Справа № 203/6781/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Кіровського
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника заявника -
ОСОБА_1,

заінтересованої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу
окремого провадження за заявою ОСОБА_3,
заінтересовані особи - Сьома
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_2, про встановлення факту
родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась заявник із вищевказаною
заявою окремого провадження, в якій
просила суд встановити юридичний факт,
що померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4
був її рідним братом. В обґрунтування
своєї заяви ОСОБА_3 послалась на те, що
після смерті її брата ОСОБА_4 вона
подала до Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, а коли через
шість місяців звернулась задля
отримання свідоцтва про право на
спадщину після свого брата, державним
нотаріусом їй було відмовлено у видачі
такого свідоцтва з підстав відсутності
документального підтвердження
родинного споріднення померлого і
заявника. Вказуючи, що родинні
відносини між померлим та заявником
підтверджуються долученими останньою
до своєї заяви в якості доказів
документами, а також можуть бути
підтверджені в судовому засіданні
свідками, а неможливість вирішення
даної обставини в досудовому порядку
зумовлена тим, що книги актових записів
цивільного стану за 1931-1933 роки
збереглися частково, і саме актовий
запис про народження брата заявника
ОСОБА_4 не зберігся, заявник просила суд
задовольнити її заяву.

В судовому засіданні представник
заявника заяву своєї довірительки
підтримала, просила її задовольнити з
викладених вище підстав.

Представник заінтересованої особи
Сьомої дніпропетровської державної
нотаріальної контори, а також
заінтересована особа ОСОБА_2 вимоги
заяви підтримали.

Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи, допитавши свідків та
дослідивши матеріали цивільної справи
окремого провадження, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 81 року помер
ОСОБА_4, про що ІНФОРМАЦІЯ_7 року було
складено відповідний актовий запис
№1514 та видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2 (а.с.11).

07 березня та 05 серпня 2014 року
заінтересована особа ОСОБА_2, як
племінниця померлого, та заявниця
ОСОБА_3, як сестра померлого, звернулись
до Сьомої дніпропетровської державної
нотаріальної контори із відповідними
заявами про прийняття спадщини (а.с.36,58).

24 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Сьомої дніпропетровської державної
нотаріальної контори вже із заявою про
видачу їй свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
однак державним нотаріусом було
відмовлено у видачі такого свідоцтва
своєю постановою від 24 вересня 2014 року.
Підставою для відмови державний
нотаріус визначив неподання
спадкоємицею свідоцтва про народження
померлого спадкодавця для
підтвердження родинних відносин
останніх. (а.с.19)

Згідно довідки Державного архіву
Дніпропетровської області
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 12 червня 2014 року у
частково збережених книгах запису
актів цивільного стану відділів ЗАЦС м.
Дніпропетровська за 1931-1933 роки
актового запису про народження ОСОБА_4
немає (а.с.12, 69). При цьому, виходячи з
дати смерті та віку померлого
спадкодавця, ОСОБА_4 є особою 1933 року
народження.

Згідно копії повторно виданих свідоцтв
про шлюб та народження заявника, копії
її паспорту, та актового запису про
народження заявник ОСОБА_3 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мала дошлюбне
прізвище «ОСОБА_3», і є другою дитиною
матері ОСОБА_5 (а.с.5, 7-9).

Як слідує зі змісту копії довідки
квартального комітету №18
Бабушкінської районної в м.
Дніпропетровську ради від 2008 року,
виданої на ім'я ОСОБА_4, 1933 року
народження, мешканця АДРЕСА_1, його
сестра ОСОБА_3, 1934 року народження, в
період з 20 листопада 2006 року по 02 липня
2008 року дійсно проживала за тією ж
адресою та доглядала за хворою матір'ю
(а.с.13).

Як вбачається зі змісту довідки того ж
квартального комітету від 16 червня 2014
року, копії домової книги
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
до дати своєї смерті мешкав за адресою
вказаного домоволодіння, де також
разом із ним певний час проживали
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.14-18).

Крім того, допитана в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_2
пояснила суду, що вона є дочкою
заявниці, і їй відомо, що заявниця, брат
останньої - померлий ОСОБА_4 та їх
спільна матір ОСОБА_7 у 1959 року будували
дім АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, за
адресою якого і стали проживати певний
час разом - до отримання заявницею
власної квартири. З 2005 року і до смерті
у 2008 році ОСОБА_7 заявниця також
проживала за вказаною адресою зі своїм
братом ОСОБА_4 задля догляду за їх
спільною матір'ю, здійснювати догляд
допомагала і свідок. Після смерті
матері, ОСОБА_4 залишився мешкати один у
вказаному домоволодінні, а заявниця
разом зі свідком, враховуючи його вік
та стан здоров'я, стали вже допомагати
по господарству та доглядати за ОСОБА_4
до його смерті. Похорони ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 організовувала свідок разом зі
своєю родиною. (а.с.72-73, 76)

Викладені вище пояснення свідка ОСОБА_2
щодо родинного зв'язку померлого
спадкодавця та заявниці, їх спільного
проживання, догляду за ОСОБА_4
підтвердив допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_8, який
мешкає із ОСОБА_2 однією сім'єю як її
чоловік без реєстрації шлюбу, та
приймав участь у догляді як за ОСОБА_7,
так і за ОСОБА_4, а також брав участь
похоронах останніх. (а.с.74-76)

Необхідність встановлення факту, що
має юридичне значення, - факту родинних
відносин заявниці та померлого ОСОБА_4
(сестра та брат відповідно) зумовлена
бажанням заявниці отримати свідоцтво
про право на спадщину (а.с.19, 58).

Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.234 ч.2 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Нормою ст.256 ЦПК України закріплено
перелік таких юридичних фактів, що
підлягають встановленню в порядку
окремого провадження, де серед іншого
зазначено, що суд розглядає справи про
встановлення факту родинних відносин
між фізичними особами.

Положеннями п.4.2, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріуса України, затвердженого
наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012
року №296/5, при видачі свідоцтва про
право на спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти. Доказом
родинних та інших відносин спадкоємців
зі спадкодавцем є: свідоцтва органів
реєстрації актів цивільного стану,
повний витяг з реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису, копії актових записів,
копії рішень суду, що набрали законної
сили, про встановлення факту родинних
та інших відносин.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на
підставі таких доказів фактичні
обставини в контексті наведених норм
законодавства, приймаючи до уваги
однаковість (з урахуванням на
відмінювання) дошлюбного прізвища
заявниці та прізвища померлого ОСОБА_4,
а також їх по-батькові, враховуючи
зміст актового запису про народження
заявниці, який свідчить про наявність у
її матері старшої дитини, а згідно
копій свідоцтв про народження заявниці
та про смерть ОСОБА_4 останній був на
один рік старше заявниці, враховуючи
зміст наданих суду довідок
квартального комітету, копії домової
книги з урахуванням на пояснення
свідків, суд приходить до висновку, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно був рідним братом
заявниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. За таких
обставин, оскільки встановлення даного
факту родинних відносин необхідно
заявнику для реалізації своїх
спадкових прав, а для видачі нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину за
законом доказом родинних відносин
спадкоємця та спадкодавця може бути
відповідне рішення суду про
встановлення факту родинних відносин
вказаних осіб, суд приходить до
висновку про обґрунтованість заяви
окремого провадження та доведеність
викладених в ній фактичних обставин, що
зумовлює необхідність задоволення
такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 (свідоцтво про
смерть серія НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_7
року), був рідним братом ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт громадянина
України серії НОМЕР_4, виданий
Кіровським РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області 22 квітня 2002
року, ІПН НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур