інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/180/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган
опіки та піклування Білоцерківської
міської ради про припинення права на
частку в спільному майні за вимогою
інших співвласників,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року позивачка звернулася
до суду із вказаним позовом та просила
припинити право відповідачки на ?
частину квартири та передати цю
частину її дочці - ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовано тим, що
співвласниками квартири АДРЕСА_1 є її
дочка - ОСОБА_2 та відповідачка, яким
належать по ? частині квартири кожній.
Вказує, що вона та її дочка не мають
іншого житла, а відповідачка має у
власності іншу квартиру. Позивачка
вважає, що відповідно до ст. 365 ЦК має
право на отримання у власність іншої ?
частини спірної квартири, сплативши
відповідачці вартість її частки у
розмірі 67 500 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року у задоволенні
зазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_2
є власником ? частини квартири АДРЕСА_1,
на підставі договору дарування частини
квартири від 19.08.2008, зареєстрованого в
реєстрі за № 2860 (а.с. 8).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору дарування
частини квартири від 29.11.2011,
зареєстрований в реєстрі за № 2-5257
відповідачці -ОСОБА_3 належить інша
половина спірної квартири.

Згідно довідки № 885 від 27.09.2013, виданої
виконкомом Луківської сільради
Житомирського району, позивачка та її
дочки 24 травня 2013 року знялися з
реєстраційного обліку для подальшого
проживання в м. Біла Церква (а.с. 72).

Відповідно до звіту про оцінку
квартири, виготовленої фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_4, вартість спірного
майна, яка може бути використана при
прийнятті управлінських рішень
становить 135 000 грн. (а.с. 19-52 ).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачка з 2011 року проживає в
спірній квартирі, вартість компенсації
не була погоджена сторонами, а
клопотання про проведення судової
товарознавчої експертизи сторонами не
заявлялися.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Положеннями ч. 4 ст. 41 Конституції
України визначено, що ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності та що право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК право особи
на частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо: 1)
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону
випливає, що припинення права особи на
частку в спільному майні допускається
за наявності будь-якого з передбачених
пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК
випадку, але лише в тому разі, коли таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може
бути завдана співвласнику, вирішується
в кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи та
особливостей об'єкта, який є спільним
майном.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачка в 2011 році вселилася в
спірну квартиру, проживає в ній та має
рівну з ОСОБА_2 частку в ньому, а саме ?
частину.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що відсутні підстави,
встановлені законом для припинення
права власності відповідачки на ?
частку спірної квартири, і таке
припинення може завдати істотної шкоди
її інтересам.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК суд постановляє
рішення про припинення права особи на
частку у спільному майні за умови
попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
вимога про попереднє внесення на
депозитний рахунок суду вартості
частки в спільному майні в разі
припинення права власності за вимогою
інших співвласників є обов'язковою
умовою ухвалення рішення про
позбавлення особи права на частку в
майні без її згоди.

Докази внесення ОСОБА_1 на депозитний
рахунок суду вартості частки в
спільному майні в матеріалах справи
відсутні, що також є підставою для
відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, зважаючи на
невиконання позивачкою вимог ч. 2 ст. 365
ЦК, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, з урахуванням зокрема ст. 365 ЦК,
ст.ст. 212-213 ЦПК, та вважає, що він ухвалив
законне і обґрунтоване рішення на
підставі належних та допустимих
доказів по справі.

Доводи апелянта про те, що вона була
позбавлена можливості внести кошти на
депозитний рахунок, оскільки суд
першої інстанції відмовив у
задоволенні клопотання про внесення
коштів на депозитний рахунок є
безпідставними, оскільки позивачка
мала можливість внести кошти на
депозитний рахунок суду в буд-який час,
а постановлення ухвали судом для
вчинення таких дій чинним
законодавством не передбачено.

Посилання апелянта на те, що частка
відповідачки у спірній квартирі
незначна є необґрунтованими, оскільки
їй належить половина спірної квартири.

Інших вагомих, достовірних та
достатніх доводів, які б містили
інформацію щодо предмета доказування і
спростовували висновки суду першої
інстанції та впливали на законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. 309 ЦПК
України могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Я.С. Мельник

Судді:
Л.А. Волохов

Ю.О. Матвієнко