Справа № 459/5110/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року Червоноградський
міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді
Грабовського В.В.,

при секретарі
Бойко М.А.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Вандзьо О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійних захворювань, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 30 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійних захворювань. На
обгрунтування вимоги послався на те, що
з 19.01.1981 року по 22.07.1981 року навчався в
Червоноградському ГПТУ № 55. 10.08.1981 року
прийнятий підземним робочим очисного
вибою V розряду на шахту імені 25 з'їзду
КПСС. 10.11.1984 року звільнений у зв'язку з
переводом на шахту № 10
«Великомостівська». 19.11.1984 року
прийнятий підземним гірноробочим
очисного вибою V розряду на шахту № 10
«Великомостівська». 28.01.1987 року
переведений машиністом
породовидобувних машин VI розряду.
23.09.1996 року звільнений за власним
бажанням за ст.38 КЗпП України. 02.06.1998
року прийнятий підземним машиністом
гірничих виймальних машин VI розряду.
01.05.2000 року перекваліфікований на
підземного машиніста гірничих
виїмкових машин. 19.06.2003 року звільнений
по ст.40 п.2 КЗпП України у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, які перешкоджають виконанню
даної роботи. У зв'язку з тривалою
роботою в особливо шкідливих та тяжких
умовах праці в нього погіршився стан
здоров'я, внаслідок чого він
неодноразово був змушений звертатися
за медичною допомогою. Довідкою МСЕК
від 23.07.2003 року встановлено III групу
інвалідності. Довідкою МСЕК від 26.05.2005
року позивачу встановлено
безтерміново 50% втрати професійної
працездатності внаслідок професійного
захворювання. Довідкою МСЕК від 26.05.2005
року останньому безтерміново
встановлено III групу інвалідності.

Представник відповідача подав
заперечення на позовну заяву, в якій
зазначає, що підставою для
відшкодування моральної шкоди може
бути висновок лікаря-психіатра
лікувально-профілактичного закладу
або лікарсько-консультаційної чи
медико-соціальної експертної комісії
про стрес, якого зазнав потерпілий у
результаті трудового каліцтва чи
професійного захворювання, чи їх
наслідків, про депресію чи інші
негативні вияви стану потерпілого.
Також зазначає про пропущення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав та пояснив, що
пропрацював під землею 21 рік. Про
шкідливі умови праці знав. Вказує на те,
що в результаті стількох років праці на
шахті постійно лікується, на що
витрачає багато коштів. Просить позов
задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та пояснив,
що внаслідок багаторічної роботи на
шахті позивач отримав професійні
захворювання. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала,
посилаючись на обставини, викладені у
запереченні на позовну заяву. Просить
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою
позивача останній з 19.01.1981 року по 22.07.1981
року навчався в Червоноградському ГПТУ
№ 55. 10.08.1981 року прийнятий підземним
робочим очисного вибою V розряду на
шахту імені 25 з'їзду КПСС. 10.11.1984 року
звільнений у зв'язку з переводом на
шахту № 10 «Великомостівська». 19.11.1984
року прийнятий підземним гірноробочим
очисного вибою V розряду на шахту № 10
«Великомостівська». 28.01.1987 року
переведений машиністом
породовидобувних машин VI розряду.
23.09.1996 року звільнений за власним
бажанням за ст.38 КЗпП України. 02.06.1998
року прийнятий підземним машиністом
гірничих виймальних машин VI розряду.
01.05.2000 року перекваліфікований на
підземного машиніста гірничих
виїмкових машин. 19.06.2003 року звільнений
по ст.40 п.2 КЗпП України у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, які перешкоджають виконанню
даної роботи.

У зв'язку з тривалою роботою в
особливо шкідливих та тяжких умовах
праці позивач був змушений звертатися
за медичною допомогою, що
підтверджується копіями наявних у
справі медичних документів.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2
№ 008041 від 23.07.2003 року ОСОБА_1
встановлено 35 % втрати професійної
працездатності - хронічний бронхіт.

Відповідно до довідки МСЕК серії
ЛВА-1 № 120743 від 23.07.2003 року позивачу
встановлено III групу інвалідності.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2
№ 009185 від 26.05.2005 року останньому
безтерміново встановлено 50% втрати
професійної працездатності, з яких: 35 % -
повторно від 27.05.2003 року (хронічний
бронхіт), 15% - встановлено вперше від
29.03.2005 року.

Як видно із довідки МСЕК серії
ЛВА-1 № 136614 від 26.05.2005 року позивачу
безтерміново встановлено III групу
інвалідності.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 2 статті 153
Кодексу законів про працю України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування моральної
шкоди визначається законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23
ЦК України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або і інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
установлено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо.
Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини справи та
правові положення, на думку суду,
свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, що потягло за собою
професійні захворювання, а отже, про
право позивача на її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві
моральної шкоди підтверджується також
наявними у справі копіями медичних
документів та знаходить своє пояснення
згідно із вищевказаними положеннями
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування моральної шкоди (суму її
компенсації), судом ураховано тяжкість
завданої позивачеві моральної шкоди,
глибину, тривалість та характер
моральних та фізичних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість, стан
його здоров'я, тяжкість професійного
захворювання, настання у зв'язку з цим
негативних змін у його житті,
необхідність лікування, втрату у
зв'язку з цим життєвих зв'язків,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, що вимагає від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обсяг втрати
позивачем працездатності унаслідок
профзахворювань, що становить 50 %, з
яких: 35 % - встановлено повторно від
27.05.2003 року (хронічний бронхіт), 15% -
встановлено вперше від 29.03.2005 року.

При цьому суд виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Посилання представника
відповідача на пропуск позивачем
строку позовної давності є
безпідставними, оскільки відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю (тобто і на вимогу про
відшкодування моральної шкоди) позовна
давність не поширюється. Аналогічні
роз'яснення надані у п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

Тому суд вважає, що сума
компенсації спричиненої позивачеві
моральної шкоди повинна складати 10000,00
грн.

Щодо вимоги про стягнення 30000,00
грн., то суд вважає, що така належним
чином не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Решта доводів представника
відповідача стосовно заперечення
факту завдання позивачеві моральної
шкоди спростовуються вищенаведеними
висновками суду.

Таким чином, позов
задовольняється частково у межах,
зазначених вище.

Керуючись: ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_1
10000 (десять тисяч),00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійних захворювань.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський