Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/263/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бугайченко Т.А.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

15.01.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого -
Черненко В.В.

Суддів - Потапенко
В.І, Кодрул М.А.

За участю секретаря
- Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від
27.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_3
до Маловисківської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області, третя особа Державне
агентство земельних ресурсів України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до
Маловисківської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області, третя особа Державне
агентство земельних ресурсів України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області в якому
просила зобов'язати Маловисківську
районну державну адміністрацію
передати позивачу у приватну власність
земельну частку(пай) в натурі розміром
5,45 га. На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом № 372 від 15.03.2000 року, № 391 від
16.03.2000 року та № 497 від 07.04.1998 року
успадкував право на земельні ділянки №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 розміром 5,45 га.
кожна. В зв'язку з цим позивач подав
заяву про виділення земельної ділянки
в натурі на місцевості . Після
виготовлення технічної документації
розпорядженням Маловисківської
райдержадміністрації від 03.07.2003 року №
238-р позивачу передано у власність
земельні ділянки на території
Злинської сільської ради
Маловисківського району за № НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3. В зв'язку з об'єднанням
земельних паїв, земельній ділянці
присвоєно номер 757. На підставі
розпорядження Маловисківської
райдержадміністрації видано Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії КР № 086985 на право
власності на земельну ділянку № 757.

Позивач зазначив, що як власник даних
земельних ділянок передав їх в оренду
ТОВ «Авангард». При отримані орендної
плати дізнався, що земельна ділянка
№689 у 2004 році передана у власність
ОСОБА_4 на підставі розпорядження
Маловисківської райдержадміністрації
№142 -р від 15.04.2003 р. ОСОБА_4 та виданий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії КР № 062876,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та право постійного
користування землею, договорів оренди
землі 28.12.2004 р. №986.

Позивач зазначив, що в зв'язку з тим , що
на земельну ділянку №689 видано два
державних акти позивач звернулась у
суд з позовом про визнання
розпорядження Маловисківської
районної державної адміністрації
недійсним та усунення порушень права
власності на земельну ділянку. ОСОБА_4
подав зустрічний позов до ОСОБА_3,
Маловисківської державної
адміністрації, відділу Державного
агентства земельних ресурсів України у
Маловисківському районі про визнання
недійсним та скасування рішень у сфері
земельних відносин.

Позивач зазначив, що рішенням
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 21.02.2013 року
у задоволені позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено , а позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Суд визнав
недійсним та скасував розпорядження
голови Маловисківської
райдержадміністрації від 03.07.2003 року №
238-р в частині передачі у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва № НОМЕР_1, площею 5 га, яка
розташована на території Злинської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області та
визнав недійсним Державний акт серії
КР № 086985, виданий на ім'я ОСОБА_3 на
право власності на земельну ділянку №
757, площею 15 га. скасував державну
реєстрацію на вказану земельну
ділянку. Зазначене рішення суду
набрало законної сили.

Позивач зазначив , що скасувавши
державний акт на право власності на
земельну ділянку№757 суд своїм рішенням
позбавив його права власності на
земельну ділянку під №689. Зазначив , що
громадяни та юридичні особи, що
одержали у власність, у тимчасове
користування в тому числі на умовах
оренди, земельні ділянки у розмірах, що
були передбачені раніше діючим
законодавством зберігають права на ці
ділянки.

Позивач зазначив, що у червні 2013 року
звернувся до Маловисківської
райдержадміністрації із заявою з
проханням передати у приватну
власність земельну ділянку №723 площею
5.45 га. оскільки дана земельна ділянка
нікому не видавалась, однак позивачу
було відмовлено з тих підстав , що
державний акт на право власності на
землю КР № 086985 який видавався раніше -
скасовано. Посилаючись на статтю 41
Конституції України, статті 321 ЦК
України зазначив, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності і таке права є непорушним.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від
27.11.2013 року, у задоволені позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що відповідно до Свідоцтва про право
власності на спадщину за законом № 123
Серії АВК № 003628 від 15.03.2000 року ОСОБА_3
успадкувала право на земельну частку
(пай) розміром 5.45 га. Розпорядженням
голови Маловисківської
райдержадміністрації від 03 липня 2003
року № 238-р ОСОБА_3 передано у власність
земельні ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 кожна по 5
гектарів, які розташовані на території
Злинської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області. На підставі
вказаного розпорядження ОСОБА_3 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку № 757, площею 15 га, яка
розташована на території Злинської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області , яка
включає в себе земельні ділянки №
НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 21.02.2013
року визнано недійсним та скасовано
розпорядження голови Маловисківської
райдержадміністрації від 03.07.2003 року №
238-р в частині передачі у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва № НОМЕР_1, площею 5 га, яка
розташована на території Злинської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області та
визнано недійсним Державний акт серії
КР № 086985, виданий на ім'я ОСОБА_3 на
право власності на земельну ділянку №
757, площею 15 га та скасовано державну
реєстрацію на вказану земельну ділянку
у зв'язку із порушенням вимог
законодавства під час виділення
земельної ділянки № НОМЕР_1 . Рішення
суду набрало законної сили.

В зв'язку з цим позивачка звернулась
до голови Маловисківської
райдержадміністрації із заявою в якій
просила передати їй у приватну
власність земельну ділянку № 723 площею
5.00 га із земель Злинської сільської
ради Маловисківського району згідно
сертифіката на право на земельну
частку (пай) серії КР № 0169910.

На своє звернення ОСОБА_3 отримала
відповідь Маловисківської
райдержадміністрації Кіровоградської
області від 06.09.2013 року № 01-27/406/1, згідно
якої їй було відмовлено у передачі у
приватну власність земельної ділянки
№ 723 площею 5.00 га. Відмова мотивована
тим, що Державний акт на право
власності на землю серії КР № 086958 на
земельну ділянку 15 га, який було видано
на підставі розпорядження голови
Маловисківської райдержадміністрації
від 03.07.2003 року № 238-р, рішенням суду
визнано недійсним.

Суд першої інстанції зазначив, що
незважаючи на визнання позову
відповідачем, судом визнання позову
не може бути прийнято, оскільки
суперечить вимогам закону.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)
врегульовано Законом України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)» підставами для виділення
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв) є рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
сільські, селищні, міські ради та
районні державні адміністрації в межах
їх повноважень щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості): розглядають заяви
власників земельних часток (паїв) щодо
виділення їм в натурі (на місцевості)
земельних ділянок і видачі документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку; приймають рішення
щодо виділення земельних часток (паїв)
у натурі (на місцевості); уточняють
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай); уточняють місце
розташування, межі і площі
сільськогосподарських угідь, які
підлягають розподілу між власниками
земельних часток (паїв); укладають із
землевпорядними організаціями
договори на виконання робіт із
землеустрою щодо виділення земельних
часток (паїв) у натурі (на місцевості) та
виготовлення технічної документації,
яка необхідна для складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, якщо
такі роботи виконуються за рахунок
місцевого бюджету; сприяють в
укладанні договорів на виконання
землевпорядними організаціями робіт
із землеустрою щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) та виготовлення технічної
документації, яка необхідна для
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, якщо такі
роботи виконуються за рахунок осіб, які
мають право на земельну частку (пай),
або за рахунок коштів підприємств,
установ та організацій, що орендують
земельні частки (паї), проектів
технічної допомоги тощо; надають
землевпорядним організаціям уточнені
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай); розглядають та
погоджують проекти землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв); організовують проведення
розподілу земельних ділянок між
особами, які мають право на виділення
їм земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості), в порядку, визначеному цим
Законом; оформляють матеріали обміну
земельними частками (паями),
проведеного за бажанням їх власників
до моменту видачі державних актів на
право власності на земельну ділянку;
приймають рішення про видачу
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку,
власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради
приймають рішення щодо виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) у межах населених пунктів, а
районні державні адміністрації - за
межами населених пунктів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 року
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ « При розгляді справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування в
разі незгоди з рішеннями з питань,
віднесених у галузі земельних відносин
до їх компетенції (зокрема, про відмову
в передачі земельної ділянки у
власність чи користування, у продажі
земельної ділянки, в наданні дозволу і
вимог на розроблення проекту
відведення земельної ділянки тощо), суд
за наявності підстав для задоволення
позову визнає рішення такого органу
недійсним і зобов'язує його залежно від
характеру спору виконати певні дії,
передбачені його компетенцією (або не
вчиняти чи припинити їх), на захист
порушеного права, як цього вимагає
законодавство, або надає право
позивачеві вчинити певні дії для
усунення порушень його права. Суд
вирішує ці питання по суті, якщо це
відповідає закону (наприклад, визнає
відповідно до частини третьої статті 1
Закону України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV "
Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)"
право на земельну частку (пай), якщо
районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай); вирішує відповідно до частини
четвертої статті 7 Закону України від 19
червня 2003 р. № 973-ІV " Про фермерське
господарство " питання про надання
земельної ділянки у власність або
оренду для створення фермерського
господарства, якщо відповідна районна
(міська) державна адміністрація чи
орган місцевого самоврядування
безпідставно відмовили в цьому або,
незважаючи на рішення суду, що
зобов'язує їх розглянути заяву з цього
приводу, не розглядають її за наявності
необхідних документів). В інших
випадках суд не може вирішувати
питання, віднесені до компетенції
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування, зокрема про
передачу земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

Тобто зобов'язання органу в
судовому порядку виділити земельну
частку (пай)за відсутності
відповідного рішення є неможливим ,
оскільки це порушувало б його
передбачену Конституцією України
виключну компетенцію.

Суд не вправі приймати рішення з
питань, віднесених до виключної
компетенції державних органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в користування,
укладення договорів купівлі - продажу
або оренди земельних ділянок, а також
зазначати, яке конкретно рішення
повинно бути прийнято.

Суд першої інстанції дійшов
висновку,що ОСОБА_3 фактично у спосіб
передбачений Законом України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» ,
після скасування розпорядження голови
Маловисківської державної районної
адміністрації від 03.07.2003 року № 238-р та
після визнання недійсним державного
акту Серії КР № 086985 до Маловисківської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області із заявою про
виділення земельної ділянки в натурі
(на місцевості ) не зверталась, а
відповідачем по справі рішення про
відмову у виділенні земельної частки
(паю) у натурі не приймалось, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
вимог позивача.

В апеляційні скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення не були встановлені та
досліджені обставини, що мають істотне
значення для прийняття обґрунтованого
та правомірного рішення по справі.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку , що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку , з чим
погодилась і колегія суддів , що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки в матеріалах
справи відсутнє конкретне рішення
Маловисківскої районної державної
адміністрації про відмову у виділенні
земельної частки (паю) у натурі
позивачу відповідно ст.. 5 Закону
України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV " Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв) " ,
яким порушено права позивача.

Крім того під час розгляду апеляційної
скарги встановлено , що спір між
сторонами відносно виділення
земельної ділянки в натурі позивачу
відсутній, оскільки розпорядженням
голови Маловисківської районної
державної адміністрації
Кіровоградської області від 14.01.2014 року
№8 вирішено передати гр. ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного виробництва,
загальною площею 5.00га. в тому числі
ріллі 5.00, ділянка №723 згідно схеми
поділу по КСП ім. Свердлова, сертифікат
КР № 0169910, на території Злинської
сільської ради.

Колегія суддів дійшла висновку, що, що
суд першої інстанції розглянув справу
в межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від
27.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_3
до Маловисківської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області, третя особа Державне
агентство земельних ресурсів України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити певні дії а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді