Справа № 127/8684/13-ц Провадження №
22-ц/772/199/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Іщук Т. П.Категорія:
27Доповідач: Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його
представника ОСОБА_3, представника
відповідача Чугунова М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива»

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 грудня 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Фінансова
ініціатива» про зобов'язання
зарахувати грошовий вклад та
нарахувати відсотки, -

В с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» про зобов'язання
зарахувати грошовий вклад та
нарахувати відсотки, в якому просив
зобов'язати відповідача негайно
зарахувати на рахунок НОМЕР_1 суму
вкладу - 290 000 грн., внесену згідно
договору банківського вкладу №? 152011
від 23 листопада 2012 року та додаткового
договору від 14 грудня 2012 року до
договору банківського вкладу №? 152011, та
нарахувати відсотки в розмірі 27%
річних.

В травні 2013 року представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду
клопотання про уточнення позовних
вимог, в якому уточнив п. 2 прохальної
частини позовної заяви та просив
зобов'язати ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» зарахувати на депозитний
рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2,
згідно договору банківського вкладу №?
152011, загальну суму вкладу, яка складає
290 000 грн., внесену згідно договору
банківського вкладу №? 152011 від 23
листопада 2012 року та додаткового
договору від 14 грудня 2012 року до
договору банківського вкладу №? 152011, та
нарахувати відсотки в розмірі 27%
річних.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 грудня 2013 року
позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» зарахувати на депозитний
рахунок НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2,
згідно договору банківського вкладу
від 23 листопада 2012 року №? 152011 та
додаткового договору від 14 грудня 2012
року до договору банківського вкладу
№? 152011 грошові кошти в розмірі 290 000 грн.
та нарахувати проценти в розмірі 27%
річних на депозитний вклад ОСОБА_2
відповідно до умов договору.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» на користь ОСОБА_2 судові
витрати в розмірі 5 993,90 грн., з яких:
судовий збір в розмірі 3 014,70 грн.,
витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи в розмірі 979,20 грн.
та витрати на правову допомогу в
розмірі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива» просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Зазначив, що рішення суду вважає
необґрунтованим через неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, а також через
порушення та не вірне застосуванням
норм матеріального і процесуального
права, а саме: ст. 1166 ЦК України, ст. 33,
57, 213, 214 ЦПК України.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просить її задовольнити, а
незаконне рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Позивач і його представник заперечили
апеляційну скаргу, просять її залишити
без задоволення, а законне,
обґрунтоване і справедливе рішення
суду - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, прийшла
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення за таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд під час розгляду справи в
апеляційному порядку перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 листопада 2012 року між ПАТ «КБ
«Фінансова ініціатива» та ОСОБА_2 було
укладено договір банківського вкладу
№? 152011(вклад «Постійний вкладник»),
згідно умов якого банк зобов'язався
прийняти від вкладника грошові кошти в
сумі 150 000 грн. строком на 370 днів, що
починається з наступного дня після
внесення (надходження) грошових коштів
на депозитний рахунок по 28 листопада 2013
року, зі сплатою процентної ставки за
вкладом 27% річних (а. с. 7-9).

Відповідно до п. 2.1. договору банк
зобов'язався прийняти грошові кошти,
зазначені в п. 1.1. цього договору, і
зарахувати їх на депозитний рахунок:
НОМЕР_2, в дату укладення цього
договору, підтвердивши одержання
вкладу видачею належним чином
оформленої квитанції банку та/або
виписки з депозитного рахунку,
оформленої належним чином; зберігати
вклад, нараховувати та сплачувати по
ньому проценти, а також повернути вклад
в порядку, передбаченому цим договором.

Факт внесення позивачем на депозитний
рахунок коштів в сумі 150 000 грн.
підтверджується квитанцією № 1968 від 23
листопада 2012 року (а. с. 10).

14 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» та ОСОБА_2 було укладено
додатковий договір до договору
банківського вкладу №? 152011 від 23
листопада 2012 року (вклад «Постійний
вкладник»), згідно умов якого вкладник
поповнив вклад на суму 140 000 грн.; сума
вкладу по договору з дати підписання
цього додаткового договору становить
290 000 грн. (а. с. 11).

Факт внесення позивачем ОСОБА_2 коштів
в сумі 140 000 грн. на депозитний рахунок
підтверджується квитанцією № 4129 від 14
грудня 2012 року (а. с. 12).

Відповідачем не заперечується факт
внесення позивачем на депозитний
рахунок грошових коштів в розмірі 290 000
грн.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором. До
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунка (глава 72 цього
Кодексу), якщо інше не встановлено цією
главою або не випливає із суті договору
банківського вкладу.

Згідно положень ст. 1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу (ч. 1).
Встановлений договором розмір
процентів на строковий вклад або на
вклад, внесений на умовах його
повернення у разі настання визначених
договором обставин, не може бути
односторонньо зменшений банком, якщо
інше не встановлено законом (ч. 3).

Згідно ст. 1071 ЦК України банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно до ст. 1074 ЦК України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпорядження рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Відповідно до умов договору
банківського вкладу №? 152011 від 23
листопада 2012 року при необхідності
дострокового розірвання цього
договору вкладник зобов'язався
письмово повідомити про це банк на
умовах та в порядку, передбачених п. 4.1.
договору (п. 2.3.3); якщо вклад повністю
та/або частково повертається банком
вкладникові на його вимогу до спливу
строку вкладу, визначеного п. 1.3. цього
договору, то вкладник зобов'язаний
письмово повідомити банк про
дострокове розірвання цього договору
не менш, як за 7 банківських днів, не
враховуючи день подання (заяви). Днем
дострокового розірвання цього
договору є дата, зазначена у письмовому
повідомленні (заяві) вкладника (п. 4.1.); в
день дострокового розірвання цього
договору здійснюється перерахунок
процентів, нарахованих за весь
фактичний строк знаходження вкладу у
банку (п. 4.2.).

Із відповіді ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» від 28 лютого 2013 року на
звернення вкладника ОСОБА_2 вбачається,
що залишок коштів на його рахунку
НОМЕР_2 згідно договору №? 152011
становить 0,00 грн. (а. с. 15).

Із виписки по особовому рахунку НОМЕР_2
вбачається, що 23 листопада 2012 року
ОСОБА_2 було внесено кошти на депозит в
сумі 150 000 грн.; 14 грудня 2012 року - ним
було внесено кошти в сумі 140 000 грн.; 21
січня 2013 року було здійснено
перерахунок нарахованих відсотків в
зв'язку з достроковим розірванням
угоди №? 152011 в розмірі 5 770,83 грн. та
повернуто депозит в розмірі 284 229,17 грн.
Кошти на рахунку відсутні (а. с. 69-70).

На підтвердження факту повернення
ОСОБА_2 депозиту в сумі 284 229,17 грн.
відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» було надано заяву на
видачу готівки № 1361 від 21 січня 2013 року
(а. с. 71).

Доказів, які б свідчили про письмове
повідомлення позивача про дострокове
розірвання договору банківського
вкладу відповідачем суду не надано.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
судово-почеркознавчої та технічної
експертизи документів від 28 жовтня 2013
року № 1581/1582/13-21 підпис у графі
«Підпис отримувача» на заяві на видачу
готівки № 1361 від 21 січня 2013 року
виконаний рукописним способом,
кульковою ручкою, без попередньої
технічної підготовки чи технічних
засобів; підпис у графі «Підпис
отримувача» на заяві на видачу готівки
№ 1361 від 21 січня 2013 року виконаний не
ОСОБА_2, а іншою особою (а. с. 111-114).

Звертаючись до суду із апеляційною
скаргою, відповідач зазначив, що ними
не заперечується факт, який
встановлений висновком почеркознавчої
експертизи, що підпис на заяві на
видачу готівки виконаний не ОСОБА_2, а
іншою особою. При цьому вважає, що за
шкоду, причинену позивачу, має
відповідати винна особа, яка підробила
підпис ОСОБА_2 на заяві на видачу
готівки, а банк в даному випадку є
неналежним відповідачем, оскільки банк
збитки позивачу не завдавав.

Проте, зазначене спростовується тим, що
між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»
склалися договірні відносини
відповідно до договору банківського
вкладу, за умовами якого банк
зобов'язався, зокрема, зберігати вклад,
нараховувати та сплачувати по ньому
проценти.

Позивач звернувся в суд з позовом в
зв'язку з порушенням банком його прав,
що виникли саме із договірних відносин,
а не із позовом про відшкодування шкоди
на підставі ст. 1166 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» вклади
фізичних осіб, комерційних банків
гарантуються в порядку, передбаченому
законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 зазначеного
закону банк відповідає за своїми
зобов'язаннями всім майном, відповідно
до законодавства.

Крім того, оскільки, як зазначено
відповідачем у апеляційній скарзі, що
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» визнано
потерпілим у кримінальних
провадженнях № 0000111 та №
0001071, що були порушені за заявами
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»
стосовно начальника Вінницького
відділення № 3 ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» Слободянюк О.С., старшого
касира відділення Заверухи О.С. та
інших осіб, тому саме відповідач вправі
звернутися із цивільним позовом до
винних осіб про відшкодування завданої
банку шкоди в межах кримінального
провадження.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному й об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення позовних вимог, відповідає
нормам матеріального і процесуального
права, а отже, є законним і
обґрунтованим, у зв'язку із чим
підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 3 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: /підпис/
М.В. Матківська

Судді: /підпис/
В.В. Сопрун

/підпис/
Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя:
М.В. Матківська