АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1
інстанції - Кравець Д.І.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року по справі
за поданням старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ОСОБА_3 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2 з вилученням
паспортного документа,

встановила:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України з вилученням паспорта
громадянина України ОСОБА_2 до
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду. Також державний
виконавець просила зобов'язати
адміністрацію Державної прикордонної
служби України вжити невідкладних
заходів для недопущення виїзду
боржника з України, а в разі вилучення
у нього паспортного документу для
виїзду за кордон - надіслати його у
відділ у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України за місцем видачі.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року
подання задоволено частково:
тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає: АДРЕСА_1 - до виконання
зобов'язань за рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20
вересня 2011 року, ухваленого по справі
2-2422/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Кредитпромбанк»
заборгованості за кредитним договором
від 16.07.2008 року на загальну суму 14 295 591
грн. 15 коп., судового збору 1 700 грн. та
інформаційного збору 120 грн. В іншій
частині вимог подання - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вказував, що судом першої інстанції в
порушення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
подання було розглянуто без участі
державного виконавця. Крім того,
подання державного виконавця не було
погоджене з начальником відділу ДВС.

Зазначав, що він хворіє на цукровий
діабет, є інсулінозалежною людиною, не
працює, отримує мінімальну пенсію, а
тому не має можливості виконати
рішення суду.

Крім того, судом першої інстанції не
було з'ясовано, чи дійсно мало місце
умисне ухилення від виконання судового
рішення та чи дійсно виконавець вжив
всіх заходів щодо стягнення
заборгованості. Зазначав, що державний
виконавець жодного разу не викликав
його для надання пояснень. Враховуючи
значну відстань від м. Миколаєва до м.
Києва, важкий стан здоров'я та
відсутність коштів, отримавши
постанову про відкриття виконавчого
провадження, він не зміг самостійно
з'явитись до державного виконавця.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2
повторно не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Колегією суддів
визнано за можливе розглянути справу у
відсутності апелянта.

Представник стягувача ПАТ «Дельта
Банк» - Половян К.М. вважала доводи
апеляційної скарги безпідставними та
просила залишити ухвалу суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення представника
стягувача, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду, державний
виконавець подання обґрунтовує тим, що
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень ДВС України перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
15 лютого 2012 року на підставі рішення
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» заборгованості за
кредитним договором від 16.07.2008 року на
загальну суму 14 295 591 грн. 15 коп., судових
витрат 1820 грн.

10 липня 2012 року відповідно до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та
встановлено боржнику строк на
самостійне виконання рішення суду,
копію постанови направлено боржнику.

27 лютого 2014 року на підставі ухвали
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 січня 2014 року державним
виконавцем було винесено постанову про
зміну назви сторони виконавчого
провадження, а саме, стягувача ПАТ
«Кредитпромбанк» на його
правонаступника ПАТ «Дельта Банк».
Однак на сьогоднішній день сума
заборгованості не погашена навіть
частково і боржник не вчиняє жодних дій
для її погашення.

Частково задовольняючи подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 до виконання
зобов'язань за вищевказаним рішенням
суду, суд першої інстанції виходив з
того, що додані до подання матеріали
виконавчого провадження свідчать про
те, що боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду , яке набрало законної
сили та виконується в порядку,
визначеному Законом України «Про
виконавче провадження», а вжиті
державним виконавцем заходи,
спрямовані на виконання рішення суду,
не досягли позитивного результату.

З висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для встановлення
боржнику ОСОБА_2 тимчасового обмеження
у праві виїзду за межі України колегія
суддів погоджується, вважає викладені
висновки такими, що відповідають
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України
встановлено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20.09.2011 року було
задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк»
до ОСОБА_2, третя особа - ТОВ АП
«Українські ковбаси» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 16.07.2008 року на загальну суму 14 295 591
грн. 15 коп. та судових витрат 1820 грн.

Вказане рішення набуло законної
сили та 15.02.2012 року судом було видано
виконавчий лист № 2-2422/2011, на виконання
якого Відділом примусового виконання
рішень ДВС України 10.07.2012 року було
відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 24.01.2014 року
стягувача у даному виконавчому
провадженні - ПАТ «Кредитпромбанк»
було замінено на ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається з доданої до
подання державного виконавця копії
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
постанова про відкриття виконавчого
провадження була вручена боржнику
ОСОБА_2 01.08.2012 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
боржник зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Проте серед наявних у справі
копій матеріалів виконавчого
провадження не міститься даних про
виконання ОСОБА_2 обов'язків боржника у
виконавчому провадженні. В матеріалах
справи відсутні дані про те, що боржник,
отримавши 01.08.2012 року постанову про
відкриття виконавчого провадження,
прийняв заходи до добровільного
виконання рішення або повідомив
державного виконавця, за рахунок якого
майна можливо виконати рішення суду.

Разом з тим, на запит державного
виконавця Управлінням ДАІ МВС України
у Миколаївській області 16.10.2012 року
було повідомлено, що згідно даних бази
АІС «Автомобіль» по Миколаївській
області за ОСОБА_2 зареєстровано
автомобіль марки ЗАЗ 110557, д.н. НОМЕР_3,
автомобіль марки  Subaru Forester, д.н. НОМЕР_4,
а також причеп Асканія, д.н. НОМЕР_2 ( а.с.
43)

Постановою старшого державного
виконавця ВПВР ДВС України ОСОБА_3 від
15.01.2014 року зазначені автомобілі
оголошені в розшук, копія постанови
надіслана для відома боржнику, проте
будь-яких даних про виконання
постанови матеріали виконавчого
провадження не містять ( а.с. 40-42).

Постановою державного виконавця
від 15.01.2014 року з боржника ОСОБА_2
стягнуто виконавчий збір у розмірі 1 429
741 грн. 11 коп.

Крім того, з даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
07.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 є
одним із засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю
Агропромислового підприємства
«Українські ковбаси», щодо якого 17.02.2012
року порушено справу про банкрутство,
а на підставі судового рішення
Господарського суду Миколаївської
області від 13.02.2012 року ОСОБА_2 є
керуючим санацією зазначеного
підприємства.

Таким чином, з матеріалів
виконавчого провадження вбачається, що
з метою виявлення майна та доходів
божника державним виконавцем
направлені відповідні запити та
отримані відповіді, винесена постанова
про розшук майна боржника, але будь у
якій частині боржник рішення суду не
виконав.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що матеріали
виконавчого провадження свідчать про
ухилення боржника від виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості, яка є значною, а тому
наявні правові підстави для
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_2 за межі України - до
виконання вищевказаних зобов'язань, з
метою захисту прав стягувача у
виконавчому провадженні.

Доводи апелянта про те, що
внаслідок захворювання на цукровий
діабет І типу він потребує виїзду за
кордон України на лікування , колегія
суддів не приймає до уваги як підставу
для скасування оскаржуваної ухвали,
оскільки жодних доказів цих обставин
до апеляційної скарги ОСОБА_2 не додано
і посилань на такі докази апеляційна
скарга не містить.

Посилання апелянта на те, що при
розгляді подання були допущені
процесуальні порушення, оскільки
подання не погоджене начальником
відділу ДВС, - колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки подання
містить погодження в.о. начальника
Відділу примусового виконання рішень
ДВС України О.С. Кузьменко від 17.04.2014
року.

Доводи апелянта про те, що з часу
отримання постанови про відкриття
виконавчого провадження - 01.08.2012 року,
тобто протягом двох років, апелянт не
зміг з'явитись до державного виконавця
у зв'язку з віддаленістю місця
проживання - у м. Миколаєві до місця
розташування ДВС України - у м. Києві, а
також за станом здоров'я - висновків
суду не спростовують, а з огляду на
тривалий строк невиконання рішення та
відсутність жодних даних про внесення
боржником за цей період платежів на
погашення заборгованості за рішенням
суду - підтверджують факт ухилення
боржника від його виконання.

Про факт ухилення боржника від
виконання рішення суду свідчить також
та обставина, що у зверненні ОСОБА_2,
копія якого надана представником
стягувача в суді апеляційної
інстанції, та яке було зареєстроване у
Державній виконавчій службі 07.08.2012
року за № К-10408, подане на ім'я
державного виконавця Бєлозьорова О.О.
(яким було відкрито виконавче
провадження), боржник повідомляє про
відсутність у нього будь-якого
рухомого та нерухомого майна та
відсутність коштів для погашення
боргу.

Між тим, таке повідомлення суперечить
інформації УДАІ УМВС України в
Миколаївській області від 16.10.2012 року
про наявність у ОСОБА_2 на праві
власності трьох транспортних засобів,
а також інформації з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, згідно з
якою ОСОБА_2 має частку у статутному
фонді ТОВ АП «Українські ковбаси».

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що ним допущено порушення
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення подання.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
є законною і обґрунтованою, підстав
для її скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року -залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: