АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8426/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/353/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді : Дряниці Ю.В.

Суддів: Кривчун Т.О.,
Пилипчук Л.І.

При секретарі: Філоненко О.В.

З участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 12 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, про стягнення аліментів на
повнолітнього сина, який продовжує
навчання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач
звернулася до місцевого суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на повнолітнього сина на період його
навчання до досягнення ним 23-х річного
віку в розмірі 3500 грн. щомісячно.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 12 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку щомісячно, починаючи з 23.09.2013
року і до закінчення ОСОБА_3 навчання,
але не більше ніж до досягнення ним 23-х
річного віку.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове згідно позовних вимог.
Посилається на те, що при ухваленні
рішення судом неповно з'ясовані
обставини справи, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
справи, судом було порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки аліменти повинні бути
стягнуті в твердій грошовій сумі та у
визначеному нею розмірі, так як
відповідач має змогу сплачувати
аліменти в сумі 3500 грн. на місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, сторони у справі з 06.07.2001
року перебувають в шлюбі, однак
припинили шлюбно-сімейні відносини з
2011 року та проживають окремо, шлюб не
розірваний.

Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження НОМЕР_1, відповідно до
якого батьком записаний ОСОБА_2, а
матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно довідки № 0139 від 29.08.2013 року
ОСОБА_3 є студентом першого курсу
денної форми навчання Інституту
філології Київського національного
університету ім.. Т.Шевченка, термін
закінчення навчання - 30 червня 2015 року.

Відповідно до договору № 2525 від 31 липня
2013 року, укладеного між Київським
національним університетом ім. Тараса
Шевченка та ОСОБА_3, загальна вартість
послуг з надання освіти з 01.09.2013р. по
30.06.2015 року становить 50000 грн.

Відповідач працює директором з
капітального будівництва в ТОВ
«Будівельна електротехнічна компанія
Вісат». Згідно довідки про доходи
середня заробітна плата становить 627,55
грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
не надано доказів, що відповідач має
нерегулярний, мінливий дохід та
враховуючи норми ст. 199, 200, 182, 184 СК
України, прийшов до висновку про
визначення розміру аліментів в 1/4
частині від всіх видів заробітку.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Статтею 199 ч. 1 СК України передбачено,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і в зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані їх утримувати до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 200 СК України,
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Аналогічні роз'яснення містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Необхідною умовою утримання батьками
повнолітніх сина, дочки є можливість
батьків надавати таку допомогу. Якщо
батько, мати не мають відповідних
коштів, нерухомого майна, які б
забезпечили утримання сина, дочки,
виконання цього їх обов'язку буде
неможливим.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправдивих відомостей, викладених в
довідці про доходи відповідача,
належними та допустимими доказами не
підтверджені. Так само, спростовуються
твердження апелянта, що відповідач
видав довідку про доходи сам собі, а
тому занизив в ній свої доходи,
оскільки довідка про доходи підписана
директором ТОВ «Будівельна
електротехнічна компанія Вісат»
Долженко В.В. та головним бухгалтером
Харечкіною М.В., посада відповідача в
ній зазначена - директор з капітального
будівництва.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апелянта, що відповідач отримує значно
вищі доводи ніж ті, які відображені в
довідці про його доходи, оскільки
належних та допустимих доказів цьому
суду не надано.

Наявність у відповідача декількох
мобільних телефонів не може свідчити
про отримання ним регулярних значних
доходів. Навчання дитини у місті Києві
також не є обґрунтованою підставою для
визначення розміру аліментів в твердій
грошовій сумі у розмірі 3500 грн., як то
вказує позивач.

Доказів того, що відповідач є
засновником товариства, здійснює
підприємницьку діяльність (витяг з
реєстру юридичних осіб, декларація про
доходи, тощо) та отримує такі доходи,
які б дозволяли йому сплачувати
аліменти у визначеному позивачкою
розмірі, в справі відсутні. Сам факт
реєстрації відповідача, як фізичної
особи-підприємця, не свідчить про те, що
він дійсно здійснює підприємницьку
діяльність.

Докази щодо отримання відповідачем
нерегулярного, мінливого доходу або
отримання частини доходу в натурі в
матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновки суду та не
впливають на правильність ухваленого
рішення.

Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами, що відповідач має
постійне місце роботи, регулярно
отримує заробітну плату, а тому
підстави для визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі,
визначені ст. 184 СК України відсутні.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітню непрацездатну дитину
виникає тільки за умови можливості
надання батьками такої допомоги та
рівною мірою є обов'язком як матері, так
і бать ка.

При розгляді справи в суді було
встановлено, що відповідач хворіє на
цукровий діабет 2 ступеня та в зв'язку з
цим потребує постійного лікування. Ця
обставина сторонами не заперечувалася.

Колегія суддів вважає? що визначення
судом розміру аліментів в частині від
всіх видів доходів в розмірі 1/4
щомісячно є співмірним до потреб
повнолітнього та таким, що відповідає
можливостям відповідача.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
та добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Рішення суду повинно ґрунтуватись на
доказах, досліджених при розгляді
справи, а не на припущеннях, які на
думку осіб, що беруть участь у справі
доводять обґрунтованість або
спростування пред'явлених вимог.

Колегія суддів вважає, що висновки
місцевого суду зроблені на підставі
повного, всебічного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів,
доводів та заперечень сторін, яким дана
відповідна правова оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи, тому підстав для її
задоволення немає. Тлумачення норм
матеріального та процесуального права
апелянтом проведено поверхово, без
повного та системного аналізу норм, а
тому доводи викладені в апеляційній
скарзі не заслуговують на увагу.
Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що при вирішенні спору по суті місцевим
судом були вірно враховані та
застосовані норми матеріального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 12 грудня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Дряниця Ю.В.

Судді:
Кривчун Т.О.

Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.