Провадження № 2/200/4343/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді -
Кудрявцевої Т.О.,

при секретарі -
Данильченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, треті
особи - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, Компанія «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» («HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED»),
про визнання незаконними дій,
зобов'язання виконати певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання незаконними дій, зобов'язання
виконати певні дії. В обґрунтування
своїх позовних вимог, з урахуванням
уточнень, посилається на те, що згідно
договору дарування квартири від 01.02.2012
року вона набула право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 53,3
кв.м.

13.11.2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 було
накладено заборону на відчуження
вказаного нерухомого майна шляхом
внесення запису до Державного реєстру
заборон, реєстраційний номер обтяження
№ 13239016 відносно квартири АДРЕСА_1
Підставою накладення заборони
зазначено - договір відступлення права
вимоги на користь компанії «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» від 05.10.2011 року,
згідно якого компанія набула права
вимоги за іпотечним договором №30.840.06.1
від 07.03.2006 року на нерухоме майно, що
належить ОСОБА_3, а саме: незакінчене
будівництвом приміщення НОМЕР_5
загальною площею 334,5 кв.м. в АДРЕСА_1
незакінчене будівництвом приміщення
НОМЕР_6, загальною площею 103,5 кв.м.,
АДРЕСА_1

Позивач вважає накладену заборону
незаконною, посилаючись на те, що
відносно цієї квартири взагалі
відсутні будь-які договори іпотеки;
іпотечний договір №30.840.06.1, за яким
перейшло право вимоги боргу, який став
підставою для накладення заборони та
включення майна до реєстру заборон,
взагалі не може бути такою підставою,
оскільки нотаріусом при вчиненні
вказаної нотаріальної дії був
застосований закон, який на той час не
підлягав застосуванню. Крім того,
позивач посилається на те, що
нотаріусом всупереч вимогам чинного
законодавства України було накладено
заборону відчуження на квартиру без
врахування того, що характеристики
існуючої квартири відрізняються від
характеристик об»єктів незавершеного
будівництва, визначених у іпотечному
договорі.

З посиланням на зазначене, позивач
просить визнати зазначені дії
відповідача ОСОБА_2 незаконними та
зобов'язати її зняти заборону
відчуження нерухомого майна
(реєстраційний номер обтяження № 13239016),
відносно квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 53,3 кв.м., яка належить їй на
праві приватної власності.

В судовому засіданні позивач та її
представник, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, заявлені
вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання не
з»явалися, надала суду свої письмові
заперечення проти позову, в яких
вказала, що позовні вимоги не визнає.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
пояснив, що дії приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 вчинені з
дотриманням вимог діючого
законодавства, тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Представник третьої особи - Компанії
«ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» в
судовому засіданні вважала, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
посилаючись на їх необґрунтованість.

Представник Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки до суду не
повідомив.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явились, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК
України підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори й інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, при триманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

У відповідності до ст. 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України,
предметом застави може бути будь - яке
майно (зокрема річ, цінні папери,
майнові права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про іпотеку» в редакції, яка діяла на
час укладення іпотечного договору,
нерухомим майном (нерухомістю) є
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці і
невід'ємно пов'язані з нею, переміщення
яких є неможливим без їх знецінення та
зміни їх призначення. Застава
повітряних та морських суден, суден
внутрішнього плавання, космічних
об'єктів, майнових прав на нерухомість,
будівництво які не завершено,
регулюються за правилами, визначеними
цим Законом. Іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», в редакції яка діяла на
час укладення іпотечного договору,
предметом іпотеки також може бути
об'єкт незавершеного будівництва або
інше нерухоме майно, яке стане
власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуття ним у власність відповідного
нерухомого майна у майбутньому.

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону України «Про
іпотеку» після завершення будівництва
будівля (споруда), житловий будинок або
житлова квартира залишається
предметом іпотеки відповідно до
іпотечного договору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
іпотеку» обтяження нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
законодавством.

Частинами 1, 2 статті 23 Закону України
«Про іпотеку» встановлено, що у разі
переходу права власності (право
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існувала до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
іпотеку» відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.

Згідно зі ст. 5 Законом України "Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати" від 19.06.2003 року N
979-IV, який є спеціальним законом, що
регулює спірні правовідносини та
містить спеціальні норми щодо умов
укладення договору іпотеки, предметом
якого є майнові права на нерухомість,
будівництво якої не завершено, в
редакції, чинній на час укладення
договору, іпотека виникає щодо
нерухомого майна, об'єктів
незавершеного будівництва та майнових
прав на нерухомість, будівництво, якої
не завершено.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України
«Про іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати» після
закінчення будівництва нерухомості
іпотекодержатель реєструє у
встановленому законом порядку
обтяження прав власника на збудовану
нерухомість, та ця нерухомість
продовжує бути предметом іпотеки
відповідно до умов іпотечного
договору.

Відповідно до п. 1 гл. 1 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року,
нотаріальні дії можуть вчинюватися
будь-яким нотаріусом на всій території
України, за винятком обмежень у праві
вчинення нотаріальних дій,
встановлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94
Закону України "Про нотаріат" та іншими
актами законодавства України.

Згідно п.п. 1.1 п. 1 гл. 15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
нотаріус накладає заборону щодо
відчуження житлового будинку,
квартири, дачі, садового будинку,
гаража, земельної ділянки, іншого
нерухомого майна, майнових прав на
нерухоме майно і транспортних засобів,
що підлягають державній реєстрації, за
місцезнаходженням (місцем реєстрації)
цього майна або за місцезнаходженням
(місцем реєстрації) однієї із сторін
правочину, в зв'язку з яким
накладається заборона.

В свою чергу п. 3 гл. 15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
визначає підстави накладення заборони
відчуження майна, зокрема заборона
відчуження майна накладається за
повідомленням іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорювань прав, свобод
чи інтересів.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні,
13.11.2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за заявою
іпотекодержателя - Компанії «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» було внесено запис
до Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна під номером
13239016, об'єкт обтяження - квартира
АДРЕСА_1 у житловому будинку із
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В-25, ВІ-1, ВІІ-1, в-1, яка складається з:
1 - житлова, 2 - санвузол, за адресою:
АДРЕСА_1; Обтяжувач - ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ
ЛІМІТЕД/HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED; підстава
обтяження - Договір про відступлення
права вимоги за іпотечним договором №
30.840.06.14.1 від 07.03.2006 року, 2308, 05.10.2012 року,
ОСОБА_2, приватний нотаріус ДМНО.

Судом з'ясовано, що Компанія «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», за повідомленням
якої нотаріусом ОСОБА_2 вчинено дії
щодо накладення заборони відчуження
відносно квартири АДРЕСА_1 є
іпотекодержателем за Іпотечним
договором № 30.840.06.1 від 07.03.2006 року,
укладеним між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_3,
посвідченим приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 під
реєстровим номером 649, для забезпечення
виконання позичальником ОСОБА_3
зобов»язань за договором про надання
кредитної лінії №30.840.06.1 від 07.03.2006 року,
укладеним ним з ЗАТ «Агробанк», за яким
він отримав від банку грошові кошти у
вигляді не поновлювальної відкличної
кредитної лінії окремими траншами з
лімітом кредитування 580 000,00 доларів США
строком з 07.03.2026р. зі сплатою 16,0
відсотків річних.

Судом також встановлено, що 26.09.2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«Банк Восток», яке є правонаступником
всіх прав та зобов'язань ЗАТ
«Агробанк», та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» був
укладений договір про відступлення
права вимоги № 7, згідно з яким ПАТ
«Банк Восток» відступив ТОВ «Кредекс
Фінанс» права вимоги за кредитними
договорами, а ТОВ «Кредекс Фінанс»
зайняло місце кредитора між іншим за
кредитним договором № 30.840.06 від 07.03.2006
року, боржником за яким є ОСОБА_3

12.12.2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» був укладений Договір
про відступлення права за договором
іпотеки № 30.840.06.1 від 07.03.2006 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстровий номер 2361.

В подальшому, 01.10.2012 року між ТОВ
«Кредекс Фінанс» та Компанією «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» був укладений
Договір № 1/01-10 відступлення прав
вимоги (цессії), за умовами якого ТОВ
«Кредекс Фінанс» в повному обсязі
передало, а Компанія «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» набула право
вимоги, між іншим і за кредитним
договором № 30.840.06 від 07.03.2006 року.

05.10.2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та
Компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД»
уклали Договір про відступлення права
за Іпотечним договором № 30.840.06.1 від
07.03.2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
під реєстровим номером 2308.

Також судом було встановлено, що при
укладенні між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_3
іпотечного договору № 30.840.06.1 від 07.03.2006
року, ОСОБА_3 в іпотеку були передані
майнові права на нерухоме майно, а саме:
незакінчене будівництвом приміщення
(квартира) в блоці А, будівельний номер
НОМЕР_5, загальною будівельною
проектною площею 334,5 м2, розташоване на
23 поверсі будівлі (в осях 243 - 93), за
адресою: АДРЕСА_1 незакінчене
будівництвом приміщення (квартира) в
блоці А, будівельний номер НОМЕР_6,
загальною будівельною площею 103,5 м2,
розташоване на 18 поверсі будівлі (в
осях 243 - 33), за адресою: АДРЕСА_1 Право
власності ОСОБА_3 на предмети іпотеки
підтверджувалося договором дольової
участі у будівництві № 2303/А/100 - к від
05.01.2006 року, договором дольової участі у
будівництві №? 1808/А/100 - к від 05.01.2006 року,
що були укладені між іпотекодавцем та
ЗАТ «АКТА».

Судом також було встановлено, що 15.05.2008
року забудовник ЗАТ «Акта» на
виконання договору дольової участі №
2303/А/100-к від 05.01.2006 року передав, а
ОСОБА_3 прийняв у власність квартиру
під АДРЕСА_1, що знаходиться на 23
поверсі третьої черги громадських
будівель багатофункціонального
призначення (житловий будинок з
вбудованими нежитловими приміщеннями),
літ. В-25 АДРЕСА_1 фактичною площею 147,9
кв.м.

В подальшому, Рішенням виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 10.07.2008 року № 2094 про оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна (житловий будинок з вбудованими
нежитловими приміщеннями) літ. В-25, ВІ-1,
ВІІ-1, в-1 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3
було оформлено право приватної
власності, зокрема на спірну квартиру
АДРЕСА_1 за договором № 2303/А/100-к від
05.01.2006 року.

На підставі вказаного рішення 20.09.2008
року ОСОБА_3 Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради було
видане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
опис об'єкта: загальна площа 147,9 кв.м.;
житлова площа 146,1 кв.м.; в житловому
будинку з вбудованими нежитловими
приміщеннями літ. В-25, ВІ-1, ВІІ-1, в-1
квартира АДРЕСА_1, яка складається з:
1-житлова кімната, 2-санвузол.

Пунктом 1.9 Іпотечного договору № 30.840.06.1
від 07.03.2006 р. передбачено, що після
завершення будівництва, прийняття в
експлуатацію нерухомого майна,
зазначеного в п. 1.1. Договору, а також
після оформлення та реєстрації у
встановленому законодавством порядку
права власності на нього за
Іпотекодавцем, збудована нерухомість
продовжує бути предметом іпотеки.

Таким чином, судом встановлено, що
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 в
житловому будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями літ. В-25, ВІ-1,
ВІІ-1, в-1 квартира АДРЕСА_1, як до моменту
оформлення права власності (майнові
права), так і після його оформлення є
предметом іпотеки згідно Іпотечного
договору № 30.840.06.1 від 07.03.2006 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстром № 649, і укладеного між ЗАТ
«Агробанк», правонаступником всіх прав
та зобов'язань якого є ПАТ «Банк
Восток», та ОСОБА_3 з метою забезпечення
виконання вимог за Договором про
надання кредитної лінії № 30.840.06 від 07
березня 2006 року.

Судом встановлено, що 13.11.2012 року на
адресу приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 від
Компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ
ЛІМІТЕД»/»HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED» у зв'язку з
виконанням договору про відступлення
права вимоги за Іпотечним договором №
30.840.06.1 від 07.03.2006 р. та зміною
Іпотекодержателя у договорі, надійшли
повідомлення про накладення заборони
відчуження на квартири, а саме: НОМЕР_19,
НОМЕР_8, НОМЕР_9 НОМЕР_10, НОМЕР_11 НОМЕР_12
НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16, що
знаходяться за адресою в АДРЕСА_1 та які
є предметом іпотеки за іпотечними
договорами 30.840.06.1 від 07.03.2006 року,
94.840.06.14.1 від 30.06.2006 року, іпотечним
договором 20.840.06.21.1 від 25.09.2006 року,
посвідченими за реєстровими номерами
2308, 2309 та 2310 відповідно, а також від
Компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ
ЛІМІТЕД»/»HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED» на адресу
відповідача по справі надійшли заяви
від 05.11.2012 року за вихідним № 5/05-11 про
реєстрацію обтяжень об'єктів
нерухомого майна.

Також судом з'ясовано, що до
повідомлення про накладення заборони
відчуження на вищевказані квартири
Компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ
ЛІМІТЕД» було долучено Рішення
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
10.07.2008 року, яким вирішено оформити
право приватної власності з видачею
свідоцтв фізичним та юридичним особам
на об'єкти нерухомого майна третьої
черги громадських будівель
багатофункціонального призначення
(житловий будинок з вбудованими
приміщеннями) літ. В-25, В1-1, ВII-1, в-1 за
адресою АДРЕСА_1 згідно з додатком.

Згідно списку фізичних та юридичних
осіб, що оформляють право приватної
власності за № 66 зазначено ОСОБА_3,
якому оформлюється право власності на
наступні квартири: НОМЕР_17, НОМЕР_18,
НОМЕР_19, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11
НОМЕР_12 НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16
згідно з договорами: № 2108/А/110-к від
11.08.2005 р., № 2303/А/100-к від 05.01.2006 р., №
2302/А/100-к від 11.01.2006 р., №№ 2301/А/100-к,
2401/А/100-к, 2402/А/100-к, 2403/А/100-к від 12.01.2006 г.,
угодою № 1807/А/100-к від 30.06.2006 р., угодою
від 17.03.2008 р.

Також, Компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ
ЛІМІТЕД» було надано приватному
нотаріусу ОСОБА_2 акти приймання
передачі квартир № НОМЕР_19, НОМЕР_8,
НОМЕР_9 НОМЕР_10, НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13,
НОМЕР_14, НОМЕР_15 та НОМЕР_16, що
знаходяться за адресою в АДРЕСА_1
надане свідоцтво про право власності
на нерухоме майно від 20.09.2008 року,
видане Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
Витяг про реєстрацію право власності
на нерухоме майно, виданий Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське Бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
міської ради від 24.09.2008 року, відповідно
до яких ОСОБА_3 є одноособовим
власником квартири АДРЕСА_1 за адресою:
АДРЕСА_1

Таким чином, дії приватного нотаріуса
ОСОБА_2 щодо накладення заборони
відчуження нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1 з урахуванням наданих їй
іпотекодержателем документів на
підтвердження того, що майно є
предметом іпотеки, виконані з
дотриманням вимог Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, в ході судового розгляду
встановлено, що 01.02.2012 року між ОСОБА_6
(дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний)
був укладений договір дарування
квартири, за яким дарувальник
безоплатно передала у власність
обдаровуваного належну їй квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 53,3 кв.м.
Вказаний договір був нотаріально
посвідчений 01.02.2012 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_7

Суд вважає необґрунтованими посилання
позивача на той факт, що під час
укладання договору дарування квартири
АДРЕСА_1 від 01.02.2012 року вона не знала
про існування Іпотечного договору №
30.840.06.1 від 07.03.2006 року, оскільки
законодавство не пов'язує перехід до
набувача нерухомого майна прав та
обов'язків іпотекодавця за іпотечним
договором з його обізнаністю чи
необізнаністю про обтяження такого
майна іпотекою.

У відповідності до Інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, власником
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 05.01.2012 року, виданого
замість рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28.08.2009 року
на підставі рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 28.12.2011 року № 1744.

Рішенням виконкому Дніпропетровської
міської ради, прийнятим на підставі
розпоряджень департаменту
житлово-комунального господарства та
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради від
20.08.2011 року № 613 «Про внутрішнє
перепланування квартири АДРЕСА_1», від
30.08.2011 року № 614 «Про внутрішнє
перепланування квартири АДРЕСА_1 було
вирішено оформити право приватної
власності, з видачею свідоцтв, гр.
ОСОБА_6 на квартири: АДРЕСА_1, житловою
площею 51,2 кв.м, загальною площею 53,3 кв.м,
НОМЕР_21, житловою площею 85,7 кв.м,
загальною площею 91,8 кв.м (після
роз'єднання квартири АДРЕСА_1 на дві
окремі) у житловому будинку з
вбудованими нежитловими приміщеннями
літ. В-25, ВІ-1, ВІІ-1, в-1 за адресою:
АДРЕСА_1.

Разом з цим, відповідно до ч.3 п. 1.14
Іпотечного договору № 30.840.06.1 від 07.03.2006
року, всі зроблені іпотекодавцем в
період дії цього договору, всілякого
роду поліпшення, реконструкційні
роботи, зміни, доробки тощо,
автоматично стають предметом іпотеки.

Крім того, судом встановлено, що
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 05.06.2013 року було
скасовано рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 28.08.2009 року і
ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні
позовних вимог до Дніпропетровської
міської ради про визнання дійсним
договору купівлі-продажу квартир, в
тому числі квартири АДРЕСА_1 і
встановлені цим рішенням обставини
щодо належності спірної квартири до
предмету іпотеки за вищезазначеним
іпотечним договором в силу ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню при
розгляді даної цивільної справи.

Позивачем не надано суду доказів
державної реєстрації договору
дарування від 01.02.2012 року, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1, а отже її
права не можуть бути порушені
відповідачем, оскільки позивач не є
власником нерухомого майна згідно
діючого законодавства України.

Довідка Головного управління юстиції у
Дніпропетровської області від 01.11.2013
року про результати проведення
позапланової перевірки дотримання
порядку вчинення нотаріальних дій
приватним нотаріусом ОСОБА_2, не може
бути прийнята судом, в якості належного
доказу порушення відповідачем прав
позивача, оскільки вона лише є
документом, у якому викладена точка
зору стосовно предмету цього спору, а
також не може бути прийнята судом у
якості допустимого доказу, оскільки
така перевірка проводилась в межах
звернення іншої особи. Крім того,
обставини та висновки, викладені в
зазначеній довідці, суперечать
фактичним обставинам справи, з
урахуванням наданих сторонами доказів,
а висновки, викладені в довідці, не
ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того, матеріалами справи
встановлено та підтверджено сторонами
в судовому засіданні, право власності
на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване, а
отже права позивача як власника
квартири не можуть бути порушені.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що підстави для задоволення
позову ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, треті
особи - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, Компанія «ХАГВОРТ
МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» («HAGWORTH MANAGEMENT LIMITED»)
про визнання незаконними дій,
зобов'язання виконати певні дії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Т.О. Кудрявцева