Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2543/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінасов
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» на заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 21
лютого 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ПАТ «Банк Кредит
Дніпро» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначалось, що 02.08.2011 року між
банком та відповідачем було укладено
договір про надання та використання
кредитних карт №?6301.

Банк надав відповідачу кредитну карту
з кредитним лімітом 15 000 грн. Процентну
ставку було встановлено у розмірі 25%
річних. Відповідач отримав картку зі
строком дії до липня 2012 року.

Станом на 04 вересня 2013 року
заборгованість відповідача склала 20 040
грн. 23 коп., у томі числі: сума
несплаченої частки кредиту - 12 681 грн. 55
коп., заборгованість за нарахованими
відсотками за користування кредитним
коштами - 6 981 грн. 91 коп., сума інфляції
заборгованості за користування
кредитним коштами - 32 грн. 35 коп., три
відсотки річних за несвоєчасну сплату
кредиту - 186 грн. 90 коп., сума інфляції
заборгованості за несвоєчасну сплату
відсотків - 20 грн. 95 коп., три відсотки
річних за несвоєчасну сплату
нарахованих відсотків - 136 грн. 57 коп.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
договором про надання та використання
кредитних карт №?6301 від 02.08.2011
року у сумі 20 040 грн. 23 коп., розірвати
договір про надання та використання
кредитних карт №?6301 від 02.08.2011
року, стягнути з відповідача судові
витрати.

Заочним рішенням Жовтневого ра
йонного суду м. Запоріжжя від 21 лютого
2014 року в задоволенні позову ПАТ «Банк
Кредит Дніпро» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

В судові засідання апеляційного
суду 25.06.2014 року та 24.09.2014 року
відповідач ОСОБА_4 не з'явився, судові
повістки повернулися до суду з
відміткою про закінчення міну
зберігання. Відповідно до ст. ст. 76, 77
ЦПК України відповідач вважається
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи, тому справа
розглянута за його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
02.08.2011 року між банком та відповідачем
було укладено договір про надання та
використання кредитних карт №?6301.

Банк надав відповідачу кредитну карту
з кредитним лімітом 15 000 грн. Процентну
ставку було встановлено у розмірі 25%
річних. Відповідач отримав картку зі
строком дії до липня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина 1
статті 626 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на те, що відсутній підпис
позивача на Правилах та Тарифах,
наданих позивачу та на те, що номер
картки, яку отримав відповідач не
збігається з номером картки, яка
зазначена в п.12 Анкети-заяви, що
позивачем не доведено наявність коштів
на виданій картці та на те, що
розрахунок заборгованості підписано
представником банку, який не має таких
повноважень.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають матеріалам справи та
закону.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінювалися сторони.

Згідно з умовами укладеного договору,
договір складається із заяви
позичальника, Правил надання і
використання кредитних карт, Тарифів
та розписки про отримання карти,
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: погашення пені за
прострочення повернення кредиту або
сплати процентів по кредиту, погашення
прострочених процентів по кредиту,
погашення прострочених комісій,
погашення простроченої заборгованості
за кредитом, погашення процентів за
користування кредитом, погашення
комісії, погашення заборгованості за
кредитом (п.5.1 Правил). В анкеті-заяві,
належним чином оформленій та
посвідченій банком, відповідач
особистим підписом підтвердив
отримання Правил та Тарифів (а.с. 18-27).
Тобто, укладений договір відповідає
вимогам закону.

Висновок суду про те, що номер картки,
яку отримав відповідач не збігається з
номером картки, яка зазначена в п.12
Анкети-заяви не відповідають тексту
останньої, оскільки отримання ОСОБА_4
кредитної карти НОМЕР_1, а не НОМЕР_2, як
помилково зазначив суд,
підтверджується особистим підписом
відповідача в Анкеті-заяві від 02.08.2011
року (а.с.18-20).

В підтвердження того, що ОСОБА_4
отримав у розпорядження кредитні кошти
позивачем надана виписка по особистому
рахункуНОМЕР_3, з якої вбачається, що
ним в період з 02.08.2011 року по 03.09.2011 року
були зняті кредитні кошти у розмірі 14
957, 25 грн.

Також, апеляційному суду позивачем
надано розрахунок заборгованості
відповідача за вищезазначеним
договором кредиту, підписаний
начальником відділу моніторингу
Управління роздрібного кредитування
ПАТ «Банк Кредит Дніпро» А.О. Бурковим
та посвідчений печаткою банку, який
відповідає розрахунку заборгованості
відповідача наданому позивачем суду
першої інстанції.

Згідно із зазначеними розрахунками
станом на 04 вересня 2013 року
заборгованість ОСОБА_4 склала 20 040 грн. 23
коп., у томі числі: сума несплаченої
частки кредиту - 12 681 грн. 55 коп.,
заборгованість за нарахованими
відсотками за користування кредитним
коштами - 6 981 грн. 91 коп., сума інфляції
заборгованості за користування
кредитним коштами - 32 грн. 35 коп., три
відсотки річних за несвоєчасну сплату
кредиту - 186 грн. 90 коп., сума інфляції
заборгованості за несвоєчасну сплату
відсотків - 20 грн. 95 коп., три відсотки
річних за несвоєчасну сплату
нарахованих відсотків - 136 грн. 57 коп.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що на підставі п. 3 та п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення повністю вимог позивача -
стягнення з відповідача на користь
позивача зазначеної заборгованості за
кредитним договором від 02.08.2011 року
станом на 04 вересня 2013 року у сумі 20 040
грн. 23 коп.

Також, відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України
у зв'язку з порушенням зобов'язання
відповідачем настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема- розірвання договору,
тому позовні вимоги про розірвання
зазначеного договору підлягають
задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача судовий збір у розмірі 229,40
грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2014 року у
цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» заборгованість за
кредитом у розмірі 20 040 грн. 23 коп., у
томі числі: несплачену частку кредиту в
розмірі 12 681 грн. 55 коп., заборгованість
за нарахованими відсотками за
користування кредитним коштами в
розмірі 6 981 грн. 91 коп., суму інфляції
заборгованості за користування
кредитними коштами в розмірі 32 грн. 35
коп., три відсотки річних за
несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 186
грн. 90 коп., суму інфляції
заборгованості за несвоєчасну сплату
відсотків у розмірі 20 грн. 95 коп., три
відсотки річних за несвоєчасну сплату
нарахованих відсотків у розмірі 136 грн.
57 коп.

Розірвати договір про надання та
використання кредитних карт №?6301
від 02.08.2011 року, укладений між Публічним
акціонерним товариством «Банк Кредит
Дніпро» та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Кредит Дніпро» судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: