Справа №
Провадження № 2/550/33/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року
смт. Чутове

Чутівський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Ланни Я.О., за
участю секретаря - Байрачної Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Чутове
справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и в :

ПАТ "Дельта Банк" (надалі - Банк), який є
правонаступником ТОВ "Комерційний Банк
"Дельта", звернувся з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 30.10.2007 р. між Банком та Відповідачем
був укладений кредитний договір №
003-16054-301007, згідно якого Банк відкрив
Відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1 з
сумою ліміту кредитування 867,45 грн. для
розрахунків за товари з щомісячним
погашенням кредиту шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії. Кредитування Рахунку в межах
кредитної лінії здійснюється протягом
364 календарних днів. Своє зобов"язання
по поверненню кредиту Відповідач
повністю не виконав та має
заборгованість в розмірі 3750,86 грн., яку
просять стягнути з Відповідача.

Представник Позивача в позовній заяві
просив справу розглянути у його
відсутності, позов підтримав та проти
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши, що заборгованість
по кредиту була погашена в 2009 році. Крім
того, просить відмовити в задоволенні
позову в зв*язку із спливом строку
позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення відповідача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив, що 30.10.2007 р. між ТОВ
"Комерційний Банк "Дельта",
правонаступником якого є ПАТ "Дельта
Банк", та ОСОБА_1, що змінила прізвище на
«ОСОБА_1» в зв*язку із реєстрацією
шлюбу, був укладений кредитний договір
№ 003-16054-301007 (надалі - Договір), згідно
якого Банк надав Відповідачу картковий
рахунок НОМЕР_1 з сумою ліміту
кредитування 30000 грн. для розрахунків
за товари чи послуги з щомісячним
погашенням кредиту шляхом відкриття
відновлюваної відкличної кредитної
лінії, та отримав від Банку платіжну
картку, на рахунку якої було 3 000 грн.

Згідно п. 1.4 укладеного між сторонами
Договору від 30.10.2007 р. кредит був
наданий на строк 364 календарних дня - по
28.10.2008 р.

Відповідно до п. 1.5 Договору кредитні
кошти та власні кошти Відповідач
повинен був використовувати для
розрахунків за товари, що
придбаваються Відповідачем у суб"єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання Відповідачем своїх
зобов"язань перед Банком за цим
договором, здійснення інших операцій,
передбачених Договором.

Свої зобов'язання по поверненню
кредиту та платі за його користування
Відповідач повністю не виконав і
згідно Розрахунку Банку має
заборгованість в розмірі 3750 грн. 86 коп.

Згідно п. 23 ст. 1 Закону України "Про
захист прав споживачів" споживчий
кредит - це кошти, що надаються
кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції.

При цьому споживач, відповідно до п. 22
ст. 1 зазначеного Закону, - це фізична
особа, яка купує, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов"язаних із
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов"язків найманого
працівника.

Головною ознакою у набутті статусу
споживача є спосіб витрачання коштів
для власних потреб. Договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем і споживачем, відповідно
до якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов"язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов"язується повернути їх
разом із нарахованими відсотками.

Таким чином, відповідно до умов п. 1.5
Договору, кредит, який був наданий
Відповідачу згідно Договору, є
споживчим.

Строк дії укладеного між сторонами
Договору, згідно п. 1.4 Договору, 364
календарних дня - по 28.10.2008 р.

У п. 5.2 Договору зазначено, що Договір
набуває чинності з дати його укладання
Сторонами та діє до повного виконання
Сторонами зобов"язань за цим Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов"язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами ( ч. 1 ст. 252 ЦК
України). Разом з тим із настанням
певної події, яка має юридичне
значення, законодавець пов"язує термін,
який визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252
ЦК України).

Суд вважає, що п. 5.2 Договору суперечить
як вимогам п. 1.4Договору, де строк
виконання зобов"язання чітко
визначений - 364 календарних дня, так і
вимогам Цивільного кодексу України -
умова Договору про його дію до повного
виконання Позичальником зобов"язань за
цим Договором не є встановленням
строку припинення Договору, оскільки
це не відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 та ч. 1
ст. 252 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що у Банку
виникло право пред"явити позов до
Відповідача щодо стягнення
заборгованості за кредитом з 29.10.2008 р.
протягом наступних 3 років.

Минув строк позовної давності і з часу
отримання ліміту Кредитної лінії в
сумі 867,45 грн. (платіжний період,
відповідно до розрахунку Банку,
зазначено починаючи з 01.09.2009), яку
зазначає в позовній заяві позивач.

Банк відправив позов до Відповідача
поштою 20.12.2013 р., який надійшов до суду
24.12.2013 р.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про
захист прав споживачів" кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Крім того, у п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. зазначено, що,
враховуючи положення п. 7 ч. 13 с. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв"язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов задоволенню не підлягає,
оскільки Позивач звернувся до суду
після спливу позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212, 213,
215 ЦПК України, ст.ст. 251, 252, 256, 261, 267 ЦК
України, ст.ст. 1, 11 Закону України "Про
захист прав споживачів", суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Чутівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк, з дня його
проголошення, апеляційної скарги, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
в той же строк з дня отримання копії
цього рішення .

Головуючий