У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 15 січня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 16 грудня 2011 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до
суду з позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_4 кредитну
заборгованість в розмірі
20048,02 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 20 вересня 2006 року між банком та
ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого остання
отримала кредит у розмірі 9500 грн на
платіжну картку зі сплатою 36 % річних та
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором станом на 30 червня
2011 року утворилася заборгованість у
розмірі 20048,02 грн, яка складається з:

- 7772 грн 33 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 10844 грн 83 коп. - заборгованість по
відсотках за користування кредитом;

- 500 грн - штраф (фіксована частина);

- 930 грн 86 коп. - штраф (процентна
складова).

Враховуючи наведене, просив
задовольнити позов.

Заочним рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від
16 грудня 2011 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня 2013
року, позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
20048 грн 02 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі, поданій через
свого представник ОСОБА_5, ОСОБА_4
просить скасувати рішення та ухвалу
судів попередніх інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих
на себе зобов'язань за кредитним
договором, має прострочену
заборгованість, яка повинна бути з неї
стягнута.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів.

Доводи касаційної скарги з приводу
того, що позивач звернувся до суду з
позовом, пропустивши строк позовної
давності, не заслуговують на увагу,
оскільки строк дії кредитної картки
закінчився 21 вересня 2009 року, а позовна
заява направлена банком до суду 02
серпня 2011 року (а.с.17), тобто з
дотриамнням трирічного строку
позовної давності.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди попередніх інстанцій з
урахуванням встановлених обставин
справи обґрунтовано дійшли висновку
про задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині також не можуть
бути визнані як підстава для
призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 16 грудня 2011 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня