, але після
досягнення сином 18-річного віку
повністю припинив допомагати
позивачці матеріально утримувати
дитину. В 2013 році син ОСОБА_3 вступив на
денну комерційну форму навчання до
Буковинського державного медичного
університету, спеціальність
лікувальна справа. Відповідно до
укладеної угоди про підготовку фахівця
з повною вищою, загальна вартість за
весь термін навчання складає 101400
гривень, 16900 гривень за 1 навчальний рік.
Позивачкою за перший семестр навчання
сина було сплочено10000 гривень, з
проживанням. Строк навчання сина у ВУЗі
встановлено до 1 серпня 2019 року. В
зв'язку з тим, що син навчається на
денній формі навчання, він не має
можливості працювати, та потребує
матеріальної допомоги. Позивачка ніде
не працює, оскільки доглядає за дитиною
від другого шлюбу, яка часто хворіє.
Позивачці одній матеріально важко
утримувати сина, оскільки вона
перебуває у скрутному матеріальному
становищі. Тому позивачка змушена
звернутись до суду з позовом, у якому
просить стягувати з відповідача
аліменти на утримання повнолітнього
сина в розмірі 1/3 частини його
заробітку, та плату за навчання 10000
гривень кожного року, до закінчення
сином навчання, до досягнення ним 23 -
річного віку.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, уточнила, що просить
стягувати аліменти із відповідача на
її користь на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки його
доходів та окремо плату за навчання 10000
грн. на рік до закінчення сином
навчання до досягнення ним
двадцятитрирічного віку. Вважає такі
вимоги підставними. Додатково та на
запитання суду пояснила, що вона дійсно
перебувала із відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
є спільний син ОСОБА_3, який на даний час
є повнолітнім та продовжує з вересня 2013
року навчання у державному вузі на
комерційній основі, вчиться на лікаря,
стипендії не отримує. Позивачкою з
врахуванням плати за гуртожиток
сплачується 20000грн. за рік, відповідно
до укладеного нею договору. 10000 грн. нею
вже сплачено та син зарахований на
перший курс. Відповідачем аліменти на
утримання сина поки він був
неповнолітнім сплачувались, та і після
досягнення повноліття вважає, що
відповідач має можливість сплачувати
на її користь на утримання сина 1/3
частку своїх доходів, а також половину
витрат, що несуться нею як плата за
навчання у розмірі 10000 грн. на рік. Із
проханням про надання коштів на
навчання сина у Буковинському
медичному університеті позивачка не
зверталась. Вона при розлученні
залишила чоловікові будинок, а сама
пішла проживати на орендовану
квартиру, де проживає і досі. Вона також
була у другому шлюбі, який розпався, має
п»ятирічного сина від другого шлюбу,
який часто хворіє, сама є працездатною,
має вищу освіту, проте ніде не працює.
Утримувати дітей їй допомагають
батьки, власного житла та доходів вона
не має. Розмір доходів відповідача їй
не відомий. Домовленості щодо
аліментів на утримання повнолітнього
сина із відповідачем не було.
Добровільно відповідач надав синові
гроші лише один раз у сумі 50 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково. Надані суду заперечення
підтримав, не заперечив проти
стягнення із нього аліментів на
утримання повнолітнього сина у виді 1/4
частки його доходів щомісячно на
період навчання сина до досягнення ним
23х років, оскільки позивачкою не
доведено її скрутного становища, вона є
працездатною, проти стягнення з нього
плати за навчання заперечив, так як він
буде сплачувати аліменти на утримання
повнолітнього сина, а також така вимога
не ґрунтується на законі. Додатково та
на запитання суду пояснив, що він є
здоровим, працездатним, працюючим,
проживає у фактичних шлюбних
відносинах з іншою жінкою, інших
неповнолітніх, повнолітніх,
непрацездатних утриманців не має. Його
батьки проживають окремо, отримують
пенсію. Допомагає жінці із якою живе.
Кошти тратить на себе. Має окреме житло.
При можливості, окрім аліментів, буде
надавати допомогу синові.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який 18.02.2002 року розірвано (а.с.4).

Від спільного проживання в них
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3,
батьком якого в свідоцтві про
народження записано, і є відповідач по
справі (а.с. 3). ОСОБА_3 досяг повноліття
26.09.2013 року та з вересня 2013 року
навчається на першому курсі
Буковинського державного медичного
університету, на денній очній формі
навчання, за контрактом, за
спеціальністю лікувальна справа (а.с.10).
Згідно угоди №207/635п про підготовку
фахівця з повною вищою медичною
освітою, укладеної між Буковинським
державним медичним університетом та
ОСОБА_1, ОСОБА_3, зараховується до
вказаного навчального закладу та за
умови успішного навчання отримає
диплом лікаря за спеціальністю
«медична справа», розмір плати
встановлюється за весь термін надання
освітньої послуги і складає 101400 грн.(16900
грн. за навчальний рік); плата за
проживання в гуртожитку не входить у
вартість навчання (а.с.5). Розмір плати
за навчання відповідачем не оспорено.

Відповідач ОСОБА_2.20.04.2014 року подав
письмові заперечення проти позову, які
підтримав у судовому засіданні. Згідно
довідки про доходи відповідач працює у
ДТГО «Південно-західна залізниця»
Жмеринське будівельно - монтажне
експлуатаційне управління №3, слюсарем
сантехніком 5 розряду (а.с.17), отримує
заробітну плату, розмір нарахованої
заробітної плати за шість місяців 2013
року склав 28602,12 грн. (4767грн. в
середньому за місяць), за вирахуванням
сплачених аліментів - 26728,43 грн.
Відповідно до довідки ЖБМЕУ3 від 16.01.2014
року(а.с.18), аліменти за виконавчим
листом 2-51/97 утримані повністю по 29.09.2013,
заборгованості по аліментах немає, що
не оспорено позивачкою.

Обставин, які б доводили необхідність
звільнення відповідача від обов'язків
утримувати повнолітнього сина, судом
не встановлено.

Встановленим в суді фактичним
обставинам відповідають сімейні
правовідносини, які регулюються
Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення ними 23 років за умови, що
вони можуть надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання
припиняється у разі припинення
навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дітей у твердій грошовій
сумі і (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

В роз»ясненнях, викладених у п.20
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» обовязок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов»язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв»язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Згідно ст. 182 СК України суд при
визначенні розміру аліментів враховує
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11
ЦПК України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які мають
значення для вирішення справи. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, що визнані сторонами та
іншими особами, що беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

При визначенні розміру аліментів, суд
приймає до уваги добрий стан здоров`я
та матеріальний стан повнолітнього
сина ОСОБА_3, який є студентом денної
форми навчання на платній основі,
навчається в іншій області у
Буковинському державному медичному
університеті, плата за навчання до
01.08.2019 року складає 1014000 грн. (16900 грн. за
навчальний рік),не має власних доходів,
знаходиться у скрутному матеріальному
становищі і потребує допомоги, добрий
стан здоров`я та матеріальний стан
відповідача, який працює та має
стабільний заробіток, відсутність у
нього утриманців, інші обставини, що
мають значення: позивачка не має
доходів на утримання сина, несе тягар
оплати за навчання; те, що відповідач
позовні вимоги визнав частково, а отже
може надавати матеріальну допомогу
повнолітньому сину, вважає, що платити
чи не платити за навчання сина, це його
бажання, вказав, що при можливості може
і буде додатково окрім аліментів
надавати допомогу синові, якщо той
звернеться до нього.

Таким чином суд приходить до висновку
про стягнення аліментів з відповідача
на утримання повнолітньої дитини в
розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця,
що буде стягуватись на утримання сина
ОСОБА_3, буде обґрунтованою та
законною. При цьому суд враховує,
розмір доходу відповідача,
відрахування 1/3 частки якого не буде
меншим за прожитковий мінімум,
установлений у 2014 році ЗУ «Про
державний бюджет на 2014 рік» на одну
особу для працездатних осіб: з 1 січня -
1218 гривень, з 1 липня - 1250 гривень, з 1
жовтня - 1301 гривня.

Тобто судом в ході розгляду справи
встановлено обов»язкову сукупність
юридичних фактів за яких виникає
обов»язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття. Відповідачем не
доведено суду жодними належними та
допустимими доказами відсутності у
нього можливості надавати допомогу у
розмірі, що просить позивачка та який
визначений судом.

Тому позовна вимоги ОСОБА_1 щодо
стягнення аліментів підлягає повному
задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення коштів за
навчання, що заявлялась позивачкою
окремо, то відповідно до положень
статті 201 СК України до відносин між
батьками і дочкою, сином щодо надання
їм утримання застосовуються норми
статей 187, 189-192 і 194 -197 цього Кодексу.

Положення статей Глави 16 СК України,
які врегульовують питання утримання
батьками повнолітніх дочки, сина, які
продовжують навчання, не передбачають
зобов»язань батьків брати участь у
додаткових витратах на них, крім
обовязків встановлених нормами цієї
Глави. Отже, за умови, що позивачкою
подано позов про стягнення аліментів з
відповідача на повнолітнього сина
сторін, розмір плати за навчання
врахований при визначенні розміру
аліментів на утримання сина, який
продовжує навчатися, а правових
підстав для стягнення одноразових
додаткових витрат на повнолітнього
сина, у звязку з продовженням ним
навчання, немає, то заявлені позивачкою
позовні вимоги задоволеними бути не
можуть через їх безпідставність.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові
витрати у виді судового збору в сумі 229
грн. 40 коп. за розгляд позовної вимоги
про стягнення аліментів слід стягнути
з відповідача на користь держави. Також
із позивачки на користь держави слід
стягнути судовий збір у розмірі 229 грн.
40 коп. судового збору за розгляд
позовної вимоги про стягнення плати за
навчання.

Слід допустити негайне виконання
рішення суду про стягнення аліментів -
у межах суми платежу за один місяць,
відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 182, 192, 199 -200, 201
Сімейного кодексу України, керуючись
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш
и в :

Позов задовольнити частково .

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(і.н.НОМЕР_2), уродженця с.Мовчани
Жмеринського району Вінницької
області, українця, громадянина України,
працюючого слюсарем - сантехніком 5
розряду у Відокремленому підрозділі
Державного територіально - галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» Жмеринського будівельно-
монтажного експлуатаційного
управління №3 (м. Жмеринка ,вул.
Київська,9), проживаючого та
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_1) на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
аліменти в розмірі 1/3 частки від його
доходу щомісячно, починаючи з дня
звернення до суду - з 09.12.2013 року і до
закінчення сином навчання, але не
більше ніж до досягнення ним 23 років.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 229 ( двісті двадцять дев'ять)
грн. 40 коп. на користь держави (банк ГУДК
у Вінницькій області, м. Вінниця МФО
802015, номер рахунку 0006 Код , одержувач УДКСУ у Жмеринському
районі та м. Жмеринка 22030001).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (і.н.
НОМЕР_1 )судовий збір в розмірі 229 (
двісті двадцять дев'ять ) грн. 40 коп. на
користь держави (банк ГУДК у Вінницькій
області, м. Вінниця МФО 802015, номер
рахунку 0006 Код ,
одержувач УДКСУ у Жмеринському районі
та м. Жмеринка 22030001).

Допустити негайне виконання рішення
суду, відповідно ст. 367 ЦПК України, у
межах суми платежу за один місяць з
09.12.2013 року по 09.01.2014 року.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строків на його оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Вінницької області через Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя