АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 411/74/2012
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/186/К/14
суддя Бардін О.С.
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 16 травня 2012 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ
«УкрСиббанк»), звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2
належним чином не виконує зобов'язання
за кредитним договором від 18.06.2008 року,
поручителям за яким є ОСОБА_4, в
результаті чого утворилася
заборгованість, яка станом на 14.12.2011
року складає 35 003,59 доларів США, що за
курсом НБУ на 14.12.2011р. становить 279 675,17
грн., яку просили стягнути з
відповідачів на свою користь та судові
витрати по справі.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 16 травня 2012 року
позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№0 від 18.06.2008 року у сумі 279 675,17
грн., судовий збір у розмірі 2 796,75 грн.

В апеляційні скарзі представник
відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким відмовити в
задоволені позову в повному обсязі,
посилаючись на неповне з`ясування
судом першої інстанції обставин справи
та порушенням судом норм матеріального
та процесуального права.

А саме судом першої інстанції не було
встановлено, чи був належним чином
сповіщений відповідач про місце та час
розгляду справи, чи одержував повістки,
повідомлення, лист із ухвалою суду про
час розгляду цивільної справи та в
порушення норм цивільно-
процесуального законодавства
розглянув справу у відсутності
відповідача при цьому позбавивши його
права на захист своїх прав та
інтересів.

Крім того, суд не обґрунтовано стягнув
з відповідачів на користь банку всю
суму простроченої заборгованості на
день звернення банку до суду з позовом
про стягнення боргу, відсотків за
користування кредитом, пені та штрафу
за прострочення платежів, оскільки
банк вимагаючи дострокового
повернення всієї суми кредиту у зв'язку
з істотним порушенням ОСОБА_2 умов
кредитного договору, вимоги про
розірвання цього договору не заявляв, а
отже не мав права в судовому порядку
заявляти вимогу про стягнення всієї
суму простроченої заборгованості.

Також, суд безпідставно дійшов
висновку, що на адресу відповідача та
поручителя надсилалась вимога Банку
про сплату боргу, та не було
встановлено чи були отримані вимоги
відповідачами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов до невірного висновку про
доведеність позовних вимог, оскільки
Банк не надав жодного належного та
допустимого доказу на підтвердження
наявності кредитної заборгованості
відповідачів, так банк не надав виписки
по рахунку ОСОБА_2, відсутність якої
позбавляє можливості визначити
наявність заборгованості відповідно
до платежів здійсненими ОСОБА_2

Крім того, судом не було враховано, що
сторони, укладаючи договір поруки,
дійшли згоди, що поручитель ОСОБА_4 бере
на себе зобов'язання по погашенню
кредиту у тому випадку, коли ОСОБА_2 у
термін виконання основного
зобов'язання, а саме 18 червня 2038 року, не
виконає умов кредитного договору, а
отже звернення банку до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості було
передчасним.

Колегія суддів вважає за можливим
розглянути справу за відсутності
відповідачів, враховуючи їх належне
повідомлення про час та місце слухання
справи, про що свідчить рекомендовані
повідомлення про вручення їм судової
повістки про виклик в судове засідання
на 14.01.2014 року та повторну їх неявку.

Надана, суду, заява ОСОБА_2 від 14.01.2014
року про відкладення розгляду справи,
на думку колегії суддів не підлягає
задоволенню, оскільки сама по собі ця
заява не є достатнім доказом на
підтвердження поважності причин
неявки в судове засідання. Жодного
документу на підтвердження причин
неявки в судове засідання, яке
призначене на 14.01.2014 рік, відповідачем
не надано.

Крім того, права ОСОБА_2 не порушуються,
так як справа розглядається за участю
її представника за довіреністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.06.2008 року між АКІБ«УкрСиббанк» ,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 0 за яким
ОСОБА_2 було надано кредит в іноземній
валюті у розмірі 34 000,00 доларів США під
14% процентів річних, на строк до 17.06.2038
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором
укладено договір поруки № 0П від
18.06.2008 року між АКІБ«УкрСиббанк» ,
правонаступником якого ПАТ
«УкрСиббанк» і ОСОБА_4

Згідно з розділом 1 вищеназваного
договору поруки відповідач ОСОБА_4 на
добровільних засадах взяв на себе
зобов'язання перед позивачем
відповідати солідарно з позичальником
усім належним їм майном та коштами за
зобов'язаннями відповідача ОСОБА_2

З вересня 2011 року відповідач ОСОБА_2
взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредиту та сплаті
відсотків не виконує .

На 14 грудня 2011 року заборгованість за
кредитним договором складає 35 003,59
доларів США, що за курсом НБУ на 14
грудня 2011 року становить 279 675,17 грн., а
саме:

- заборгованість за кредитом - 31
072,05 доларів США, що за курсом НБУ на 14
грудня 2011 року становить 248 262,57 грн.,

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 3 693,02 доларів
США, що за курсом НБУ на 14 грудня 2011 року
становить 29 506,86 грн.,

- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 49,42
доларів США, що за курсом НБУ на 14
грудня 2011 року становить 394,86 грн.,

- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам - 189,10
доларів США, що за курсом НБУ на 14
грудня 2011 року становить 1 510,88 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
банком, згідно умов договору та
договору поруки, були направлені
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про погашення
заборгованості (а.с.18-21).

Вимоги банку відповідачами не
виконані.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову та стягуючи з
відповідачів у солідарному порядку на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в сумі 279 675,17грн.,
суд першої інстанції виходив із
доведеності позовних вимог і
нарахуванням банком заборгованості
відповідно до умов договору, а також з
непогашення боргу відповідачем в
добровільному порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Підписуючи кредитний договір від 18.06.2008
року позичальник ОСОБА_2 погодилась з
тим, що даний договір вважається
укладеним за умови його підписання
обома сторонами, включаючи всі додатки
до нього, які визначають умови та
порядок виконання кредитного договору
сторонами.

Позичальник своїм підписом засвідчила
факт та згоду з умовами цього договору,
підтвердила свої права та обов'язки за
цим договором і погодилась з ними,
підтвердила свою здатність виконувати
умови даного договору.

Згідно умов укладеного кредитного
договору № 0 від 18.06.2008 року
позичальник зобов'язався належним
чином використовувати та повернути
наданий йому кредит, а також сплатити
відповідну плату за користування
кредитом та сплатити всі інші
зобов'язання, які визначені в даному
договорі. Сторони погодили, що
погашення заборгованості відбувається
шляхом сплати позичальником платежів
згідно з графіком погашення до цього
договору. (а.с 5-8)

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно частин 1, 2 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною 1 ст. 625 ЦК України
.боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Посилання відповідача про
непоінформованість про час та місце
розгляду справи , спростовуються
матеріалами самої справи, а саме
відповідно до ст. 74,76 ЦПК України
належне повідомлення відповідачів
підтверджено копіями судових повісток,
телефонограмою з повідомленням (а.с.
28,31-35,38-39) , якими відповідачі
повідомлялись за останньою відомою
адресою місця проживання та
реєстрації, а також поштовим конвертом
направленим рекомендованим листом, що
було повернуто з відміткою поштового
відділення «по закінченню строку
зберігання» (а.с. 31-33,39). В матеріалах
справи відсутні повідомлення
відповідачем про причини їх неявки.

Доводи апеляційної скарги, з приводу
незаконності вимоги банку з
дострокового повернення кредиту у
повному обсязі без заявлення позову
про розірвання кредитного договору,
колегія суддів не бере до уваги
оскільки, саме порушення з боку ОСОБА_2
умов та порядку погашення наданого
кредиту було підставою для звернення
позивача до суду з позовом про
дострокове стягнення боргу.

Так відповідно до п.29 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК право
кредитодавця вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитодавцем вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК.

Отже саме по собі звернення до суду з
вимогою про дострокове задоволення
всіх сум за кредитним договором у
зв'язку з порушенням умов договору
згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України не означає
односторонньої відмови від договору, а
є наслідком невиконання чи неналежного
виконання боржником своїх договірних
зобов'язань.

Це спосіб цивільно-правової
відповідальності боржника.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на не отримання від
позивача жодних відомостей, а саме
вимоги Банку про необхідність сплати
кредиту колегією суддів не береться до
уваги, оскільки даний довід
спростовується матеріалами справи, в
якій містяться докази на підтвердження
факту направлення відповідної вимоги
на адресу відповідачів у порядку та на
умовах визначеному в кредитному
договорі.(а.с18-21)

Доводи викладені в апеляційній скарзі
з приводу того, що Банком не надано
розрахунків відносно простроченої
заборгованості, нарахованих відсотків,
нарахованої пені, колегією суддів не
приймається до уваги, так як даний
довід спростовується матеріалами
справи, а саме наявність наданою
позивачем Довідки-розрахунку
заборгованості за кредитом ОСОБА_2
станом на 14.12.2011 р. (а.с. 14-16)

Перевіривши правильність даних
розрахунку (а.с. 13-16), колегія суддів
погоджується з розміром
заборгованості за кредитом в сумі 279
675,17 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 248
262,57 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом в сумі 29 506,86
грн., пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом в сумі 394,86
грн., пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам в сумі 1
510,88 грн.

В порушення вимог ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, відповідачем не надано жодних
доказів в спростування правильності
заявленої суми боргу та наведених
розрахунків.

Одже доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними.

Безпідставними, також є посилання
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на
порушення Банком ст.. 258 ЦК України, щодо
строку нарахування пені. Згідно
наведеного розрахунку вимога Банку,
щодо погашення пені заявлена в межах
річного строку.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
з приводу передчасного звернення Банку
до поручителя з вимогою погашення
кредиту, спростовуються умовами
договору поруки, відповідно до п.п. 2.2.,
2.3 якого, визначено, що у разі
невиконання позичальником ОСОБА_2
своїх зобов'язань за кредитним
договором, банк має право пред'явити
вимоги безпосередньо до поручителя,
які він зобов'язаний виконати шляхом
сплати суми заборгованості.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, які призвели б
до неправильного вирішення спору, та
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівськогорайонного суду
м.Кривого Рогу від 16 травня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: