Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/368/13 Головуючий
у 1-й інстанції Воробйов А. В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Садівничого
товариства «Будівельник» на ухвалу
судді Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2013
року про визнання неподаною та
повернення позовної заяви Садівничого
товариства «Будівельник» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року СТ«Будівельник»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 стягнення
заборгованості.

Ухвалою судді від 03.10.2013 року позовна
заява залишена без руху, оскільки не
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а
саме, не зазначено та не додано до
позову докази того, що відповідачі є
членами СТ „Будівельник"; не зазначено
та не додано до позову докази того, що
відповідачі мають заборгованість та її
розрахунок окремо по кожному з
відповідачів; до позовної заяви не
додано довіреність чи інший документ,
що підтверджує повноваження
представника позивача, позивач
безпідставно пред'являє позов до
кількох осіб.

18.10.2013 року представником позивача
подана заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 12
листопада 2013 року позовна заява
визнана неподаною та повернута СТ
„Будівельник", оскільки недоліки
позовної заяви усунуті позивачем не в
повному обсязі, а саме позивачем не
надано доказів про застосування ч.2 ст.
32 ЦПК України.

В апеляційній скарзі СТ «Будівельник
зазначає, що ухвала постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у позивача були
підстави для об'єднання своїх вимог
відносно кількох осіб, тому просить її
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для подальшого
розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави для її застосування.

З матеріалів справи вбачається,
що підставою для визнання неподаною та
повернення позовної заяви суддя
зазначив, що позивачем не надано
доказів про застосування ч.2 ст. 32 ЦПК
України.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у ст.
ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
для залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків. Якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст. ст. 119, 120 цього Кодексу,
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Процесуальні вимоги до змісту
позовної заяви визначені ч. 2 ст. 119 ЦПК
України.

Відповідно до пп. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119
ЦПК України позовна заява повинна
містити зміст позовних вимог, виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
вимоги, зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину.

За змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України
позивач на власний розсуд обґрунтовує
свої вимоги з викладом відповідних
обставин та зазначенням доказів, що
підтверджують такі обставини.
Невідповідність зазначених у заяві
обставин чи доказів на підтвердження
позовних вимог не перешкоджає розгляду
справи, оскільки може бути підставою
для відмови в задоволенні позову по
суті, а не для визнання позовної заяви
неподаною.

За вимогами ч.1 ст. 32 ЦПК України
позов може бути пред'явлений спільно
кількома позивачами або до кількох
відповідачів. Кожен із позивачів або
відповідачів щодо другої сторони діє в
цивільному процесі самостійно.
Частиною 2 ст. 32 ЦПК України
передбачено, що участь у справі кількох
позивачів і (або) відповідачів
(процесуальна співучасть)
допускається, якщо: предметом спору є
спільні права чи обов'язки кількох
позивачів або відповідачів; права і
обов'язки кількох позивачів чи
відповідачів виникли з однієї
підстави; предметом спору є однорідні
права і обов'язки.

У відповідності до роз'яснень
п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суду першої інстанції"№ 2 від 12.06.2009
року, відповідно до яких судам слід
мати на увазі, що оскільки від
належного вирішення питання про
прийняття, об"єднання і роз"єднання
позовів залежить своєчасний і
правильний розгляд заявлених вимог, то
ці процесуальні дії необхідно
проводити у точній відповідності з
правилами, встановленими статтями 123-126
ЦПК України". Позовні вимоги кількох
осіб до одного й того ж відповідача або
позивача до кількох відповідачів
можуть бути об'єднані в одне
провадження, якщо ці вимоги однорідні,
зокрема такі, які нерозривно пов'язані
між собою, або від вирішення однієї з
них залежить вирішення інших. Таке
об'єднання не допускається, коли
відсутня спільність предмета позову
(наприклад, позови кількох осіб про
стягнення зарплати чи про поновлення
на роботі).

Проте, відповідно до ч.1 ст. 3, 27,30, 32
ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів та здійснює свій захист на
власний розсуд.

Ненадання доказів про
застосування ч.2 ст. 32 ЦПК України,
подання позову до кількох осіб, а не
окремих, не є обов'язковою вимогою до
позовної заяви, передбаченою ст. ст. 119,
120 ЦПК України та не є підставою для
залишення такого позову без руху за
правилами ст. 121 цього Кодексу. Але за ч.
2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин
справи, суддя чи суд мають право
постановити ухвалу про роз`єднання
кількох поєднаних в одному провадженні
вимог у самостійні провадження, якщо їх
спільний розгляд ускладнює вирішення
справи.

Суддя першої інстанції
зазначених обставин та положення ст.
ст. 119, 121, 126 ЦПК України не врахував, а
тому його висновок про необхідність
визнання позовної заяви неподаною лише
з указаних підстав, не можна визнати
належним чином обґрунтованим і
законним.

За таких обставин ухвала судді
відповідно до п.3 ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.121,307, 311, 312, 314, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Садівничого
товариства «Будівельник»
задовольнити частково.

Ухвалу судді
Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року
про визнання неподаною та повернення
позовної заяви Садівничого товариства
«Будівельник» у цій справі скасувати.
Передати питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає .

Головуючий:

Судді: