АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/878/14 Справа № 204/4634/2013 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

22 січня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Городничої В.С.

при секретарі Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Екологія України»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в липні 2013 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Екологія України» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2013 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ТОВ «Екологія України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки її виплати по день фактичного розрахунку в сумі 34811, 33 грн. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 45-47/.

В апеляційній скарзі ТОВ «Екологія України» просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права /а.с. 45-47/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 116 КЗпП України під час звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а під час не проведення його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Тобто передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку під час звільнення настає за наявності у цьому вини роботодавця.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно наказу № 287 від 01.08.2011 року був прийнятий на роботу до ТОВ «Екологія України» на посаду заступника генерального директора.

Наказом № 76 л/с від 30.04.2013 року його було звільнено за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін /а.с. 2/.

Згідно довідки № 476 від 12.09.2013 року ТОВ «Екологія України» заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2В складає за березень 2013 року - 4866 грн. 61 коп., та за квітень 2013 року - 8600 грн. 87 коп., а всього 13467 грн. 48 коп. /а.с. 21/.

Згідно виписки по розрахунку клієнта, АТ «Златобанк» від 11.09.2013 року, за період з 30.12.2011 року по 11.09.2013 року ОСОБА_2 отримував заробітну плату від ТОВ «Екологія України» на свій картковий рахунок відкритий у цьому банку /а.с. 27-30/.

05.06.2013 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з проханням перерахувати заробітну плату та належні йому при звільненні виплати на зарплатну картку АТ «Златобанк» вказавши її номер /а.с. 25/.

Але повний розрахунок при звільненні відповідач провів тільки 29.10.2013 року перерахувавши заборгованість по заробітній платі за березень та квітень 2013 року /а.с. 59, 60/.

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати за час її затримки, а саме по день фактичного розрахунку, підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що в день звільнення позивач ОСОБА_2 не з'явився за нарахованою заробітною платою, що вони не одноразово зверталися до ОСОБА_2 з проханням прибути на підприємство та отримати гроші, а тому їх вина у несвоєчасній виплаті відсутня, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці, особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права, також вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія України» - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді :