Справа № 369/7528/13-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/6776/14 Доповідач у 2 інстанції
АнтоненкоКатегорія 29 09.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Химинець Н.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3, про стягнення
боргу та відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарг,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позовом. Свої
вимоги мотивував тим, що 16 липня 2012 року
між ним та ОСОБА_3 укладено договір про
відступлення права вимоги до ОСОБА_1
Вказав, що між ОСОБА_3 та відповідачем
були укладені договори позики, за якими
ОСОБА_1 за період з 17 січня 2004 року по 30
серпня 2006 року отримав грошові кошти в
розмірі 34 098 дол. США та 2000 євро. На
підтвердження укладення договору
позики та передачі коштів відповідач
надавав відповідні розписки. Свої
зобов'язання за договором відповідач
не виконує та не повернув кошти в
повному розмірі. Тому утворилась
заборгованість у розмірі 536 873,39 грн.
Через неналежне виконання грошового
зобов'язання, йому було завдано
моральної шкоди, яку він оцінює в
розмірі 5000 грн. Просив суд стягнути з
ОСОБА_1 на його користь заборгованість
в розмірі 536 873,39 грн. та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Згодом
позивач уточнив позовні вимоги.
Посилаючись на те, що грошові кошти, які
були надані в борг відповідачу,
передавались в доларах США та євро.
Тому відповідач має повернути кошти в
розмірі 34648,33 дол. США, що на час
розрахунку становить 448 495,81 грн. та 2000
євро, що на день розрахунку становить 33
375,40 грн. Через невиконання грошового
зобов'язання в строк, відповідач має
повернути основну суму боргу з
врахуванням трьох відсотків річних в
розмірі 53 265,34 грн. та інфляційні втрати
в розмірі 245 915,17 грн. Остаточно просив
суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в
розмірі 781 051,72 грн.; стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
5000 грн.; судові витрати по справі
покласти на відповідача.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1, 1975 року
народження, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
який проживає за адресою: АДРЕСА_2
ідентифікаційний код НОМЕР_2,
заборгованість в розмірі 535 136,55 грн.
(п'ятсот тридцять п'ять тисяч сто
тридцять шість грн. 55 коп.). Стягнуто з
ОСОБА_1, 1975 року народження, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1, на
користь держави судовий збір в розмірі
3654 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят
чотири грн.). У решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 16 липня
2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір про відступлення
права вимоги. У п.1 договору вказано, що
первісний кредитор ОСОБА_3 передає, а
новий кредитор ОСОБА_2 приймає на себе
право вимоги, що належить первісному
кредиторові, і стає кредитором за
борговими зобов'язаннями між первісним
кредитором та ОСОБА_1. Відповідно до
умов договору новий кредитор одержав
право вимагати від боржника належного
виконання всіх зобов'язань за основним
договором шляхом сплати новому
кредитору грошових коштів у сумі
еквівалентній 39 797 дол. США у
національній грошовій одиниці - гривні
за обмінним курсом комерційних банків
у м. Києві на дату здійснення кожного
платежу.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд виходив з
положень ст.ст. 251, 256, 257, 264, 267, 512, 514, 517,
518, 526, 625,1046, 1047, 1167 ЦК України та прийшов
до висновку про те, що позивачем не
пропущено строки позовної давності,
факт передачі коштів підтверджується
належними та допустимими доказами,
права позивача порушені неповерненням
коштів.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна, оскільки він
суперечить вимогам закону та
обставинам справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права
вимоги).Відповідно до вимог ст. 514 ЦК
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.За ст.ст. 517, 518 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні. Боржник
має право висувати проти вимоги нового
кредитора у зобов'язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, він має право висунути
проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, - на момент
його виконання.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали
договір у відповідності до вимог
чинного законодавства, відповідач
заперечень щодо нового не кредитора не
пред'явив, тому суд вважає, що позивач
ОСОБА_2 надав суду належні докази
переходу прав вимоги до боржника
ОСОБА_1

Також судом першої інстанції
встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
були укладені договори позики, за яким
ОСОБА_1 за період з 17 січня 2004 року по 30
серпня 2006 року отримав грошові кошти на
загальну суму - в розмірі 34 098 дол. США та
2000 євро.

Так, відповідач ОСОБА_1, отримуючи
грошові кошти від ОСОБА_3, видав боргові
документи - розписки, а саме: розписка
від 17 січня 2004 року на суму 3000 дол. США
зі строком повернення до 1 березня 2005
року; розписка від 11 лютого 2005 року на
суму 1000 євро зі строком повернення до 1
серпня 2005 року; розписка від 10 жовтня 2005
року на суму 2400 дол. США та 1000 євро зі
строком повернення до 10 березня 2006
року; розписка від 29 жовтня 2005 року на
загальну суму 2500 дол. США зі строком
повернення до 29 травня 2006 року;
розписка від 02 листопада 2005 року на
загальну суму 2800 дол. США зі строком
повернення до 10 червня 2006 року;
розписка від 16 лютого 2006 року на
загальну суму 600 дол. США зі строком
повернення 16 лютого 2007 року; розписка
від 27 лютого 2006 року на загальну суму 619
дол. США зі строком повернення 27 лютого
2007 року; розписка від 12 березня 2006 року
на загальну суму 4120 дол. США зі строком
повернення 15 березня 2008 року; розписка
від 02 квітня 2006 року на загальну суму 4018
дол. США зі строком повернення 02 травня
2007 року; розписка від 25 квітня 2006 року
на загальну суму 7693,46 дол. США зі
строком повернення до 25 травня 2008 року;
розписка від 05 травня 2006 року на
загальну суму 2902 дол. США зі строком
повернення до 05 травня 2008 року;
розписка від 30 серпня 2006 року на
загальну суму 3445,87 дол. США.

З позовом до суду ОСОБА_2 звернувся у
серпні 2013 року.

У листопаді 2013 року відповідач ОСОБА_1
подав до суду заву про застосування
строків позовної давності (а.с. 74 -77).

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутись до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три
роки.За правилом ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

За правилами положень ч. ч. 1,3 ст. 251 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк та
термін можуть бути визначені штами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду. Відповідно до ст. 264
ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. При цьому обставини, що
переривають перебіг строку, можуть
виникнути в будь-який момент до його
закінчення.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропуску позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

З матеріалів справи вбачається, що з 17
січня 2004 року по 30 серпня 2006 року ОСОБА_1
отримав в борг від ОСОБА_3 грошові
кошти, строк повернення яких сплив у
травні 2008 року. 04 листопада 2010 року у
своїх поясненнях працівникам міліції
ОСОБА_1 визнав борг (а.с. 46 -47).

Отже відповідно до положень ст.. 264 ЦК
України перебіг строку позовної
давності по розписках від 12 березня 2006
року, 25 квітня 2006 року та 5 травня 2006
року, строк виконання зобов»язання по
яких закінчився відповідно 15 березня
2008 року, 25 травня 2008 року та 5 травня 2008
року, перервався 4 листопада 2010 року у
зв»язку з визнанням боржником боргу,
вчиненим у межах строку позовної
давності.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку про те, що
стягненню підлягає заборгованість по
цих розписках у сумі 4120 доларів США,
7693-46 доларів США та 2902 долари США,
всього 14715-46 доларів США, що в
національній валюті по курсу НБУ
станом на 25 вересня 2014 року становить
190480 грн.

Крім того відповідно до положень ст. 625
ЦК України стягненню підлягають 3%
річних від простроченої суми, що
складає відповідно: 679-80 + 1230 + 464 = 2373-80
доларів США або 30727 грн.

Оскільки по решті розписок від 17 січня
2004 року на суму 3000 дол. США зі строком
повернення до 1 березня 2005 року; від 11
лютого 2005 року на суму 1000 євро зі
строком повернення до 1 серпня 2005 року;
від 10 жовтня 2005 року на суму 2400 дол. США
та 1000 євро зі строком повернення до 10
березня 2006 року; від 29 жовтня 2005 року на
загальну суму 2500 дол. США зі строком
повернення до 29 травня 2006 року; від 02
листопада 2005 року на загальну суму 2800
дол. США зі строком повернення до 10
червня 2006 року; від 16 лютого 2006 року на
загальну суму 600 дол. США зі строком
повернення 16 лютого 2007 року; від 27
лютого 2006 року на загальну суму 619 дол.
США зі строком повернення 27 лютого 2007
року строк позовної давності сплив до 4
листопада 2010 року, у суду відсутні
правові підстави для задоволення
позову.

Позовні вимоги про стягнення боргу по
розписці від 30 серпня 2006 року на суму
3445-87 доларів США (а.с. 20) задоволенню не
підлягають, оскільки вказаний документ
не містить ознак боргового
зобов»язання по договору позики.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
жовтня 2014 року в частині стягнення
боргу за договором позики скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 1975 року народження,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_2 190480 грн. боргу за
договором позики та 30727 грн. - 3% річних, а
всього - 221207 грн.

У решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: