РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 390/2952/13-ц

Провадження № 2/390/69/14

"23" січня 2014 р. Кіровоградський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим будинком та
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом зняття з реєстраційного
обліку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить
визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
на користування житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1, та усунути перешкоди
в користуванні та розпорядженні
вказаним майном шляхом зняття її з
реєстраційного обліку. Свої вимоги
мотивує тим, що йому на праві приватної
власності належить житловий будинок з
надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. У
зазначеному домоволодінні
зареєстровані позивач, його дружина -
ОСОБА_4, сини - ОСОБА_1 і ОСОБА_5, дві онуки
- ОСОБА_6, ОСОБА_7 та невістка - ОСОБА_3. З
березня 2010 року і по теперішній час
відповідач зареєстрована, однак
фактично не проживає за вищевказаною
адресою, виїхала на постійне місце
проживання до с. Синява Ракітнянського
району Київської області. Крім того,
позивач зазначає, що шлюб між його
сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний за
рішенням суду. Позивач за власні кошти
утримує житловий будинок, підтримує
його в належному стані, сплачує кошти
за комунальні послуги, а відповідач
жодної участі в цьому не приймає.
Позивач зазначає, що факт реєстрації
відповідача у вказаному будинку
позбавляє його можливості в повній
мірі розпоряджатися належним йому
майном. 26.12.2013 від позивача надійшла
заява про уточнення вимог, а саме: він
зазначає, що при оформлені позову було
допущено помилку в назві вулиці, а тому
просить вважати правильною назву
вилиці його проживання «АДРЕСА_2».

Позивач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав та просив суд
позов задовольнити в повному обсязі,
проти заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 про час, дату та
місце судового засідання
повідомлялась належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомила.

На підставі ст. 224-225 ЦПК України суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2
на праві приватної власності належить
цілий житловий будинок, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
та технічного паспорту (а.с. 6-9).

Згідно із довідкою, яка видана
Великосеверинівською сільською радою
Кіровоградського району
Кіровоградської області від 09.12.2013 №
1306, ОСОБА_1 проживає за адресою:
АДРЕСА_1, до складу сім'ї, які проживають
за вказаною адресою входять: ОСОБА_2 -
голова домогосподарства, ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 - сини, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 - онуки та ОСОБА_3 - невістка, яка
зареєстрована, але не проживає (а.с.10).

Відповідно до акту комісії в складі
депутата Великосеверинівської
сільської ради ОСОБА_8, сусідів: ОСОБА_9
і ОСОБА_10 від 09.12.2013, ОСОБА_3 дійсно
протягом трьох років не проживає разом
з сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

Суд вважає, що підстав для продовження
терміну зберігання за відповідачем
права користування спірним жилим
приміщенням, передбачених ст.71 ЖК
України немає, тому відповідач
підлягає визнанню таким, що втратив
право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
і розпорядження своїм майном, частина 1
статті 321 ЦК України визначає, що право
власності є непорушним.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону

Частина 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» передбачає, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язанні з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Отже, судове рішення є підставою для
зняття особи з реєстраційного обліку,
якщо воно ухвалене про позбавлення
особи права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Крім того, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги, що відповідач ОСОБА_3 не проживає
в вказаному житловому будинку, який
належить позивачу на праві приватної
власності протягом останніх трьох
років, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття її з реєстраційного обліку, слід
задовольнити частково.

Судові витрати по справі залишити за
позивачем.

На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ч.1 ст.
7 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 15, 317, 319, 321 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим будинком та
усунення перешкод в користуванні
майном шляхом зняття з реєстраційного
обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області відповідачем протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Кіровоградської
області через Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області
протягом десяти днів.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка