Провадження № 2-3203/14 р.
У справі № 760/7617/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
Солом`янський районний суд м.Киева

У складі : головуючого - судді -
Лазаренко В.В.

при секретарі -
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від
імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_21 та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє від свого імені
та від імені малолітньої дочки ОСОБА_5,
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя
особа: служба у справах дітей
Солом`янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про вселення
та визнання права користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

11.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідачів в якому
просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням в кімнаті житловою площею
151 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

12.08.2014 року позивач, через свого
представника ОСОБА_6, подав суду заяву в
якій уточнив свої позовні вимоги і
просив визнати ОСОБА_2 та залежних від
неї малолітніх дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_3,
а тож ОСОБА_4 та залежну від нього
малолітню дочку ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з
відповідачами у справі він має родинні
відносини, а саме - ОСОБА_2 є його дочкою,
малолітні ОСОБА_21 та ОСОБА_3, а також
ОСОБА_4 - його онуки, а ОСОБА_5 - його
правнучка.

Він є наймачем та власником особового
рахунку зазначеної вище кімнати,
житловою площею 151 кв.м, в квартирі
АДРЕСА_1.

Вказана трикімнатна квартира
надавалася на підставі ордеру його
діду - ОСОБА_8. Проте в 1991 році спільний
особовий рахунок на трикімнатну
квартиру був розділений. Відкрито
особові рахунки: на кімнату площею 15, 1
кв.м на ОСОБА_1, та на дві кімнати площею
29,9 кв.м на ОСОБА_9.

Відповідачі були зареєстровані на
спірній житловій площі в кімнаті
площею 15,1 кв.м як члени сім`ї наймача.

Позивач посилається на те, що
відповідачі фактично ніколи в спірній
квартирі не проживали, житлом не
цікавляться, не несуть витрати по його
утриманню, ніяких платежів за
комунальні послуги та квартплату не
здійснюють, особистих речей
відповідачів в квартирі також немає.

Відповідачка ОСОБА_2, разом зі своїм
сином ОСОБА_4 та малолітніми дочками,
завжди проживали з чоловіком
відповідачки ОСОБА_10 за адресою
АДРЕСА_2.

Посилаючись на наведені вище
обставини, наголошуючи на тому, що
відповідачі більше 12 рків без поважних
причин не проживають в спірній
квартирі, позивач просить задовольнити
його позовні вимоги.

02.06.2014 року, не погоджуючись з первісним
позовом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4
звернулися до суду з зустрічною
позовною заявою про вселення в спірну
кімнату та визнання за відповідачами
права користування спірним житлом.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічної
позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4
посилаються на те, що на час проживання
в спірній кімнаті між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 склалися
неприязні стосунки, які змусили її
разом з чоловіком та дворічним сином
покинути спірну кімнату та проживати в
інших місцях, що стало причиною
розірвання першого шлюбу відповідачки
ОСОБА_2.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 в 2001
році відповідачка намагалася
заселитися разом з чоловіком та сином
від першого шлюбу до спірної квартири,
але всі спроби були марними. ОСОБА_1 на
вхідних дверях квартири та кімнати №1
цієї квартири установив інші замки.

ОСОБА_2 зі своєю сім`єю оселилися в одну
кімнату двокімнатної квартири її
чоловіка ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2. На
даний час в цій квартирі в одній
кімнаті проживає брат чоловіка
відповідачки - ОСОБА_11, а в іншій
кімнаті проживають: відповідачка
ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_10, двоє їх
малолітніх дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_3, син
позивачки від першого шлюбу - ОСОБА_4.

До того ж, 14.11.2013 року відповідач ОСОБА_4
зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 від якого у
них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка
ОСОБА_5, яка була зареєстрована за
спірною адресою.

Через неможливість спільного
проживання в одній кімнаті, дружина
ОСОБА_4 була вимушена разом з донькою
переїхати до своїх батьків до
Черкаської області, а ОСОБА_4 залишився
проживати в м. Києві.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4
неодноразово звертався до свого діда -
позивача ОСОБА_1 з проханням надати
йому можливість проживати разом з
дружиною та донькою в спірній кімнаті
та дати ключі від спірної квартири, але
ОСОБА_1 категорично заперечував проти
цього.

Відповідачі посилаються на те, що
позивач ОСОБА_1 в спірній квартирі
також не проживає біля 12 років. Після
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 проживає у
своєї дружини за адресою АДРЕСА_3, а
спірну кімнату він здає в оренду.

Посилаючись на наведені вище
обставини, відповідачі просять
задовольнити їх зустрічну позовну
заяву та відмовити в задоволенні
первісного позову.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги
первісного позову ОСОБА_1 і просила їх
задовольнити. Проти зустрічного позову
заперечувала і просила відмовити в
його задоволенні.

Відповідачі - ОСОБА_2, яка діє від свого
імені та від імені своїх малолітніх
дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_3, та ОСОБА_4, який
діє від свого імені та від імені
малолітньої дочки ОСОБА_5, позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнали і просили
відмовити в задоволенні первісного
позову. Вимоги зустрічної позовної
заяви підтримали в повному обсязі і
просили їх задовольнити.

Третя особа - служба у справах дітей
Солом`янської районної в м. Києві
державної адміністрації, в судове
засідання не направила свого
представника, в своїй письмовій заяві
зазначає, що підтримує вимоги
зустрічної позовної заяви і просить
розглядати справу у відсутності свого
представника, ухвалити рішення з
врахуванням інтересів малолітніх
дітей на підставі наявних у справі
доказів.

Вислухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що зустрічна позовна заява
підлягає частковому задоволенню, а в
задоволенні первісного позову має бути
відмовлено, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 була надана на
підставі ордеру № 150915 від 29.11.1962 року
діду позивача - ОСОБА_8 на сім`ю з шести
осіб: діда позивача - ОСОБА_8, його
дружину - ОСОБА_13, батька позивача -
ОСОБА_14, мати позивача - ОСОБА_9,
позивача - ОСОБА_1 та його брата - ОСОБА_15
(а.с. 8).

Згідно виписки з рішення № 428
виконавчого комітету Жовтневої
районної ради народних депутатів від
14.10.1991 року - спільний особовий рахунок
на 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_1
розділено на два окремі. Відкриті
особові рахунки: на кімнату площею 15,1
кв.м на ім`я ОСОБА_1; на дві кімнати
площею 29,9 кв.м на ім`я ОСОБА_9 на сім`ю з
двох осіб: вона та син ОСОБА_15.
Зазначена житлова площа не
приватизована (а.с. 10).

Згідно довідки форми № 3 на даний час в
кімнаті на житловій площі 15,1 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_4 та
його малолітня дочка - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачка - ОСОБА_2 та
її малолітні діти - ОСОБА_21,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.
50).

З акту від 08.04.2014 року складеного
мешканцями комунальної квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_16 та ОСОБА_17, підписи яких
засвідчила майстер тех. дільниці
ОСОБА_18, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
більше 12 років в спірній кімнаті не
проживають.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили
зазначені обставини про непроживання
відповідачів в спірні квартирі більше
12 років.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не
оспорювали той факт, що вони дійсно
тривалий час не проживають в спірній
квартирі.

Разом з цим, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пояснили
суду, що на час проживання в спірній
кімнаті між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки,
які змусили її разом з чоловіком та
дворічним сином покинути спірну
кімнату та проживати в інших місцях, що
стало причиною розірвання першого
шлюбу відповідачки ОСОБА_2.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 в 2001
році відповідачка намагалася
заселитися разом з чоловіком та сином
від першого шлюбу до спірної квартири,
але всі спроби були марними. ОСОБА_1 на
вхідних дверях квартири та кімнати №1
цієї квартири установив інші замки.

Дані обставини позивачем не
спростовані.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім`ї за ним зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як вже встановлено вище відповідачі та
їх малолітні діти зареєстровані в
спірній кімнаті.

Іншого власного житла відповідачі не
мають, що позивачем не заперечується.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
також в спірній житловій кімнаті не
проживає понад 12 років. Спірну кімнату
займають сторонні люди, не
зарестровані за спірною адресою.

Так, допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали суду,
що в спірній кімнаті останні чотири
роки проживає племінниця дружини
ОСОБА_1 зі своєю сім`єю.

Свідок ОСОБА_17 також покаав суду, що до
племінниці дружини ОСОБА_1 в спірній
кімнаті проживали інші люди, які
винаймали це житло. Сам позивач ОСОБА_1
в спірній кімнаті тривалий час не
проживає.

Судом також встановлено, що
відповідачі намагалися вселитися в
спірну квартиру.

Так, допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_19 - друг ОСОБА_4,
показав суду, що весною 2014 року він
разом з ОСОБА_4 приходили до ОСОБА_1.
ОСОБА_4 хотів вселитися в спірну
кімнату зі своєю родиною і пропонував
ОСОБА_1, що він буде платити не тільки
комунальні послуги, а ще й як орендар,
на що ОСОБА_1 відмовив ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що в
спірній квартирі більше 12 років
проживають квартиранти. ОСОБА_1 в
спірній кімнаті не проживає. Свідок
показала, що саме через те, що в спірній
кімнаті проживають квартиранти,
відповідачі не могли проживати в
спірній кімнаті.

Таким чином, судом встановлено, що в
спірній кімнаті останні 12 років
проживають сторонні особи, які не мають
реєстрації місця проживання за спірною
адресою і не мають жодного відношення
до спірного житла.

Позивач та відповідачі за спірною
адресою не проживають більше 12 років.

Разом з цим, відповідач ОСОБА_4,
створивши власну сім`ю і не маючи
іншого житла крім спірної кімнати,
намагався вирішити з позивачем питання
про його вселення в спірне житло, проте
отримав відмову.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається,
що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існує
конфліктні відносини з приводу
користування спірною кімнатою.

До того ж, судом встановлено, що в
спірній квартирі зареєстровані троє
малолітніх дітей: ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
копіями свідоцтв про їх народження та
довідкою форми № 3 (а.с. а.с. 50, 51, 52).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» судам
роз'яснено, що у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням (ст. 71 ЖК України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Згідно до вимог ст. 65 ЖК України, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Враховуючи обставини наведені вище, з
врахуванням того, що між сторонами
існує конфлікт з приводу користування
спірною кімнатою, в спірній кімнаті
останні 12 років проживають сторонні, не
зареєстровані в цьому житлі, особи, що
позбавило можливості відповідачів
користуватися спірним житлом, позивач,
так же як і відповідачі, 12 років в
спірній кімнаті не проживає, що може
поставити позивача в таке ж положення
як і відповідачів, відповідачі іншого
власного житла не мають, а також
враховуючи інтереси малолітніх дітей,
суд вважає поважною причину
відсутності відповідачів в спірному
житлі понад встановлені законом строки
та, виходячи з цього, вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
первісного позову про визнання
відповідачів та залежних від них
малолітніх дітей такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_4 були зареєстровані та вселені
до спірної кімнати, як члени сім'ї
наймача та відповідно до положень ст. 65
ЖК Української РСР набули рівного з
іншими членами сім'ї права на постійне
користування жилим приміщенням, суд
вважає такими, що підлягають
задоволенню вимоги зустрічної
позовної заяви про вселення ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в кімнату, площе. 15,1 кв.м
квартири АДРЕСА_1.

Між тим, суд вважає такими, що не
підлягає задоволенню вимоги позивачів
про визнання за ними права
користування спірною кімнатою в
квартирі як за членами сім`ї наймача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени
сім`ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

За ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім`ї наймача, але продовжують
проживати в займаному житловому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки як наймач і члени його сім`ї.

Як вже встановлено вище відповідачі
зареєстровані в спірній кімнаті у
встановленому законом порядку. Вони, як
члени сім`ї наймача, нарівні з ОСОБА_1
користуються всіма правами, які надані
наймачу житлового приміщення. Виходячи
з цього, додаткового застереження в
рішенні суду про те, що відповідачі
мають право користування житловим
приміщенням, на думку суду, є зайвим.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Виходячи з цього, суд
приходить до висновку, що з позивача на
користь відповідачів підлягає
стягненню сума сплаченого судового
збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 208-209, 212-215
ЦПК України, ст. ст. 61, 64, 71 ЖК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
яка діє від свого імені та від імені
своїх малолітніх дітей ОСОБА_21 та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє від свого імені
та від імені малолітньої дочки ОСОБА_5,
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням - відмовити в повному
обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_4
до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах
дітей Солом`янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про вселення
та визнання права користування жилим
приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в кімнату № 1
комунальної квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати на оплату судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом`янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: