Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3,
заінтересована особа - державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області Антоненко Олександр
Сергійович, на неправомірні дії
державного виконавця, за касаційною
скаргою відділу державної виконавчої
служби Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
на ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 03 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 04 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на неправомірні дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
(далі - ВДВС Біляївського МУЮ в Одеській
області) Антоненка О.С. Вимоги скарги
обґрунтовані тим, що державним
виконавцем винесено постанову про
розшук майна боржника (ОСОБА_3) від 16
жовтня 2013 року, яка винесена на
виконання вимоги управління
Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області
від 10 травня 2013 року. Вказана постанова
винесена із порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження» в
частині затримання транспортних
засобів, які належать на праві
власності ОСОБА_3 як боржнику,
вартість яких суттєво перевищує суму
боргу.

Ухвалою Біляївського районного суду
Одеської області від 03 лютого 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
04 квітня 2014 року, скаргу задоволено.
Визнано неправомірними дії державного
виконавця ВДВС Біляївського МУЮ в
Одеській області Антоненка О.С. по
прийняттю постанови про оголошення
розшуку транспорту боржника від 16
жовтня 2013 року. Зобов'язано державного
виконавця ВДВС Біляївського МУЮ в
Одеській області Антоненка О.С.
скасувати постанову про оголошення
розшуку транспорту боржника від 16
жовтня 2013 року. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати судові ухвали, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Вирішуючи спір, як суд першої
інстанції, так і апеляційний суд,
виходили з того, що спір підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Однак з такими висновками судів
погодитися не можна.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в провадженні
державного виконавця ВДВС
Біляївського МУЮ в Одеській області
Антоненка О.С. знаходилася на
примусовому виконанні вимога
управління Пенсійного фонду України у
Біляївському районі Одеської області
від 10 травня 2013 року про стягнення з
ОСОБА_3 1194,03 грн. недоїмки зі сплати
єдиного внеску (а.с. 7).

Постановою державного виконавця ВДВС
Біляївського МУЮ в Одеській області
від 05 серпня 2013 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаної вимоги (а.с. 6).

Постановою державного виконавця ВДВС
Біляївського МУЮ в Одеській області
від 16 жовтня 2013 року оголошено в розшук
транспорт боржника (ОСОБА_3) з подальшим
затриманням (а.с. 5).

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суду першої
інстанції, перш за все треба було
з'ясувати юрисдикційність спору суду
загальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За змістом ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених ч.
2 ст. 17 Закону України «Про виконавче
провадження», крім тих, відносно яких
законом установлено інший, виключний
порядок їх оскарження.

Таким чином, законодавець чітко
визначив, що до юрисдикції загальних та
господарських судів віднесені тільки
ті справи по оскарженню рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби, які чітко визначені законом, а у
всіх інших випадках справу слід
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Заявником подано скаргу на дії
державного виконавця щодо виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України у Біляївському районі Одеської
області від 10 травня 2013 року, а тому
справа не підлягає вирішенню в порядку
цивільного судочинства.

Ураховуючи те, що порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
допустили як суд першої інстанції, так
і суд апеляційної інстанції, судові
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 340, п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України.

Керуючись статтями 333, 336, 340, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області задовольнити
частково.

Ухвалу Біляївського районного суду
Одеської області від 03 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 04 квітня 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_3,
заінтересована особа - державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області Антоненко Олександр
Сергійович, на неправомірні дії
державного виконавця, закрити.

Роз'яснити ОСОБА_3, що він має право в
порядку, визначеному ч. 1 ст. 181 КАС
України, звернутися із позовною заявою
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням державного виконавця
державної виконавчої служби порушено
його права, свободи чи інтереси.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська