АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4125/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2458/К/14 Ваврушак Н.М.
Категорія № 26 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Трофименко О.О.

за участі: позивача ОСОБА_2, представника відповідача Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування шкоди, завданою смертю батька, в якому просила стягнути з відповідача на її корить 50000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що її батько ОСОБА_4 в період з 1946 року по 1996 рік працював на різних посадах в ПАТ «Кривбасзалізрудком». В 1962 року йому було встановлено професійне захворювання та втрата працездатності 45% з 1992 року. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або каліцтвом від 12 червня 2013 року, встановлений причинний зв'язок з професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 7000,00 грн., а також судові витрати на користь держави в розмірі 243,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на неповноту дослідження обставин справи та неврахування обсяг моральних страждань позивача внаслідок смерті її батька.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове ,яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що позивачка по справі не має статусу дитини, вона на момент смерті свого батька проживала окремо від нього, нею не доведено факту отримання від батька матеріальної допомоги. У зв'язку з чим, на думку представника відповідача, на позивача не розповсюджується вимоги ст. 1168 ЦК України. Також вважає, що до спірних правовідносин не належить застосовувати вимоги ст. 153 КЗпП України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що в період з 1946 року по 1996 рік батько позивача ОСОБА_2, ОСОБА_4, працював на різних посадах на шахті «Новая» у відділі капітального будівництва Рудоуправління ім. Кірова об'єднання «Кривбасруда» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат).

У зв'язку з тривалою працею в умовах впливу шкідливих факторів у батька позивача виникло захворювання - сидеросилікоз, емфізема легень ІІ стадії, легенева недостатність ІІ ступеню, яке в 1962 році було визнано професійним захворюванням.

З 1992 року згідно довідки МСЕК (а.с.15) батькові позивача було встановлено 45% втрати працездатності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Відповідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або каліцтвом від 12 червня 2013 року, встановлений причинний зв'язок з професійним захворюванням (а.с.16)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що смертю її батька ОСОБА_4 внаслідок професійного захворювання їй завдано моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з характеру і тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, тяжкості захворювання, істотності вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, конкретних обставин, що наступили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2 доводиться дочкою ОСОБА_4 (а.с.8).

У зв'язку зі смертю батька позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона втратила рідну, добру, турботливу людину, у зв'язку з чим така втрата є для позивача неймовірно болісною. За життя батько позивача надавав їй моральну та матеріальну підтримку. Крім того, перед його смертю позивач була свідком його страждань і мук. Внаслідок викладеного позивач зазнала тяжкої моральної травми. Отже, смерть батька вимагає від неї додаткових зусиль на організацію свого життя.

У зв'язку з чим, за наявності доказів причинно-наслідкового зв'язку між смертю батька позивача та встановленням йому професійного захворювання, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що позивач не має статусу дитини, у зв'язку з чим не має права на відшкодування моральної коди, спростовуються вимогами ст. 1168 ЦК України та матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що на позивача не розповсюджуються вимоги ст. 1168 ЦК України та ст. 153 КЗпП України, оскільки професійне захворювання батька позивача виникло до набрання законної сили діючими ЦК України та КЗпП України, не приймаються колегією суду до уваги, оскільки предметом спору є завдання моральної коди смертю батька позивача в 2013 року.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються до уваги, оскільки вони є незгодою з висновкам суду по оцінці доказів та зводяться до їх переоцінки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 213,214 ЦПК України правильно визначився з характером правовідносин, оскільки дочка померлого має право на відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст.ст.1167, 1168 ЦК України.

З розміром моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача колегія суддів погоджується, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням душевних страждань позивача. У зв'язку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: