РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
у складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі
Щетініної Ю. Л.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 29.06.2008р. розірвано
шлюб позивачки з ОСОБА_2. Відповідач
більше восьми років не проживає у
АДРЕСА_1, яка належить позивачці на
праві власності. Відповідач жодних
обов'язків по утриманню вказаного
житла не здійснює.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, надіслали заяви про розгляд
справи без їх участі. Позивач позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просить їх задовольнити. Відповідач
ОСОБА_2 не заперечив щодо задоволення
позову. Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області у вирішенні спору
покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог,
заслухавши позивача, вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Корольовського районного
суду м.Житомир від 29.06.2006р. розірвано
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 25.07.2001р. Житомирським
міським відділом РАГС, актовий запис
№944.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 19.07.1996р. та
витягом №10276646 з реєстру прав власності
на нерухоме майно.

З довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир»
№1583 від 01.11.2013р. вбачається, що у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
позивачка ОСОБА_1, колишній чоловік
ОСОБА_2, син ОСОБА_3

Відповідно до акту від 08.11.2013р.,
складеного представниками ТОВ «КК
«КомЕнерго-Житомир», у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований гр.ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає в
зазначеній квартирі з 2000 року.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно до ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у
разі відсутності члена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

Вказана вище стаття міститься в гл.32 ЦК
України «Право користування чужим
майном». Отже, можна стверджувати, що
право члена сім'ї власника на
користування житловим приміщенням є
сервітутним правом. З огляду на це
зазначені відносини також регулюються
ст.406 ЦК України про припинення
сервітуту. Аналогічний правовий
висновок відображено у постанові
Верховного суду України від 16.01.2012р.
(справа №6-57цс11).

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Згідно ч.2 ст.401 ЦК України сервітут може
належати власникові (володільцеві)
сусідньої земельної ділянки, а також
іншій, конкретно визначеній особі
(особистий сервітут).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України
сервітут припиняється у разі
припинення обставини, яка була
підставою для встановлення сервітуту.

Обставиною встановлення особистого
сервітуту відповідача - ОСОБА_2 було
укладення шлюбу з власником квартири -
ОСОБА_1, а отже й отримання статусу
члена сім'ї позивача. Як вже
зазначалося, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірваний, а отже і обставина
встановлення особистого сервітуту
припинена.

У випадку передбаченому ст. 406 ЦК
України сервітут може бути припинений
за рішенням суду на вимогу власника
майна за наявності обставин, які мають
істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 більше
восьми років, що згідно приписів ч.2
ст.405 ЦК України є підставою визнання
його таким, що втратив право на
користування вказаним житлом.

Спірні правовідносини про зняття
відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку врегульовано Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», зі
статті 7 якого вбачається, що питання
про зняття з реєстрації колишніх
членів сім'ї власника будинку залежить
від вирішення питання про їх право
проживання в цьому будинку
(відсутність такого права, втрата права
користування), яке регулюється нормами
ЖК УРСР(статтями 71, 72, 156) та ЦК України
(статтею 405).

У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК).

Таким чином, реєстрація місця
проживання є похідним правом від права
користування житлом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 з 2000 року не
проживає у АДРЕСА_1, що належить
позивачу, він втратив право на
користування житловим приміщенням та
підлягає зняттю з реєстрації.

Керуючись ст.ст.405, 406 ЦК України,
ст.ст.3,10,60,208,209,212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житлом -
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області зняти ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку
за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий
збір у сумі 229,41грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В. П. Маслак