Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/394/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мельник В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді:
Мельника В.В.

суддів:
Дьомич Л.М.; Пищиди М.М.

з участю секретаря:
Лазаренко В.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кіровограді
апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси
якого представляє ОСОБА_3 на ухвалу
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 06.12.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про стягнення 5 804 931, 50 гривень,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2, інтереси
якого представляє ОСОБА_3, звернувся
до суду із зазначеним позовом, в якому
просив стягнути на його користь з
відповідача грошові кошти у розмірі 4
000 000, 00 грн., та відсотки у розмірі 1 804
931, 50 грн., посилаючись на те, що між ним
та відповідачем було укладено
попередній договір купівлі-продажу та
будівництва об'єкта нерухомості, на
виконання якого він передав
відповідачу грошові кошти у розмірі 16
000 000,00 грн.. Про одержання грошових
коштів ОСОБА_4 були складені розписки,
зі змісту однієї із розписок
вбачається, що відповідач одержав від
позивача у борг 4 000 000, 00 грн. та
зобов'язався виконати умови
попереднього договору купівлі-продажу
та будівництва об'єкта нерухомості, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що умови
попереднього договору купівлі-продажу
відповідачем не виконано, позивач
просив задовольнити позов.

Представник позивача подав до суду
заяву про забезпечення позову, в якій
просив накласти арешт на нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою
в АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, посилаючись на те,
що відповідач може розпорядитися
вказаним нежитловим приміщенням на
користь третіх осіб, а тому невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06.12.2013 року у задоволенні
заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду про
відмову у забезпеченні позову,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
зазначену ухвалу та постановити нову
ухвалу про задоволення заяви щодо
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нежитлове приміщення.

Вказував, що суд першої інстанції
неправильно встановив обставини, які
мають значення для справи та
неправильно застосував норми
процесуального права, що призвело до
постановлення необґрунтованої та
незаконної ухвали.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача ОСОБА_5, який підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду та
дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

З виділених судом першої інстанції
матеріалів справи убачається, що 05.12.2013
року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 про стягнення 5 804 931, 50 грн.,
провадження у вказаній справі не
відкрито. 05.12.2013 року позивач звернувся
з заявою про забезпечення позову (а.с.
а.с. 2-4, 32-35).

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчився у відсутності реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а тому дійшов
правильного висновку щодо
необґрунтованості доводів, викладених
у заяві про забезпечення позову.

При цьому, суд першої інстанції у
повній мірі з'ясував обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просив застосувати ОСОБА_2,
позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що нежитлове
приміщення, яке знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, на час розгляду заяви про
забезпечення позову належить на праві
спільної часткової власності не лише
відповідачу, а й іншим фізичним особам,
які зазначені у копії свідоцтва про
право власності як співвласники, та які
не є сторонами у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України
письмові докази, як правило подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Із виділених судом першої інстанції
матеріалів справи убачається, що на
підтвердження обґрунтованості доводів
заяви, представником позивача було
надано копію свідоцтва про право
власності неналежної якості.

Доводи представника позивача відносно
того, що розгляд заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову проводився судом
першої інстанції до відкриття
провадження у справі самі по собі не
можуть бути підставою для скасування
правильної по суті ухвали у розумінні
ч.2 ст.308 ЦПК України.

Оскільки ухвалу суду постановлено з
дотриманням вимог процесуального
закону, то колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування ухвали.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 307, 312, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,
інтереси якого представляє ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06.12.2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:
Мельник В.В.

Суддя:
Дьомич Л.М.

Суддя:
Пищида М.М.