Провадження по справі № 4-с/752/130/14
У Х В А Л А

11.12.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при
секретарі Ляліній А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації на постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління у м. Києві Власюк
С.В. від 29.08.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
заінтересована особа ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м.
Києва надійшла скарга Управління праці
та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації на постанову
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління у
м. Києві Власюк С.В. від 29.08.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, заінтересована особа
ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги зазначено, що
заявник є стягувачем за виконавчим
листом №2-4261/11, виданим 19.01.2012 року.

Вказаний виконавчий лист тричі
приймався ВДВС Голосіївського
районного управління у м. Києві до
виконання, проте повертався
стягувачеві в зв'язку з неможливістю
розшукати майно, на яке можливо
звернути стягнення.

27.08.2014 року заявник, в черговий раз,
звернувся до ВДВС Голосіївського
районного управління у м. Києві з
заявою про прийняття виконавчого
документа, проте, постановою від 29.08.2014
року у відкритті виконавчого
провадження було відмовлено, оскільки
в виконавчому листі не зазначено
ідентифікаційний номер боржника.

Вказує, що таке рішення державного
виконавця є неправомірним, з огляду на
що просить постанову від 29.08.2014 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження скасувати та зобов'язати
державного виконавця вирішити питання
щодо відкриття провадження за
виконавчим листом №2-4261/11.

Представник заявника надала суду заяву
про розгляд скарги за її відсутності,
зазначила, що заявлені вимоги
підтримує в повному обсязі.

Від Відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління у м. Києві до суду надійшла
заява про розгляд скарги за
відсутності їх представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
про час та місце розгляду
повідомлялася належним чином,
відповідно до законодавства.

Суд, вивчивши матеріали скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», в
редакції, яка діє не момент розгляду
скарг, передбачено обов'язкове
зазначення в виконавчому документів
повного найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я
та по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер
і серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це
відповідні органи державної влади та
мають відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи
(для фізичних осіб), місцезнаходження
майна боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо.

Пунктом 6 Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення та
спрощення процедури державної
реєстрації земельних ділянок та
речових прав на нерухоме майно» від
04.07.2012 року було виключено з пункту 3
частини першої статті 18 Закону України
"Про виконавче провадження" слова "за
наявності".

Разом з тим, станом на дату видачі
виконавчого листа №2-4261/11, а саме 19.01.2012
року, п. 3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» мав наступну
редакцію: у виконавчому документі
зазначаються повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові за наявності)
(для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за наявності (для юридичних
осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ч.4 ст. 2 ЦПК України,
закон, який встановлює нові обов'язки,
скасовує чи звужує права, належні
учасникам цивільного процесу, чи
обмежує їх використання, не має
зворотної дії в часі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що виконавчий лист №2-4261/11 від
19.01.2012 року, видано у відповідності до
вимог законодавства, та відсутність
зазначення в виконавчому документі
ідентифікаційного номеру боржника,
обов'язковість якого встановлена
законом від 04.07.2012 року, не можу
слугувати підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Крім того, вбачається, що при поданні до
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління у
м. Києві заяви про прийняття до
виконання виконавчого листа, стягувач
додав копію довідки про присвоєння
боржнику ідентифікаційного номеру.
(а.с. 8)

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги скарги необхідно
задовольнити, оскільки відмова
державного виконавця у відкритті
виконавчого провадження є
неправомірною та не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

З огляду на вказане, суд вважає за
потрібне постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління у м. Києві від
29.08.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом №2-4261/11 скасувати та зобов'язати
державного виконавця вирішити питання
щодо відкриття провадження.

На підставі ст. 58 Конституції України,
ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»,
ст.ст. 2, 383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації на постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління у м. Києві Власюк
С.В. від 29.08.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
заінтересована особа ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління у м. Києві Власюк
С.В. від 29.08.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
ВП№44545803 за виконавчим листом №2-4261/11
від 19.01.2012 року - скасувати.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління у м. Києві
вирішити питання щодо відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом №2-4261/11 від 19.01.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва, через суд першої
інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а сторонами, які не були
присутні при проголошенні ухвали суду -
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя:
Антонова Н.В.