Справа №489/4326/14-ц 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2308/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Свіщуком О.В.,

за участю: представника позивача -
Ремешевського Є.А., відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" (далі
-Банк)

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 09 липня 2014 року у
справі за його позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року Банк звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 11 червня 2008 року між
Банком та відповідачем був укладений
кредитний договір б/н у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, відповідно до умов
якого Банк надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 10000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 30 % річних на суму залишку
заборгованості.

Внаслідок невиконання відповідачем
зазначених зобов'язань утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 31
березня 2014 року складав 17191 грн. 77 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 4542 грн. 12 коп.; заборгованість за
відсотками - 8089 грн. 46 коп.;
заборгованість за комісією - 3503 грн. 44
коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.;
штраф (процентна складова) - 806 грн. 75
коп.

Посилаючись на наведені обставини Банк
просив про її стягнення з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 липня 2014 року в позові
Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і задовольнити його позов у
повному обсязі, посилаючись на
безпідставність висновку суду щодо
пропуску строку позовної давності.

Колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем порушено встановлений
законом строк позовної давності на
звернення до суду із даним позовом.

Проте, в повній мірі погодитись з таким
висновком не можна із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 11
червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2
укладено договір б/н у вигляді
встановленого кредитного ліміту у 10000
грн. на платіжну картку «Універсальна»
«Gold» НОМЕР_1. Вказану кредитну картку
відповідач отримав 20 червня 2008 року.

Згідно виписки по особовому рахунку
Банк надав відповідачу кредит в
розмірі 4550 грн. шляхом зарахування на
вказану кредитну картку НОМЕР_1 (а.с.
28-35).

Із виписки по особовому рахунку також
видно, що позивач крім зазначеної
основної картки отримав додаткову
картку НОМЕР_2

Згідно витягу із програмного
комплексу строк дії вказаних карток
визначено до червня 2010 року включно.

Судом правильно встановлено, що
зобов'язання за вказаним кредитним
договором відповідач належним чином не
виконує. У зв'язку з чим станом на 31
березня 2014 року Банком визначена
заборгованість ОСОБА_3 у 17191 грн. 77 коп.,
в тому числі: за кредитом - 4542 грн. 12
коп.; заборгованість за відсотками - 8089
грн. 46 коп.; заборгованість за комісією -
3503 грн. 44 коп.; штраф (фіксована частина)
- 250 грн.; штраф (процентна складова) - 806
грн. 75 коп.

Як видно із розрахунку заборгованості,
виписки по особовому рахунку останній
платіж в погашення заборгованості по
кредиту відповідач сплатив в грудні 2009
року.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною другою ст. 258 ЦК України
визначено, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки, (штрафу, пені).

Доказів про збільшення сторонами
строку позовної давності у матеріалах
справи немає.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку позовної давності
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
сплином строку виконання (частина
перша та п'ята ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.3.1 Умов та правил для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картрахунок, видає клієнту карти, їх
вид і строк дії визначений у заяві і
Пам'ятці клієнта.

Згідно п. 9.3 Умов та правил картрахунки
відкриваються Банком на невизначений
строк, за винятком випадків,
передбачених п.п. 9.6, 9.7 цих Умов та
Правил.

Підпунктом 9.6 Умов та правил визначено,
що відповідний картрахунок може бути
закритий на підставі заяви клієнта або
Банк має право закрити картрахунок,
письмового повідомивши клієнта.

Із матеріалів справи видно, що заява
про закриття картрахунку від
відповідача до Банку не надходила.

Крім цього, згідно п.п. 9.12 Умов та правил
договір діє з протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, то він
вважається автоматично пролонгованим
на такий же строк.

Наведені обставини свідчать про те, що
даний кредитний договір є чинним і
підлягає виконанню сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, її
розгляд проведено за участі
відповідача. Але з відповідною
письмовою заявою про застосування
строку позовної давності, письмовим
запереченням на позов, в якому б
містилось таке клопотання, ОСОБА_2 до
суду першої інстанції не звертався.
Заява про застосування строку позовної
давності подана останнім до
апеляційного суду, що законом не
передбачено.

За наведених обставин у суду першої
інстанції не було підстав для
застосування строку позовної давності
до спірних правовідносин.

Як видно із змісту заяви ОСОБА_2 як
позичальника, він ознайомлений та
погодився Умовами та правилами надання
банківських послуг (далі - Умови та
правила), Тарифами, якими визначені
умови надання і повернення кредиту та
відповідальність сторін за порушення
зобов'язань за даним договором. В цій
заяві відповідач також зазначив про
свою згоду з тим, що його заява разом з
Пам'яткою клієнта, Умовами та
правилами, Тарифами складають між ним
та Банком договір про надання
банківських послуг.

Інші умови кредитування визначені у
довідці про умови кредитування з
використанням кредитки «Універсальна»
«Gold», яка підписана відповідачем 20
червня 2008 року, зокрема базова
відсоткова ставка за користування
кредитом - 2,5% в місяць на залишок
заборгованості із розрахунку 360 днів в
році, а в разі прострочення сплати
заборгованості - 5% у місяць від
простроченої суми боргу; розмір
щомісячних платежів - 7% від
заборгованості, але не менше 50 грн.,
(включаючи плату за користування
кредитними коштами в звітному
періоді), в строк до 25 числа, наступного
за звітним.

Згідно розрахунку Банку станом на 31
березня 2014 року заборгованість ОСОБА_3
становить 17191 грн. 77 коп., в тому числі:
за кредитом - 4542 грн. 12 коп.; за
відсотками - 8089 грн. 46 коп.; за комісією -
3503 грн. 44 коп.; штраф (фіксована частина)
- 250 грн.; штраф (процентна складова) - 806
грн. 75 коп.

Доказів щодо сплати цієї
заборгованості відповідач не надав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Із врахуванням наведеного, колегія
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог Банку щодо
стягнення заборгованості за основним
кредитом в розмірі 4542 грн. 12 коп. і за
відсотками - 8089 грн. 46 коп.

Згідно розрахунку заборгованості, Банк
також просив стягнути із відповідача
3503 грн. 44 коп. заборгованості по
щомісячній комісії за обслуговування
кредиту.

Між тим, у згаданій довідці про умови
кредитування з використанням кредитки
«Універсальна» «Gold», в заяві
відповідача про надання кредиту,
Умовах та правилах, які є невід'ємною
частиною договору про надання
банківських послуг, щомісячна комісія,
у тому числі і додаткова, за кредитне
обслуговування не передбачена.

Тому вимога Банку про стягнення із
ОСОБА_2 3503 грн. 44 коп. щомісячної комісії
за обслуговування кредиту є
безпідставною.

Із позовної заяви, розрахунку
заборгованості видно, що Банк просив
стягнути із відповідача штраф в
розмірі 250 грн. (фіксована частина) і 806
грн. 75 коп. (процентна складова),
посилаючись на умови кредитного
договору.

В заяві ОСОБА_2 як позичальника
зазначено, що в разі порушення строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
договором, більше ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від
суми позову.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Тому вимога Банку про стягнення із
відповідача штрафу в розмірі 5% від
суми позову не підлягає задоволенню,
оскільки суперечить положенням ч.2 ст.
549 ЦК України.

Разом з тим вимога Банку про
стягнення з відповідача 250 грн. штрафу
за порушення строку платежів більше,
ніж на 120 днів, є обґрунтованою і
підлягає задоволенню, оскільки Банком
доведено факт порушення відповідачем
зазначених умов договору, а
відповідальність у вигляді сплати
штрафу в розмірі 250 грн. передбачена
заявою ОСОБА_2 як позичальника.

Тому всього на користь Банку із
відповідача підлягає стягненню
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 12881 грн. 58 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 4542 грн. 12
коп.; заборгованість за відсотками - 8089
грн. 46 коп.; штраф (фіксована частина) - 250
грн.

Відповідно до 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь Банку пропорційно
задоволеним вимогам (70% від позовних
вимог) підлягає стягненню 250 грн. 50 коп.
витрат по сплаті судового збору за
подачу позовної заяви і апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити
частково

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" станом на
31 березня 2014 року заборгованість за
кредитним договором в розмірі 12881
(дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят
одна) грн. 58 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 4542 грн. 12
коп.; заборгованість за відсотками - 8089
грн. 46 коп.; штраф (фіксована частина) - 250
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" 250
(двісті п'ятдесят) грн. 50 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: