АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц - 796/1497/2014
Головуючий у І інстанції Новак А.В.
Доповідач - Корчевний
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Охневській Т.В.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
адвоката СПД - фізичної особи ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на заочне рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 07 вересня 2011 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про захист прав споживача,
розірвання договору та стягнення
грошових коштів, колегія суду, -

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про захист прав
споживача, з урахуванням уточнення до
позовної заяви, просив суд розірвати
договір № 194/0282 від 02.12.2010 року та
стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти
в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.,
збитки, завдані невиконанням Договору
в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.,
грошові кошти в розмірі 82 200 (вісімдесят
дві тисячі двісті) за невиконання робіт
згідно договору №194/0282 від 02.12.2010 року
та 5000 (п»ять тисяч) грн. моральної шкоди
та 120 грн. сплаченого судового збору та
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 02 грудня 2010 року
між ним та СПД-ФО ОСОБА_1 був укладений
Договір № 194/0282 на виготовлення та
змонтування меблів (дві шафи-купе) у
відповідності з затвердженим
Позивачем ескізом та специфікою на
загальну суму 20 000 (двадцять тисяч) грн.,
на виконання умов договору під час його
підписання був сплачений завдаток в
сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.

Зазначає, що відповідач порушив умови
договору, а саме не виготовив меблі та
не здійснив їхню доставку, у зв»язку з
чим він намагався вирішити дане
питання у позасудовому порядку, однак,
відповідач не відповідав ні на дзвінки,
ні на електронні листи.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 07 вересня 2011
року позов ОСОБА_3 до суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про захист прав споживача,
розірвання договору та стягнення
грошових коштів - задоволено повністю.

Договір №194/0282 від 02 грудня 2010 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 -
розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 123
320 (сто двадцять три тисячі триста
двадцять) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
адвокат СПД - фізичної особи ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та
просить суд апеляційної інстанції
заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 07 вересня 2011
року скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити Позивачу у частині позовних
вимог, зокрема - що стосується
стягнення з Відповідача 18 000
(вісімнадцять тисяч) грн., стягнення 82 200
(вісімдесяти двох тисяч двісті) грн., та
моральної шкоди.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі вказує, що
відповідно до умов договору СПД-ФО
ОСОБА_1 було сплачено «предоплату» у
розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.,
що підтверджується матеріалами справи,
а тому суд першої інстанції
необґрунтовано вказав, що вказані
кошти являються «завдатком».

Зазначає, що суд першої інстанції
необґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в частині стягнення моральної
школи, оскільки відсутня шкода завдана
майну споживача або завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров»ю або смертю.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 02 грудня 2010 року між ним
та СПД-ФО ОСОБА_1 був укладений Договір
№ 194/0282 на виготовлення та змонтування
меблів (дві шафи-купе) у відповідності з
затвердженим Позивачем ескізом та
специфікою на загальну суму 20 000
(двадцять тисяч) грн.,

На виконання умов договору під час
його підписання був сплачений завдаток
в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн.,
однак відповідач порушив умови
договору, а саме не виготовив меблі та
не здійснив їхню доставку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що суд першої інстанції в заочному
рішенні від 07 вересня 2011 року
необґрунтовано визначив «предоплату»
у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.
як «завдаток», колегія суду не
погоджується з таким посиланням,
оскільки ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов»язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Аванс - це конкретна грошова сума чи
інші цінності, які боржник передає
кредитору в рахунок майбутніх
платежів. Аванс, як і завдаток,
являється доказом, який підтверджує
факт існування обов»язку, а також
зараховується в рахунок майбутніх
платежів, але не може бути визнаний
одним із способів забезпечення
виконання зобов»язання. Сторона, яка
видала аванс, має право вимагати його
повернення практично в усіх випадках
невиконання договору, а сторона, яка
отримала аванс, ні за яких обставин не
може бути зобов»язана сплатити його у
більшому розмірі. Для того, щоб
сплачена сума була визнана завдатком,
про це необхідно зазначати в договорі,
в інакшому випадку така сума буде
рахуватися авансом.

Крім того, зі змісту договору № 194/0282
від 02.12.2010 року вбачається, що
предоплата здійснена не на
забезпечення виконання зобов»язання, а
на оплату замовлення за Договором, тому
мова йде про аванс.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач зменшив позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 3%
річних за користування чужими
грошовими коштами, а саме 22 грн. 19 коп.
та в частині стягнення 4 грн. за
порушення строків виконання робіт. В
судовому засіданні Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_3 підтримав відмову
від вищезазначених позовних вимог.

Колегія суду встановила, що п. 3.2.
договору №194/0282 від 02.12.2010 року
передбачено, що у зв»язку з порушенням
строків виконання робіт виконавцю
нараховуються штрафні санкції в
розмірі 0,02% від вартості меблів, тому
колегія суду приходить до висновку, що
відповідач безпідставно, на власний
розсуд змінив правові підстави
позовних вимог з договірних на ті, які
передбачені Законом України «Про
захист прав споживачів».

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема 1)
припинення зобов»язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов»язання, якщо це встановлено
договором, або законом, або розірвання
договору, 2) зміна умов зобов»язання, 3)
сплата неустойки, 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Колегія суду не погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно задоволення позовної вимоги
щодо стягнення моральної шкоди у
розмір 5 000 (п»яти тисяч) грн., оскільки
згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного
суду України №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов»язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов»язання вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов»язку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 693 ЦК
України якщо договором встановлений
обов»язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором, а якщо
такий строк не встановлений договором,
- у строк, визначений відповідно до ст.
530 цього Кодексу, а ч. 2 даної статті
вказує, якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов"язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов"язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов"язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суду приходить до висновку про
стягнення з СПД - фізичної особи ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 500 (п»ятсот) грн.
моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків в рішенні суду не
спростовують та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Тому колегія суду вважає, що заочне
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 07 вересня 2011 року
необхідно змінити в частині стягнення
з СПД - фізичної особи ОСОБА_1 123 320 (сто
двадцять три тисячі триста двадцять)
грн. - зменшивши суму стягнення
заборгованості до 18 000 (вісімнадцяти
тисяч) грн. та моральної шкоди у розмірі
500 (п»ятсот) грн..

Відповідно до ч. 3 ст. 307 ЦПК України
апеляційний суд змінює рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суду, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката СПД -
фізичної особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне Рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 07
вересня 2011 року в частині стягнення з
СПД - фізичної особи ОСОБА_1 123 320 (сто
двадцять три тисячі триста двадцять)
грн. - змінити та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Стягнути з СПД - фізичної особи
ОСОБА_1на користь ОСОБА_3 суму
заборгованості у розмірі 18 000
(вісімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з СПД - фізичної особи
ОСОБА_1на користь ОСОБА_3 моральну шкоду
у розмірі 500 (п»ятсот) грн.

Стягнути з СПД - фізичної особи
ОСОБА_1на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмір 120 (сто двадцять) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: