Справа № 278/4220/13ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
м. Житомир

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючої - судді Баренко
С.Г.,

за участю секретаря судового
засідання - Лабенської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі заяву ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення,
ухваленого 19.11.2013 по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі -Банк) до нього про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням цього суду від 19.11.2013
позов Банку задоволено частково.

04.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про скасування заочного рішення
та призначення справи до розгляду в
загальному порядку. Зазначив, що в
судове засідання не з'явився з поважних
причин, оскільки перебував на
амбулаторному лікуванні, надав
відповідну довідку, стверджував, що
Банком пропущено строк позовної
давності, оскільки кінцевий термін
виконання зобов'язання 24.08.2008. Копію
рішення отримав 23.11.2013.

ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про
розгляд заяви щодо перегляду заочного
рішення без його участі, просив вимоги
задовольнити.

Представник позивача також просив
вирішити наведене питання без його
участі, надав письмові заперечення, в
яких зазначив, що згідно п. 5.5. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка»), («Стандарт»)
сторони узгодили строк позовної
давності тривалістю 5 років.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення скасовується, якщо відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи. З
довідки від 02.12.2013, виданої
амбулаторією с. Сінгури вбачається, що
відповідач з 18.11.2013 по 20.11.2013 знаходився
на лікуванні, отже не з'явився до суду з
поважних причин (а.с. 35). Проте, доводи
відповідача з приводу підстав
скасування судового рішення не знайшли
свого підтвердження у суді. Так, згідно
з заявою позичальника №ZRXRRC8560157 від
23.08.2007 кредит надається йому на строк з
23.08.2007 по 23.08.2009, а не по 23.08.2008, як
зазначає відповідач (а.с. 6 зв.).

Статтею 257 ЦК України тривалість
загальної позовної давності
встановлена у три роки, перебіг якої за
зобов'язаннями з визначенм строком
виконання починається зі спливом
строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 259 ЦК України
позовна давність може бути збільшена
за домовленістю сторін, про що
укладається договір у письмовій формі.
Пунктом 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»),
(«Стандарт»), що разом із заявою
відповідача становлять між ним та
банком кредитно-заставний договір,
передбачено, що тривалість позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування ним,
винагороди, неустойки за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с. 6-10).

В даному випадку, суд вважає слушними
заперечення представника позивача з
цього приводу та дійшов висновку, що
строки позовної давності Банком не
порушено.

А тому, за умови відсутності інших
ґрунтовних заперечень відповідача
підстав для скасування заочного
рішення від 19.11.2013 немає.

З огляду на наведене, керуючись:
ст. 231 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення, ухваленого 19.11.2013 по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до нього про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат залишити
без задоволення.

Заочне рішення може бути
оскаржене у загальному порядку. Строк
на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
С.Г.
Баренко