Справа № 646/6014/13-ц
Провадження № 22-ц/790/7664/13
Категорія: «сімейні»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Міненкової Н.О., Гальянової
І.Г.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 21 жовтня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, третя особа Дзержинський
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, про стягнення заборгованості
по аліментам, неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів та
додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася у суд
із позовом до ОСОБА_3,
Червонозаводського ВДВС ХМУЮ, третя
особа Дзержинський ВДВС ХМУЮ, про
стягнення заборгованості по аліментам,
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів та додаткових витрат на
дитину.

При цьому зазначила, що рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 20 березня 2013 року з ОСОБА_3
стягнуто аліменти на її користь на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини від всіх видів його
заробітку, щомісячно, починаючи з 11
квітня 2011 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 800
грн. раз на рік для санаторно-
курортного лікування доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

19 червня 2013 року державним виконавцем
Червонозаводського ВДВС ХМУЮ
Шараповою Н.В. було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
за вказаним рішенням суду.

Також державний виконавець здійснила
розрахунок заборгованості за
аліментами, виходячи з
середньомісячної заробітної плати у
Червонозаводському районі м. Харкова
на загальну суму 17 363 грн. 39 коп..

Однак державний виконавець не вчинила
дій щодо примусового виконання рішення
суду, не направила запитів для
отримання інформації про доходи
відповідача за місцем його роботи.

Враховуючи вищевикладене, уточнивши
позовні вимоги, позивач просила суд
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по аліментам за період
з 11 квітня 2011 року по 19 червня 2013 року в
сумі 30 560, 96 грн., неустойку за
прострочення сплати аліментів за цей
же період в розмірі 112 721, 50 грн.,
заборгованість на санаторне-курортне
лікування за період 2011-2012 років в сумі
1600 грн., скасувати розрахунок
державного виконавця від 19 червня 2013
року, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач підтримала позовні
вимоги. Додатково пояснила, що з квітня
2011 року не отримувала від відповідача
коштів на утримання дитини. Протягом
певного часу він надсилав їй грошові
кошти на обслуговування житлового
будинку та сплати комунальних послуг,
про що між ними існувала усна
домовленість.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала.
Зазначила, що протягом 2011-2012 років
ОСОБА_3 добровільно виплачував
позивачу аліменти, а саме надсилав їй
грошові кошти по 800 грн. щомісячно на
утримання дитини.

Представник Червонозаводського ВДВС
ХМУЮ в судове засідання не з'явився, про
час ті місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове
засідання також не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_2 - задоволений частково.

Скасовано розрахунок заборгованості
за аліментами, складений державним
виконавцем Червонозаводського ВДВС
ХМУЮ від 19 червня 2013 року про стягнення
з ОСОБА_3 17 363 грн. 39 коп..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість за аліментами на
утримання доньки ОСОБА_4 за період з 11
квітня 2011 року по 19 червня 2013 року в
розмірі 18 097 грн. 26 коп. та
заборгованість на санаторно-курортне
лікування доньки ОСОБА_4 за період 2011-2012
років в розмірі 160 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп..

В іншій частини позові - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду змінити та задовольнити
позов у повному обсязі. При цьому
посилається на те, що суд безпідставно
відмовив у стягненні неустойки,
оскільки обов'язок по сплаті аліментів
виник у відповідача у 2011 році.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, вислухавши думку осіб, які
з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 20 березня 2013 року з
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на її користь,
на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від
всіх видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 11 квітня 2011 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 800
грн. раз на рік для санаторно-
курортного лікування доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 27 травня 2013 року рішення
районного суду залишено без змін.

19 червня 2013 року державним виконавцем
Червонозаводського ВДВС ХМУЮ було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
провадження за вказаним рішенням суду
(а.с. 7).

Колегія суддів погоджується із
здійсненим судом першої інстанції
розрахунком суми заборгованості по
аліментам в розмірі 30 097 грн. 26 коп.. В
апеляційній скарзі оспорюється
правильність такого розрахунку.

Проте, апелянт вважає, що відповідач
повинен сплатити неустойку за
прострочення сплати аліментів з 11
квітня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день
прострочення.

Обов'язок по сплаті аліментів за
рішенням суду виник у ОСОБА_3 з 27 травня
2013 року.

За таких обставин колегія суддів
повністю погоджується і з висновком
суду першої інстанції про те, що у
відповідача відсутнє зобов'язання по
сплаті неустойки з 11 квітня 2011 року.

Крім того, по справі встановлено, що
відповідач добровільно перераховував
позивачу протягом 15 місяців грошові
кошти в сумі до 800 грн..

Однак колегія суддів не погоджується
із висновком суду про відмову у
задоволенні вимог про стягнення з
відповідача витрат на правову
допомогу.

Позивач надала суду копію квитанції
про сплату витрат на правову допомогу в
сумі 2000 грн..

За таких обставин вказані витрати
підлягають стягненню з відповідача у
справі у повному обсязі.

На підставі наведеного та ст. ст. 309, 314,
316 ЦПК колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 року -
змінити, скасувавши його в частині
стягнення грошових виплат на правову
допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000
грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя