АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

16 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, треті
особи: Служба у справах дітей
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації, Деснянський
районний відділ головного управління
державної міграційної служби України в
м.Києві, ОСОБА_4, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 08 листопада
2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у червні 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
свого малолітнього сина ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та
зняти його з реєстрації, посилаючись на
те, що дитина зареєстрована в АДРЕСА_1,
яка на праві власності належить
позивачу, однак понад три роки у
вказаній квартирі не проживає.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 08 листопада 2013 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
посилався на те, що йому на праві
приватної власності належить
однокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій
зареєстровані позивач, його батько
ОСОБА_4 та неповнолітній син ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1). Зазначав, що його син не
проживає у квартирі більше ніж три роки
без поважних причин, постійно проживає
у своєї матері - відповідача по справі,
яка не бажає приймати участі у
витратах, пов'язаних з утриманням
квартири.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 08 листопада 2013 року в
задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
малолітня дитина не може вважатись
такою, що втратила право користування
житловим приміщення, оскільки місце її
проживання визначене судом та в силу
свого віку та сімейних обставин, що
склались між її батьками, не може
самостійно визначитись з місцем свого
проживання.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 05.06.2004 року, від
шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
від 02.09.3013 року шлюб розірвано,
визначено місце проживання дитини з
матір'ю, яка зареєстрована у АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що у спірній
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
позивач ОСОБА_1, ОСОБА_4 та малолітній
ОСОБА_3

Посилання апелянта у своїй апеляційній
скарзі на те, що суд порушив вимоги ст.
405 ЦК України та не врахував, що право
користування житлом має
речово-правовий характер, у зв'язку з
чим це право може бути припинено на
вимогу власника квартири через
відсутність особи понад один рік, є
необґрунтованими, оскільки судом
правильно було встановлено, що дитина
не може вважатись такою, що не проживає
в спірній квартирі понад рік, оскільки
місце її проживання визначено судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.09.2013 року Деснянським районним судом
було постановлено рішення, яким
визначено спосіб участі ОСОБА_1 у
вихованні дитини ОСОБА_3 , встановлено
ОСОБА_1 час спілкування з малолітнім
сином - ОСОБА_3 2 та 4 вихідні щомісяця з
18.00 п'ятниці до 18.00 неділі без
присутності матері. Дозволено ОСОБА_1
проводити з малолітнім ОСОБА_3 спільний
відпочинок протягом п'яти календарних
днів протягом зимових та весняних
шкільних канікул, а також протягом
місяця протягом літніх шкільних
канікул. Посилання апелянта на те, що
під час того, як він забирав сина для
спілкування, вони перебували не у
спірній квартирі, а в квартирі сестри
позивача не заслуговують на увагу,
оскільки не впливають на висновки суду
щодо обґрунтованості позовних вимог.

Статтею 160 СК України визначено, що
малолітня дитина не може самостійно
обирати місце проживання.

Частиною 2 статті 405 ЦК України
передбачено, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад рік.
Такими поважними причинами, за
аналогією зі ст. 71 ЖК України, можна
вважати призов на строкову службу,
тимчасовий виїзд за характером роботи,
а також влаштування дитини до
виховання до родичів. В даному випадку,
оскільки судом встановлено місце
проживання дитини з матір'ю, її не можна
вважати такою, що не проживає в
квартирі понад рік без поважних причин
та такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 08 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/604/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Скрипка О.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.