Справа № 466/4199/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Невойта П.С.

при секретарі с/з
Бішко Б.М.

за участю представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові у залі суду справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Шевченківського районного відділу
Державної міграційної служби у м.Львів
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку та зустрічної заявою ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житлом, -

установив:

24.06.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4
Шевченківського районного відділу
Державної міграційної служби у
м.Львові про виз-нання ОСОБА_4, 1978 р.н.
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1, зобов'язання
Шевченківського районного відділу
Державної міграційної служби у
м.Львові зняти ОСОБА_4, 1978 р.н. з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою та стягнення з судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що 27.11.2009 року між
ним та відповідачкою був
зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4. у них
народився син ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_5
донька ОСОБА_6. 04.08.2009 р. шлюб між ними
був розірваний.

Під час шлюбу вони спільно з дітьми
проживали у двох квартирному будинку
за адресо: АДРЕСА_1. 27.04.2012 р. між ним на
відповідачем був укладений договір про
поділ майна подружжя, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
(реєстровий №576), відповідно до якого
йому та відповідачу належить по 1/2
ідеальній частці спірної квартири.
21.05.2012 року ОСОБА_4 на підставі договору
дарування подарувала свою частку
квартири дітям, однак залишилась
зареєстрованою у спірній квартирі і
виписуватись з квартири не бажає, хоча
з того часу не проживає в ній, не
оплачує комунальні послуги та не
зберігає особистих речей. Факт не
проживання відповідача в квартирі
підтверджується актами ЛКП «Янів-405».

09.07.2014 року відповідач ОСОБА_4
звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житлом.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог зазначає, що спірна квартира була
придбана у шлюбі, право власності на
житло було зареєстроване на її ім'я.
Після розірвання шлюбу вона з дітьми
залишились проживати у їхній квартирі,
оскільки іншого повноцінного житла
вона не мала і не має. Їхні сімейні
відносини з ОСОБА_3 не склались через
постійні сварки, гучні скандали із
нецензурною лайкою та
рукоприкладством на очах у дітей, після
розірвання шлюбу нічого не змінилось.
Так, після чергової сварки колишній
чоловік силою викинув її з дому. З того
часу вона з дітьми проживає в
помешканні її матері про, що свідчить
довідка з місця проживання про склад
сім'ї і прописку ЛКП «Янів-405» від 03.07.2014
року. З того часу ОСОБА_3 не дає їм
можливості проживати у спірному
помешканні у зв'язку із чим 16.06.2014 року
вона була змушена звернутись в
Шевченківський РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області із відповідною
заявою. Оскільки позивач за первісним
позовом безпідставно намагається
визнати її втратившою право
користування житлом та чинить
перешкоди у його користуванні вимушена
звернутись до суду із зустрічним
позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позов підтримав, а зустрічний
заперечив та пояснив, що він не
проживає разом з ОСОБА_4, однак їх діти
мають доступ до квартири та можуть у
ній проживати. В останнє судове
засідання не прибув, хоча належним
чином був повідомлений, а тому суд
вважає, що розгляд справи слід
завершувати у його відсутності.

Представник ОСОБА_2, який діє на
підставі договору про надання правової
допомоги від 20.02.2014 р. (а.с.12), первісний
позов підтримав, покликаючись на
мотиви викладені в позові та просив
позов задовольнити у задоволенні
зустрічного позову просив відмовити.

Відповідача ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
заперечила, просила у їх задоволенні
відмовити. Підтримала зустрічний
позов, давши пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, просила
зустрічний позов задовольнити.

Представник відповідача
Шевченківського районного відділу
Державної міграційної служби у
м.Львові в судове засідання не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив. Суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, показання
свідків, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів слід відмовити в повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розір-вали, про що 04 серпня 2009 року
Шевченківським відділом реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
актовий запис за № 241 та видано
свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.3).

Під час спільного подружнього життя в
подружжя народились син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25-26).

27.04.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір про поділ майна
подружжя, посвідчений приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_7, який
зареєстровано в реєстрі за №576 (а.с.5).

Після чого ОСОБА_4 21.05.2012 року на
підставі договору дарування
посвідче-ного приватним нотаріусом
ЛМНО ОСОБА_7, який зареєстровано в
реєстрі за №827 (а.с.6) подарувала свою
частку квартири АДРЕСА_1 на праві
спільної часткової власності по 1/4
частці кожному з дітей, що
стверджується долученими до
матеріалів справи копією договору
дарування 1/2 частки квартири та копіями
витягів про державну реєстрацію прав
(а.с.6-9).

Згідно представленої позивачем
довідки ЛКП «Янів-405» від 15.09.2014 року №108
вбачається, що позивач та відповідач
разом з дітьми зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_4
зареєстрована за даною адресою як
колишній власник з 16.04.2008 року.

З актів від 02.09.2014 р., 04.12.2013 р. (а.с.9,10),
складених позивачем та від 17.02.2014 р.,
складного ЛКП «Янів-405» (а.с.11)
вбачається, що ОСОБА_4 у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає та при огляді
житлових кімнат її особистих речей не
виявлено.

З показань у судовому засіданні свідка
ОСОБА_10, який проживає у цьому ж будинку
у квартирі №1 вбачається, що колишня
дружина позивача не проживає у
квартирі АДРЕСА_1 приблизно 3 роки. За
цей час він за даною адресою не бачив і
дітей.

Свідок ОСОБА_11 будучи у суді також
повідомив, що за місцем проживання
ОСОБА_3 він колишньої дружини не
зустрічас 2-3 роки та підписував акт про
її непроживання.

Свідок ОСОБА_12 дала показання про те, що
вона підписувала акт про непроживання
ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 та
підтверджує факт непроживання. Щодо
дітей, то вона їх бачила кілька разів з
мамою цього літа біля будинку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві; до початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову (ст.ст.3, 10, 31 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви вбачається, що
ОСОБА_3 просить визнати відповідача
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням з підстав,
передбаче-них ст.ст. 71,72 Житлового
кодексу Української РСР. Як вбачається
з матеріалів справи під час розгляду
справи у суді позивач підставу позову
не змінював. Викладені у позовній заяві
і встановлені судом обставини вказують
на те, що правовідносини сторін
регулюються ст. 405 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що розглядаючи позові вимоги
з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК
Української РСР, суд вийде за межі
заявлених позовних вимог, чим порушить
норми процесуального права, тому у
задоволені первісного позову слід
відмовити.

Щодо вимог зустрічного позову, то слід
зазначити наступне.

Під час розгляду справи за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на її користь на утримання
дітей (справа № 1328/8310/12), судом
встановлено, що станом на час розгляду
справи діти проживали разом з мамою за
адерсою: АДРЕСА_2.

З акту ЛКП «Янів-405» від 03.07.2014 року №224
вбачається, що ОСОБА_4, 1978 р.н. разом з
дітьми ОСОБА_5, 2000 р.н. та ОСОБА_6, 2007 р.н.
зареєстровані але не проживають за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Як зазначено у довідці ЛКП «Янів-405» від
03.07.2014 року №1828 ОСОБА_4, 1978 р.н. проживає
без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.22).

Згідно довідки Міської дитячої
клінічної лікарні від 21.03.2013 року
ОСОБА_5 був на прийомі у приймальному
відділені з приводу отриманих забоїв
поперекового та грудного відділу спини
(а.с.24).

З висновку експерта №495 від 21.03.2013 року
вбачається, що у малолітнього ОСОБА_5
виявлені синці на правій руці і на
лівій нозі, які утворились від дії
тупих предметів або при ударах до
таких, могли виникнути за 3-5 діб до
огляду, можливо і 19 березня 2013 року та
відносяться до легкого тілесного
ушкодження (а.с.20).

З пояснень у судовому засіданні ОСОБА_4,
19.03.2013 року ОСОБА_3 побив їхнього сина
ОСОБА_9 та наніс йому легкі тілесні
ушкодження, з приводу чого вона
зверталася до міліції.

Сторони у судовому засіданні не
заперечили того факту, що на день
звернення з первісним позовом діти
проживали з мамою за адресою: АДРЕСА_2.
Під час розгляду справи сторони у
справі припускалися образ та
намагалися наговорити один на одного. З
приводу неналежної поведінки, судом
неодноразово оголошувалося
попередження ОСОБА_3 Як матеріалами
справи, так і під час розгляду справи
було встановлено, що між колишнім
подружжям існують неприязні стосунки,
а відтак задоволення позову в частині
не чинити перешкод у користуванні
квартирою 3 на вул.Сосенка, 4 у м.Львові,
що є фактичним вселенням відповідача
ОСОБА_4 у дану квартиру, негативно
вплине на розвиток дітей та їх
навчання.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що у задоволенні зустрічного
позову слід відмовити.

Оскільки у позовних вимогах
відмовлено, то судові витрати,
понесені сторонами слід залишити за
ними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в:

у первісному та зустрічному позові -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт