АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6740/14 Справа № 207/4861/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скиба С. А. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, скасування реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та скасування реєстрації, мотивуючи тим, рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 9 липня 2008 року визнано недійсним договір купівлі-продажу 13/25 частин квартири АДРЕСА_1, який було укладено між ОСОБА_4О та ОСОБА_2 Додатковим рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 грудня 2010 року зобов'язано ОСОБА_2 повернути 13/25 частини спірної квартири ОСОБА_3

Зазначали, їм ніде проживати, а спірна квартира їх єдина власність.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав рішення суду, які вступили в закону силу, та добровільно не залишив квартиру, просили суд усунути їм перешкоди у праві користування квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1. Заборонити останньому чинити їм та неповнолітній ОСОБА_5 будь-які перешкоди у користуванні квартирою. Зобов`язати відповідача при виселенні залишити квартиру в належному, задовільному та повністю придатному для проживання санітарно-технічному стані; повернути квартиру без будь-яких боргів за комунальні послуги. Зобов'язати Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року позов задоволено частково. Усунено ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітній ОСОБА_5 перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 Зобов`язано останнього не чинити позивачам перешкоди у користуванні квартирою та залишити квартиру в придатному для проживання санітарно-гігієнічному стані. Знято відповідача з реєстраційного обліку. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 9 липня 2008 року, яке набрало чинності, договір купівлі-продажу 13/25 частин жилого будинку АДРЕСА_1, укладений 20 січня 2006 року між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та як законний представник від імені малолітньої ОСОБА_5, та ОСОБА_2, посвідчений Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, визнано недійсним (а.с.16-20).

Додатковим рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2011 року, зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 13/25 частин жилого будинку АДРЕСА_1; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 15.784 грн., отримані нею за продаж 13/25 частин спірного жилого будинку (а.с.44-45).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обов'язків від 03 вересня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на 13/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.126,127-130).

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Частиною 2 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст.386,391 ЦК України, ухвалив рішення про виселення ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 позбавлено права власності на 13/25 частин жилого будинку АДРЕСА_1, районний суд обґрунтовано задовольнив вимоги щодо його зняття з реєстраційного обліку з даної квартири. Проте, колегія суддів вважає, що резолютивну частину рішення суду з цих вимог необхідно викласти в іншій редакції.

Щодо вимог позивачів про зобов`язання відповідача залишити квартиру в придатному для проживання санітарно-технічному стані, то вони задоволенню не підлягають.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, законодавством України не передбачений спосіб захисту, як зобов`язання залишити квартиру в придатному для проживання санітарно-технічному стані.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 залишити квартиру АДРЕСА_1 в придатному для проживання санітарно-технічному стані скасувати і в задоволені позову в цій частині відмовити.

Абзац сьомий резолютивної частини рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати Баглійський районний відділ в м.Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою - АДРЕСА_1».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.