АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/184/14
Головуючий І інстанції -
Справа №2010/2-2735/11
Доповідач - Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Довгаль А.П.,

при секретарі - Мерзлікіній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в особі її представника
ОСОБА_5 на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області
від 07 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області, Служба у
справах дітей Дергачівської районної
адміністрації Харківської області про
визнання нечинними свідоцтв про права
на спадщину за законом та за заповітом,
визнання недійсним заповіту, визнання
права власності та виселення, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області, Служба у
справах дітей Дергачівської районної
адміністрації Харківської області про
визнання нечинними свідоцтв про права
на спадщину за законом та за заповітом,
.визнання недійсним заповіту, визнання
права власності та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася
до Дергачівського районного суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: Дергачівська державна
нотаріальна контора Харківської
області, Служба у справах дітей
Дергачівської районної адміністрації
Харківської області про визнання
нечинними свідоцтв про право на
спадщину за законом та за заповітом,
визнання недійсним заповіту, визнання
права власності та виселення.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер ОСОБА_9, з яким вона перебувала у
цивільному шлюбі, від якого у них
народилася донька - ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після поховання чоловіка ОСОБА_4
звернулася до Дергачівської
нотаріальної контори Харківської
області із заявою в інтересах своєї
доньки, для оформлення спадщини, але
виникли труднощі, оскільки спадкове
майно - ? частина житлового будинку
АДРЕСА_1 належали на праві власності
ОСОБА_11, який помер у 1965 році.

Також ОСОБА_4 стало відомо про
незаконне отримання спадщини ОСОБА_12,
який убив спадкодавця - свого батька
ОСОБА_11

Після неодноразових уточнень просила
усунути ОСОБА_12 від права на
спадкування ? частини спадкового майна
після смерті батька - ОСОБА_11, визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, виданого на
користь ОСОБА_12, визнати недійсним
заповіт ОСОБА_12, складений на користь
ОСОБА_6, визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане на користь ОСОБА_6 після смерті
ОСОБА_12, визнати за ОСОБА_10 право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті її батька - ОСОБА_9
на ? частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 та виселити з вказаного
житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8

З зустрічним позовом до суду
звернулася ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи:
Дергачівська державна нотаріальна
контора Харківської області, Служба у
справах дітей Дергачівської районної
адміністрації Харківської області про
визнання нечинними свідоцтв про право
на спадщину за законом та за заповітом,
визнання недійсним заповіту, визнання
права власності та виселення.

В обґрунтування зустрічного позову
посилалася на те, що з 25 лютого 1975 року
по 27 січня 1982 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, у них
народився син - ОСОБА_9 За час шлюбу, їй
стало відомо, що батьку її колишнього
чоловіка - ОСОБА_11, на праві власності
належав будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1

Після смерті сина - ОСОБА_9 вона
зверталася до Дергачівської державної
нотаріальної контори Харківської
області із заявою про прийняття
спадщини і від нотаріуса їй стало
відомо, що ОСОБА_12 прийняв у спадок
після смерті ОСОБА_11 1/2 частину
житлового будинку, а потім склав
заповіт на свого сина - ОСОБА_6 Вважає
таке прийняття спадщини незаконним,
оскільки ОСОБА_12 позбавив життя свого
батька - ОСОБА_11

Тобто, саме таким чином їй стали відомі
факти, в результаті яких вона не має
можливості здійснити своє право на
спадкування після смерті сина у
повному обсязі.

Просила усунути ОСОБА_12 від права на
спадкування ? частини спадкового майна
після смерті батька - ОСОБА_11, визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, виданого на
користь ОСОБА_12, визнати недійсним
заповіт ОСОБА_12, складений на користь
ОСОБА_6, визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане на користь ОСОБА_6 після смерті
ОСОБА_12, визнати за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті її сина - ОСОБА_9 на
? частину житлового будинку по АДРЕСА_1,
зобов'язати реєстраційну службу
Дергачівського районного управління
юстиції зареєструвати це право
власності та виселити з вказаного
житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, не
заперечували проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_13 в
судовому засіданні зустрічні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі, не
заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його
представник заперечували проти
задоволення позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Представники третіх осіб:
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області та служби
у справах дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області в судове засідання не
з'явилися.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 07 жовтня
2013 року в задоволенні позовів ОСОБА_4
та ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в особі
свого представника ОСОБА_5 просить
скасувати рішення в частині відмови у
задоволенні її позову та постановити
нове, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення в частині відмови у
задоволенні її зустрічного позову та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Посилаються на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зазначають, що незважаючи на
неможливість отримання копії вироку
суду, яким був засуджений ОСОБА_12, той
факт, що саме він вбив свого батька -
ОСОБА_11 підтверджується хронологічною
послідовністю подій, підтвердження
яких знаходяться в матеріалах справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг
вважає, що скарги не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з їх
необґрунтованості.

Вказаний висновок судова колегія
апеляційного суду вважає вірним.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі дублікату
свідоцтва про право особистої
власності від 02.08.1956 року, виданого
виконкомом Пересічанської селищної
ради народних депутатів належав
ОСОБА_11 ( т. 1 а.с. 237 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_11 помер (
т. 1 а.с. 59 ).

Після його смерті право власності
на ? частину домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 14.06.1995 року
Дергачівською держнотконторою,
отримав його син - ОСОБА_12 ( т.1 а.с. 69 ).
Інші ? частина залишилися відкритими за
ОСОБА_9, оскільки його батько - ОСОБА_10
помер до відкриття спадщини - 26.06.1993
року ( т. 1 а.с. 238 ).

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( т.
1 а.с. 224 ).

Після його смерті право власності
на ? частину домоволодіння на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого 17.04.2002 року
Дергачівською держнотконторою,
отримав його син - ОСОБА_6 ( т.1 а.с. 229 ).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_9 до держнотконтори з заявами про
прийняття спадщини своєчасно
звернулися ОСОБА_4 в інтересах доньки
померлого - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його
мати - ОСОБА_3 ( т. 1 а.с. 94, 95 ).

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_12 вбив свого батька - ОСОБА_11
матеріали справи не містять.
Аналогічно, не надано позивачами і
доказів того, що вони зверталися до
дежнотконтори щодо отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом, але отримали відмову. Записи
на аркушах паперу, в яких невідомо ким
вказаний перелік документів,
необхідний для оформлення спадщини
таким доказом слугувати не може.

Виходячи із вимог ст. 528 ЦК УРСР, за
правилами якої не мають стати
спадкоємцями ні за законом, ні за
заповітом особи, які навмисно
позбавили життя спадкодавця або
кого-небудь з спадкоємців або зробили
замах на їх життя, та враховуючи
недоведеність обставин, на які
посилались позивачі в обґрунтування
вимог про усунення ОСОБА_12 від
спадкування, висновки суду щодо
безпідставності заявлених вимог
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

Крім того, згідно з Роз'ясненнями
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в листі № 24- 753/0/4-1 від 16.05.2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування», за
змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК України підставою
для позбавлення права на спадкування є
умисне позбавлення життя спадкодавця
чи будь-якого з можливих спадкоємців
або вчинення замаху на їхнє життя.
Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї
статті, є кримінально караними, то вони
повинні бути підтверджені вироком
суду, постановою про закриття
кримінальної справи з нереабілітуючих
підстав, які є самостійною та
достатньою підставою для усунення від
права на спадкування.

Також, Главою 86 ЦК, а також
спеціальним законодавством, зокрема,
Законом України "Про нотаріат",
підзаконними нормативними актами,
визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів. Отже, у разі якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, це може бути підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене
судова колегія приходить до висновку
про залишення рішення суду першої
інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 07 жовтня
2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді