АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представників позивача
ЯременкоН.О., Помаза Р.В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 29 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ «Київенерго»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому просило стягнути з відповідача
вартість не облікованої електричної
енергії в сумі 55 466 грн. 29 коп. у зв'язку з
тим, що відповідачем, як власником
квартири та особового рахунку,
допущено самовільне підключення
струмоприймача до електричної енергії
(мережі) поза розрахунковими засобами
обліку електричної енергії, без
порушень схеми обліку, внаслідок чого
виникла заборгованість.

Під час розгляду справи в якості
співвідповідача було залучено ОСОБА_5,
який є співвласником квартири.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 29.07.2014 позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6
заборгованість за актом порушення в
сумі 55 466 грн. 29 коп. та судовий збір в
розмірі 554 грн. 66 коп. Також стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Київенерго»
витрати за публікацію оголошення у
пресів в сумі 840 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
Вважає, що суд першої інстанції
задовольняючи позов залишив поза
увагою відсутність укладеного між
позивачем та відповідачем договору на
постачання електроенергії, а також не
перевірив наданий позивачем
розрахунок заборгованості, який не
відповідає вимогам закону.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні підтримали
апеляційну скаргу з викладених в ній
підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував за її безпідставністю та
необґрунтованістю та просив рішення
суду залишити без змін, оскільки воно
ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Разом з цим, у відповідності з вимогами
ч. 3 вказаної статті апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів вказаним
вимогам процесуального закону рішення
суду відповідає не повністю.

Так, задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі порушили правила
користування електричною енергією, а
саме допустили самовільне підключення
струмоприймача до електричної енергії
(мережі) поза розрахунковими засобами
обліку електричної енергії, без
порушень схеми обліку, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка
складається з неврахованої
електричної енергії на суму 55 466 грн. 29
коп. Крім цього, вирішуючи питання
розподілу судових витрат, суд першої
інстанції виходив з вимог ст. 88 ЦПК
України і стягнув солідарно з
відповідачів судовий збір, а з
відповідача ОСОБА_6 витрати на
оголошення у пресі.

З вказаними висновками суду в повній
мірі погодитись не можливо, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що відповідачі в рівних
частках (по Ѕ частині) є співвласниками
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 10.02.2000,
посвідченим приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №
249. На ім'я відповідача ОСОБА_3 позивачем
відкрито особовий рахунок одержувача
електроенергії № НОМЕР_2, що не
заперечувалось сторонами.

Право власності на квартиру за
відповідачами зареєстровано 06.03.2000 і з
цього часу відповідачі, як власники,
споживали електричну енергію, без
укладення з позивачем відповідного
договору, що також не заперечується
сторонами.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про електроенергетику» цей Закон
визначає правові, економічні та
організаційні засади діяльності в
електроенергетиці і регулює відносини,
пов'язані з виробництвом, передачею,
розподілом, постачанням і
використанням енергії, забезпеченням
енергетичної безпеки України,
конкуренцією та захистом прав
споживачів і працівників галузі

Крім того, відносини між громадянами та
енергопостачальниками врегульовано
Правилами користування електричною
енергією для населення, затвердженими
постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, які
обов'язкові для виконання всіма
споживачами і енергопостачальниками
незалежно від форм власності.

Пунктом 3 вказаних Правил визначено, що
споживання електричної енергії
здійснюється на підставі договору про
користування електричною енергією між
споживачем і енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.

Пунктом 7 Правил встановлено, що для
споживання електроенергії новий
наймач (власник) квартири або іншого
об'єкта повинен звернутися до
енергопостачальника для укладення
договору про користування електричною
енергією. Після чого
енергопостачальник протягом 3 днів у
містах та 7 днів у сільській місцевості
підключає квартиру або об'єкт
споживача до електропостачання.

Проаналізувавши вимоги чинного
законодавства, суд першої інстанції
дійшов цілком правомірного висновку, з
яким повністю погоджується й суд
апеляційної інстанції, про те, що
відсутність між сторонами укладеного
договору не є підставою для звільнення
відповідачів від обов'язку сплати
вартості спожитої електроенергії.

Також судом обґрунтовано встановлено,
що відповідачами, як власниками
квартири, допущено самовільне
підключення струмоприймача до
електричної енергії (мережі) поза
розрахунковими засобами обліку
електричної енергії, без порушень
схеми обліку, що підтверджується
наявними у справі належними та
допустимими доказами, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка підлягає
стягненню з відповідачів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
07.02.2013 за адресою АДРЕСА_1 у споживача
ОСОБА_8, начальником ВТА Помазаном Р.В.,
заступником начальника ВТА Русецьким
І.Б. та провідним інженером ВТА
Скрипніком Г.В. було виявлено порушення
правил користування електричною
енергією для населення, а саме -
самовільне підключення
струмоприймачів електричної енергії
(мережі) поза розрахунковим засобом
обліку без порушення схеми обліку.
Вказане порушення у відповідності до п.
53 Правил задокументовано в акті про
порушення від 07.02.2013 № 13580. Даний акт
підписаний ОСОБА_8, жодних зауважень з
її боку не містить.

Відповідно до протоколу засідання
комісії з розгляду актів про порушення
Правил користування електричною
енергією для населення та умов догорів
про користування електричною енергією
і нарахувань за ними від 05.03.2013 № 295 за
результатами розгляду акту про
порушення комісією встановлено факт
порушення відповідачами ОСОБА_8, ОСОБА_6
Правил. Згідно розрахунку позивача,
виконаного відповідно до п. 2.5 за
формулою 2.7 Методики визначення обсягу
та вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, з 20.05.2011
(останньої технічної перевірки) по
07.02.2013 заборгованість складає 55 466,29 грн.

04.03.2013 на адресу відповідачки ОСОБА_8
направлено попередження за актом про
порушення, згідно якого позивач
повідомив відповідачку про
необхідність сплати боргу у
зазначеному вище розмірі.

11.04.2013 за заявою відповідачки ОСОБА_8
від 01.04.2013 комісією з розгляду актів про
порушення Правил користування
електричною енергією для населення та
умов догорів про користування
електричною енергією і нарахувань за
ними повторно розглянуто акт про
порушення від 07.02.2013 № 13580. За
результатами розгляду рішення комісії
від 05.03.2013 залишено без змін.

Частинами 1, 2 ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику» визначено, що
крадіжка електричної і теплової
енергії, самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання енергії без приладів обліку
є правопорушеннями, яке тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність.

З наведеного вбачається, що висновок
суду щодо наявності правових підстав
для стягнення з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
спожиту електроенергію поза засобами
для її обліку, є правомірним, а отже в
цій частині доводи і вимоги
апеляційної скарги є необґрунтованими
і задоволенню не підлягають.

Разом з цим, колегія суддів не може
погодитись з визначеним судом розміром
заборгованості та висновком суду про
солідарне стягнення заборгованості з
відповідачів.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження його майна.

Частинами 3, 4 ст. 319 ЦК України
закріплено, що усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.

Статтею 322 ЦК України імперативно
встановлено, що власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачі є співвласниками квартири
в рівних частках, а отже, в силу вимог
закону, зобов'язані нести
відповідальність, в тому числі й за
порушення правил споживання
електроенергії, в межах належних їм
часток у праві власності, тобто наявна
заборгованість підлягає стягненню з
відповідачів в рівних частках з
кожного.

Щодо розміру заборгованості, слід
зазначити наступне.

Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 04.05.2006 № 562 (із відповідними змінами
та доповненнями), зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за
№ 782/12656, затверджено Методику
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією (далі Методика).

Відповідно до п. 3.5. Методики у разі
виявлення у споживача порушень,
зазначених у пунктах 1-3, пункту 3.1. у
разі виявлення випадків фіксації
індикаторами впливу постійного
(змінного) магнітного або електричного
полів, та порушень, зазначених у
підпунктах 5, 6 пункту 3.1. Методики,
добовий обсяг споживання електричної
енергії (кВт год) через проводи, якими
здійснюється самовільне підключення
або підключення поза приладом обліку,
визначається за формулою (2.7) Методики.

Пунктом 2.7. Методики визначена
відповідна формула нарахування
вартості спожитої електроенергії поза
приладом обліку. Також вказаним
пунктом передбачено, що для розрахунку
загального обсягу самовільно спожитої
електричної енергії береться сумарна
кількість днів у періоді від дня
набуття споживачем права власності на
електроустановку чи права
користування електроустановкою або із
дня здійснення останньої технічної
перевірки електричної мережі, до якої
було здійснене самовільне підключення,
але не більше сумарної кількості днів
за дванадцять календарних місяців, що
передували дню виявлення порушення до
дня усунення самовільного підключення.

Звертаючись до суду з позовом
позивачем нарахована заборгованість у
розмірі 55 466 грн. 29 коп. за період з 20.05.2011
по 07.02.2013 (630 днів), що не відповідає
вимогам п. 2.7. Методики в частині
періоду за який нараховується
заборгованість, на що не звернув уваги
суд першої інстанції.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованість
відповідачів за дванадцять
календарних місяців, а саме з 08.02.2012 по
07.02.2013 (366 днів) становить 39 943 грн. 89 коп.,
з якою погодився в суді апеляційної
інстанції відповідач та його
представник.

З огляду на викладене, з відповідачів в
рівних частках підлягає стягненню на
користь позивача заборгованість в сумі
19 971 грн. 94 коп. з кожного (39 943,89 : 2).

Крім цього, суд першої інстанції
помилково стягнув з відповідачів на
користь позивача в солідарному порядку
й судові витрати, оскільки
процесуальним законом непередбачено
солідарного стягнення судових витрат,
які також повинні стягуватись з
відповідачів пропорційно задоволеним
позовним вимогам, а отже, з кожного
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в сумі 199
грн. 72 коп. (19 971 грн. 94 коп. х 1%).

Більш того, стягуючи з відповідача
ОСОБА_5 на користь позивача витрати за
публікацію двох оголошення у пресі в
сумі 840 грн., суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що першим
оголошенням у пресі викликався ОСОБА_6,
який не є відповідачем у даній справі, а
отже підстави для відшкодування
позивачу витрат в сумі 420 грн. відсутні
(п. 6 ч. 3 ст. 79, ст. 88 ЦПК України). Таким
чином, з відповідача ОСОБА_5 підлягають
стягненню понесені позивачем витрати,
пов'язані з публікацією в пресі
оголошення про його виклик до суду в
розмірі 420 грн.

Підсумовуючи вищенаведене та
аналізуючи доводи викладені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги у
зв'язку з її обґрунтованістю в частині
визначення розміру заборгованості.
Інші доводи наведені в апеляційній
скарзі не дають підстав для висновку
про безпідставність заявленого позову
та відмову в його задоволенні.

Також, колегія суддів, не обмежуючись
доводами апеляційної скарги, у
відповідності з вимогами ч. 3 ст. 303 ЦПК
України, приходить до висновку про
необхідність скасування рішення суду і
в частині солідарного стягнення з
відповідачів заборгованості та
судових витрат, з підстав наведених
вище.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у зв'язку з неправильним
застосуваннями норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 липня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (м. Київ, вул.
Мельникова, 31, ідентифікаційний код
00131305) 19 971 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот
сімдесят одну) грн. 94 коп.
заборгованості за не обліковану
електроенергію та 199 (сто дев'яносто
дев'ять) грн. 72 коп. судового збору, а
всього стягнути 20 171 (двадцять тисяч сто
сімдесят одну) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (м. Київ, вул. Мельникова,
31, ідентифікаційний код 00131305) 19 971
(дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят
одну) грн. 94 коп. заборгованості за не
обліковану електроенергію, 199 (сто
дев'яносто дев'ять) грн. 72 коп. судового
збору та 420 (чотириста двадцять) грн.
витрат на публікацію в пресі
оголошення про виклик відповідача, а
всього стягнути 20 591 (двадцять тисяч
п'ятсот дев'яносто одну) грн. 66 коп.

В задоволенні іншої частини заявлених
вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді