Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/2135/14-ц
інст. Мокрецький В. І.
Доповідач Забродський М. І.
18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Житомирської
головуючого судді:
суддів:
Заполовського В.Й., Шевчук А.М.
судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за надану освітню
за апеляційною скаргою Відкритого
міжнародного університету розвитку
на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 06
листопада 2014 року,-
У травні 2014 року Відкритий міжнародний
університет розвитку людини «Україна»,
(надалі Університет) звернувся до суду
із вказаним позовом та просив стягнути
з ОСОБА_2 борг в сумі 6385,23 грн. і судові
витрати в розмірі 243,60 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що з
відповідачкою 11 жовтня 2012 року було
укладено договір, відповідно до якого
позивач зобов'язувався надати ОСОБА_2
освітню послугу, а вона в свою чергу
зобов'язувалася своєчасно сплатити
кошти за ці послуги в розмірах та у
строки, що встановлені договором.
Згідно укладеного договору термін
навчання становив 4 роки, а вартість
освітньої послуги складала 20 000 грн.
Проте ОСОБА_2 умови договору не
виконувала і наказом від 28 лютого 2014
року №14-с «Про зміни в контингенті
студентів» відрахована з дня видачі
наказу зі складу студентів заочної
форми навчання за порушення умов
Відтак сума боргу за освітні послугу
складає 6385,23 грн.
Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 06 листопада
2014 року відмовлено в задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі Університет
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, без повного і
всебічного з'ясування всіх обставин
справи та без належної оцінки доказів.

Зокрема, районним судом не враховано,
що після закінчення першого курсу
ОСОБА_2 було переведено на другий курс і
про припинення свого навчання в
університеті письмової заяви вона не
подавала.

Крім того, суд не врахував, що
відповідачка навчалася на заочній
формі навчання, яка не передбачає
щоденного відвідування занять.

ОСОБА_2 отримувала освітню послугу та
зобов'язувалася за неї сплачувати
кошти в розмірах та у строки
передбачені договором, а навчальний
заклад у свою чергу надавав таку
послугу відповідно до вимог
законордавства у сфері освіти.

Судом першої інстанції не враховано, те
що ОСОБА_2 сама порушила умови договору
про навчання, а тому зобов'язана
відшкодувати вартість наданої
освітньої послуги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції 11
жовтня 2012 року між Університетом та
ОСОБА_2, яка у зв'язку з укладенням
шлюбом змінила прізвище на ОСОБА_2
укладено договір №12094 про
навчання(а.с.5-6,8).

Предметом цього договору було те, що за
кошти відповідачки Університет
зобов'язувався здійснити навчання її
за освітньо-кваліфікаційним рівнем
«Бакалавр» та надати освітню послугу
на рівні стандартів освіти. ОСОБА_2
зобов'язувалася вносити плату за таку
послугу і щорічно сплачувати суму
інфляції в розмірах та строки,
встановлені договором.

Ціна договору складається з вартості
освітньої послуги та суми інфляції.
Вартість освітньої послуги становить
20000 грн. та розподіляється пропорційно
по місяцях (термін навчального року 10
місяців). Розмір витрат здійснюється по
навчальних роках - 2012-2013 рік 4000 грн.,
2013-2014 рік 5334 грн., 2014-2015 рік 5334 грн., 2015-2016
рік 5334 грн. та 2016-2015 рік 5334 грн.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено в договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України
визначено, що коли договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язується оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки
та порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_2 навчалася на заочній формі
навчання в Університеті. Після
закінчення першого курсу 2012-2013
начального періоду на наступну сесію,
яка мала розпочатися у січні 2014 року,
вона не з'явилася, внаслідок чого 28
лютого 2014 року була відрахована зі
складу студентів другого курсу(а.с.9).

Отже, суд першої інстанції правильно
вважав, що відповідачка не отримувала
освітніх послуг, за період нарахованої
позивачем заборгованості, оскільки
Університет не надав доказів по
отримання нею таких послуг.

Виходячи з наведеного, рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального права. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і на правильність його
рішення не впливають.

Тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Відкритого
міжнародного університету розвитку
людини «Україна» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 06 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: