Справа № 369/6542/13-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/200/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Ігнатченко Н.В., Малорода О.І.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 4 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: Служба у
справах дітей Києво-Святошинського
району Київської області, орган опіки
та піклування Києво-Святошинського
району Київської області про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом і просила
ухвалити рішення про відібрання від
ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути його за
попереднім місцем проживання з
матір'ю ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з
жовтня 2008 року припинили сумісне
проживання у шлюбі з відповідачем,
після чого син ОСОБА_3 залишився
проживати із нею. В листопаді 2012 року
відповідач за її згодою взяв сина до
себе на деякий час, але
скориставшись цим, ОСОБА_2 вирішив
повністю забрати у неї дитину. На
даний час відповідач не допускає її
до дитини, в добровільному порядку
дитину матері не повертає, що вважає
порушенням своїх прав та прав дитини.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Зокрема в доводах апеляційної скарги
зазначає про те, що суд не врахував
обставин, встановлених рішенням
Дарницького районного суду м.Києва
від 26.05.2009 року, яким встановлено, що
відповідач неналежним чином
виконував обов'язки по утриманню
малолітнього сина ОСОБА_3, має
заборгованість із сплати аліментів у
розмірі 20 500грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у розгляді
справи, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню із наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив
із того, що підстав для відібрання
дитини не встановлено, так як
відсутня протиправна зміна місця
проживання дитини у діях відповідача
і при зміні місця проживання дитини
ОСОБА_2 діяв за згодою позивача -
матері дитини.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками, так як вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України мати
та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Згідно із ст.. 162 СК України якщо один
з батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

Особа, яка самочинно змінила місце
проживання малолітньої дитини,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому, з ким
вона проживала.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 1 серпня 2004
року по 19 лютого 2010 року, коли шлюб
між ними розірвано рішенням суду.

Від сумісного проживання у шлюбі
мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 26.05.2009 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_3 стягуються аліменти в
розмірі 2000 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

З листопада 2012 року ОСОБА_3 проживає
разом із батьком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1

Висновком органу опіки і піклування
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації від 1.06.2013
року встановлено, що мати дитини
ОСОБА_1 не заперечувала щодо
визначення місця проживання дитини з
батьком ОСОБА_2 і з врахуванням всіх
обставин справи вважала доцільним
визначити місце проживання дитини із
батьком ОСОБА_2

Встановивши вказані обставини
справи, з врахуванням доказів,
наданих сторонами на підтвердження -
заперечення позову, суд першої
інстанції прийшов до законного і
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав
задоволення позову.

Судом встановлено і підтверджується
належними доказами, що при зміні
місця проживання дитини ОСОБА_2 діяв
за згодою матері дитини - ОСОБА_1 і
оскільки відсутня протиправна зміна
місця проживання дитини, то підстав
для відібрання дитини, визначених
ст..162 СК України, немає.

Крім цього, при апеляційному
розгляді встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 23 вересня 2013
року, яке набрало законної сили 10
грудня 2013 року, визначено місце
проживання дитини ОСОБА_3 разом з
батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 10 грудня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
вересня 2013 року в частині відмови про
припинення стягнення аліментів
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким припинено стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
підставі рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 26 травня
2009 року. У решті рішення суду
залишено без змін.

За вказаних обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим,
підстав для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що
суд не врахував обставин,
встановлених рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 26.05.2009
року, яким встановлено, що
відповідач неналежним чином
виконував обов'язки по утриманню
малолітнього сина ОСОБА_3, має
заборгованість із сплати аліментів у
розмірі 20 500грн. не заслуговують на
увагу і не мають правового значення
для вирішення спору, оскільки
позивачем не доведено і судом не
встановлено правових підстав,
визначених ст..162 Сімейного кодексу
України, для відібрання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права є
необґрунтованими і не спростовують
законність і обґрунтованість
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 4
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: