У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарі - Власенко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві скаргу
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Вангородського Сергія Миколайовича,
заінтересована особа - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вангородського С.М.

Зазначала, що 20 вересня 2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції Вангородським С.М. була
винесена постанова про накладання на
неї штрафу у розмірі 170 грн., у зв'язку з
невиконанням рішення суду на підставі
актів державного виконавця від 02
вересня 2013 року та від 20 вересня 2013
року.

02 вересня 2013 року ОСОБА_3 дізнавшись від
неї, що дитині в школі стало погано і
дитина вирвала, прийшов на побачення до
дитини зранку в непризначений судом
часу о 10:30, саме коли вона з донькою
збиралася в поліклініку. ОСОБА_3 в
поліклініку їх не пустив, мотивуючи це
тим, що краще вони сходять в
поліклініку ввечері після роботи. Коли
вона з донькою були в поліклініці
ввечері 02 вересня 2013 року ОСОБА_3
навмисно викликав державного
виконавця, знаючи, що вона з донькою
знаходиться в лікарні, для фіксування
того, що йому ніби-то чиняться
перешкоди у спілкуванні з дитиною.

В свою чергу державний виконавець, не
знаючи про факт хвороби дитини і те, що
вона з донькою знаходилися в лікарні,
розцінивши такі дії як чинення нею
перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з
дитиною.

20 вересня 2013 року державний виконавець
Вангородський С.М., який прибув для
фіксування виконання рішення, склав
акт, однак викладенні обставини в акті
не відповідають дійсності. Так,
державний виконавець Вангородський
С.М. та ОСОБА_3 були повідомленні нею про
те, що у дитини болить горло та було
надано довідку лікаря, що донька хвора.
Незважаючи на це, державний виконавець
та ОСОБА_3 наполягали на виконанні
рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини,
вказала на те, що постанова державного
виконавця від 20 вересня 2013 року про
накладання штрафу є безпідставною,
просила скасувати постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції Вангородського С.М. про
накладання на неї штрафу за ВП № 38106452
від 20 вересня 2013 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали скаргу з
викладених у ній підстав та просили
скаргу задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві Вангородський С.М.
проти задоволення скарги заперечував,
мотивуючи тим, що ним була винесена
постанова про накладання штрафу від 20
вересня 2013 року на законних
підставах, твердження скаржника про
події, які мали місце при складанні
актів 02 вересня 2013 року та 20 вересня 2013
року є надуманими та не підтверджені
доказами.

Заперечуючи проти скарги
заінтересована особа ОСОБА_3 та його
представник просили у задоволенні
скарги відмовити, зазначивши, що з 13
травня 2013 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 12 червня 2012
року ОСОБА_1 не виконується належним
чином, жодного разу йому не було надано
можливості спілкуватися з дитиною без
присутності матері та не було допущено
боржником ОСОБА_1 жодного відвідування
дитиною його місця проживання у
вихідні та святкові дні.

02 вересня 2013 року та 20 вересня 2013 року
державним виконавцем були складені
акти про невиконання ОСОБА_1 рішення
суду та на підставі цих актів державним
виконавцем було винесено постанову про
накладання на ОСОБА_1 штрафу у розмірі
170 грн.

Відповідно до довідки від 27 вересня 2013
року донька як 02 вересня 2013 року, так і
20 вересня 2013 року відвідувала
школу. Температура була нормальна і
донька могла перебувати з ним, як то
передбачено рішенням суду, а тому
посилання ОСОБА_1 на те, що у зв'язку з
хворобою доньки, останню неможливо
було надати йому для побачень не може
бути прийнято до уваги.

За весь період виконавчого провадження
державним виконавцем станом на 01
листопада 2013 року було складено 7 актів
про невиконання ОСОБА_1 рішення суду і
винесено 3 постанови про
накладання штрафу за невиконання
рішення суду від 08 серпня 2013 року, від
20 вересня 2013 року та від 30 вересня 2013
року.

Посилаючись на зазначені обставини,
вказали на відсутність в діях
державного виконавця порушень Закону
України «Про виконавче провадження» та
просили відмовити у задоволенні скарги
у повному обсязі (160-162).

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді скарги,
дослідивши письмові докази у їх
сукупності, дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення скарги, виходячи з
наступного.

Судом установлено, що 02 вересня 2013 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вангородським С.М.
був винесений акт, відповідно до якого
при виході державного виконавця на
адресу: АДРЕСА_1 було встановлено, що
боржником ОСОБА_1 не було надано доньку
ОСОБА_5 для побачення з батьком ОСОБА_3

На телефонні дзвінки боржник не
відповідала, двері квартири АДРЕСА_1
ніхто не відчиняв (а.с. 95-96).

20 вересня 2013 року державним виконавцем.
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вингородським С.М.
був винесений акт, відповідно до якого
при виході державного виконавця на
адресу: АДРЕСА_1 було встановлено те, що
боржник ОСОБА_1 відмовилася надавати
доньку ОСОБА_5 батьку без її
присутності (100-101).

20 вересня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вингородським С.М.
була винесена постанова про накладання
штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 170 грн. на
підставі ст.ст. 11, 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
зв'язку з невиконанням боржником
рішення суду на підставі актів від 02
вересня 2013 року та від 20 вересня 2013 року
(а.с. 102).

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1
зазначала, що державним виконавцем
необґрунтовано було складено акти від
02 вересня 2013 року та 20 вересня 2013 року,
оскільки дитина хворіла та не могла
зустрітися з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею
61 цього Кодексу.

Судом установлено, що відповідно до
довідки середньої загальноосвітньої
школи № 262 від 27 вересня 2013 року, яка
міститься в матеріалах виконавчого
провадження, учениця 1-А класу ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 02 вересня 2013
року по 26 вересня 2013 року не
відвідувала школу тільки 03 вересня, 04
вересня 2013 року за станом здоров'я
(а.с. 110).

Доказів того, що державний виконавець,
при складанні актів, був повідомлений
про хворобу ОСОБА_5 02 вересня 2013 року та
20 вересня 2013 року з наданням останньому
відповідних медичних довідок, ОСОБА_1
не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 3 ст. 387 ЦПК України
передбачено, що якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Ураховуючи те, що доказів, які б
вказували на те, що державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Вангородський С.М. незаконно виніс
постанову від 20 вересня 2013 року суду не
надано, судом установлено, що державний
виконавець при винесені зазначеної
постанови діяв відповідно до вимог
чинного законодавства, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 11, 75, 89 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 209-210, 383-389 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Вангородського
Сергія Миколайовича, заінтересована
особа - ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

СуддяС. С. Захарчук