Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22ц/778/425/14
Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Коваленко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі
представника Бутта Ігоря
Анатолійовича на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», треті особи:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Національний банк України в особі
Запорізького обласного управління
Національного банку України, про
визнання кредитного договору №9-1802-088А
від 01.08.2008 року частково недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» про визнання кредитного
договору №9-1802-088А від 01.08.2008 року
частково недійсним, у якому просив суд
визнати недійсними пункти 2.1, 3.3, 3.8, 3.9, 4.1
та 4.6 Кредитного договору №9-1802-088А від 01
серпня 2008 року, щодо використання
грошових коштів у іноземній валюті,
зокрема у сумі 26 180 доларів США, як
предмет договору та його обов'язку
щомісяця проводити погашення кредиту у
іноземній валюті, зокрема, у сумі 436,33
доларів США; зобов'язати відповідача
провести дії із переведення предмету
Договору кредиту №9-1802-088А від 01.08.2008
року, а також по його зобов'язанню за
цим договором проводити погашення
кредиту з іноземної валюти «долар США»
на валюту України «гривню» та
продовжити дію Кредитного договору до
01.08.2015 року; зобов'язати відповідача
зробити перерахунок платежів,
здійснених ним по виконанню умов
Кредитного договору №9-1802-088А від 01
серпня 2008 року і зарахувати у виконання
умов Договору здійснені ним платежі в
період із 01.08.2008 року по теперішній час;
зобов'язати відповідача розробити
графік погашення його заборгованості
за Кредитним договором №9-1802-088А від 01
серпня 2008 року на термін до 01.08.2015 року
рівними щомісячними платежами у валюті
кредитного договору - гривні України.

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду із клопотанням про
забезпечення позову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2013
року заяву про забезпечення позову
задоволено.

Накладено арешт шляхом заборони
вчиняти дії по реалізації на аукціоні
автомобіля марки CHEVROLET модель EPICA LA69L,
тип легковий седан, 2008 року випуску,
колір білий, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_2/НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1 до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з вказаною
ухвалою, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
в особі представника Бутта І.А. подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду та
постановити ухвалу, якою відмовити у
забезпеченні позову.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2
статті 307 ЦПК України, за наслідками
розгляду скарги на ухвалу суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати ухвалу і постановити нову
ухвалу.

Згідно з пунктом 2 частини 1
статті 312 ЦПК України, розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави для її застосування.

Дослідивши доводи заяви
позивача щодо необхідності вжиття
заходів забезпечення позову, суд
першої інстанції вважав, що невжиття
заходів забезпечення позову
унеможливить виконання майбутнього
судового рішення, тому наклав арешт
шляхом заборони вчиняти дії по
реалізації на аукціоні автомобіля
марки CHEVROLET модель EPICA LA69L, тип легковий
седан, 2008 року випуску, колір білий,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2/НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 і., який
належить позивачу до розгляду справи
по суті.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки судом допущено
порушення норм процесуального закону.

Виходячи зі змісту статей 152-154 ЦПК
України забезпечення позову слід
розуміти як вжиття судом заходів для
охорони матеріально-правових
інтересів позивача, які гарантують
реальне виконання прийнятого за його
позовом позитивного рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про
практику застосування судами
Цивільно-процесуального законодавства
при розгляді заяв про забезпечення
позову" зазначено, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. А також вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Згідно з частинами 1,3 статті 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Тобто, з огляду на вимоги ст. 151 ЦПК
України арешт накладається судом лише
за умови, що майно та грошові кошти
належать відповідачу.

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 152 ЦІПК України позов
забезпечується забороною вчиняти
певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами. Так,
співмірність, зокрема, полягає у тому
щоб засіб забезпечення відповідав
предмету позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.08.2008 року між позивачем та ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» укладений
кредитний договір про надання
споживчого кредиту №9-1802-088А, за умовами
якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 26
180 доларів США строком по 01.08.2013 року.

В забезпечення виконання умов цього
договору між позивачем та відповідачем
укладено договір застави автомобіля
№9-1802-0882 від 01.08.2008 року.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2010
року звернуто стягнення на предмет
застави - автомобіль марки CHEVROLET модель
EPICA LA69L, 2008 року випуску.

На підставі цього рішення 12.01. 2012 року
Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ
було відкрито виконавче провадження.

24.01.2012 року державним виконавцем
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
складено акт опису та арешту майна, а
саме: транспортного засобу автомобіля
марки CHEVROLET модель EPICA LA69L, тип легковий
седан, 2008 року випуску, колір білий,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2/НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
переданий на відповідальне зберігання
іншій особі.

Таким чином, спірний автомобіль є
заставним майном та був внесений до
реєстру обтяжень рухомого майна, на яке
було звернуто стягнення в межах
виконавчого провадження ще до
постановлення оскаржуваної ухвали про
забезпечення позову та накладення
арешту на цей автомобіль. Отже, на
момент постановлення ухвали про
забезпечення позову вказаний
автомобіль знаходився у заставі Банку
та описаний і арештований державним
виконавцем.

Предметом цього судового розгляду є
вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсними
пунктів 2.1, 3.3, 3.8, 3.9, 4.1 та 4.6 Кредитного
договору №9-1802-088А від 01 серпня 2008 року,
тобто спір немайнового характеру, без
застосування наслідків недійсності
правочину.

Проте, вид забезпечення позову -
накладення арешту шляхом заборони
вчиняти дії по реалізації на аукціоні
автомобіля марки CHEVROLET модель EPICA LA69L,
тип легковий седан, 2008 року випуску,
колір білий, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_2/НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1 до розгляду справи по суті,
зазначений у заяві, не співмірний з
заявленими вимогами та не є
передумовою, направленою на можливість
виконання рішення суду у випадку
задоволення позову про визнання
частково недійсним договору кредиту.

При цьому суд, в порушення вимог ст. 210
ЦПК України, не вмотивував як
накладення арешту шляхом заборони
вчиняти дії по реалізації на аукціоні
автомобіля може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду про
визнання договору кредиту частково
недійсним. Адже, рішення суду пов'язане
із задоволенням такого позову не
потребує вчинення будь-яких дій із
спірним автомобілем.

Крім того, наклавши арешт шляхом
заборони вчиняти дії по реалізації на
аукціоні автомобіля, суд фактично
зупинив виконання заочного рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 17.12.2010 року про звернення
стягнення на предмет застави -
автомобіль марки CHEVROLET модель EPICA LA69L, 2008
року випуску, що суперечить
роз'ясненням п.2 Постанови Пленуму ВСУ
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 року,
в якому зазначено, що недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 4
цієї Постанови, при вирішенні питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

За таких обставин, ухвалу судді про
забезпечення позову не можна визнати
законною та обґрунтованою, оскільки
вона не відповідає вимогам
процесуального закону, тому підлягає
скасуванню на підставі пункту 2 статті
312 ЦПК України з постановленням нової
ухвали про відмову у задоволенні заяви
ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі
представника Бутта Ігоря
Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 25
листопада 2013 року у цій справі
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4
про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: