У х в а л а

13 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д. суддів:
Лесько А.О., Мазур Л.М., Матвєєвої О.А.,
Черненко В.А. розглянувши
заяву ОСОБА_1, подану її представником
ОСОБА_2, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
Віньковецької селищної ради
Віньковецького району Хмельницької
області , треті особи: державний
нотаріус Віньковецької державної
нотаріальної контори - Макарова Надія
Володимирівна, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про визнання недійсним правочину та
витребування майна,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1
недійсним; визнати незаконним та
скасувати рішення Віньковецької
селищної ради № 34 від 30 жовтня 2008 року в
частині прийняття у комунальну
власність домоволодіння по АДРЕСА_1 і
надання дозволу на приватизацію ОСОБА_4
та витребувати на її користь спірний
будинок від Віньковецької селищної
ради.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
30 березня 1998 року між нею та
Хмельницьким обласним державним
підприємством електрозв'язку
«Хмельницьктелеком», правонаступником
якого є ПАТ «Укртелеком», було укладено
договір купівлі - продажу житлового
будинку АДРЕСА_1. Зазначала, що вказанй
договір необхідно визнати недійсним,
оскільки під час укладення договору в
нотаріальній конторі були присутні
вона з своїм чоловіком - ОСОБА_8, та
ОСОБА_4, який пояснив їй, що будинок
купується для нього, а кошти за цим
договором будуть сплачені до кінця
квітня 1998 року. ОСОБА_9, який мав
підписувати договір купівлі - продажу
будинку, в нотаріальній конторі не
було. Наприкінці червня 1998 року ОСОБА_4
повідомив, що гроші за будинок
перераховано на відкритий на ім'я
ОСОБА_1 рахунок в банку. Пізніше ОСОБА_4
відмовився купувати будинок, а тому
просив кошти повернути йому на рахунок.
Надалі відносно ОСОБА_4 була порушена
кримінальна справа за ч. 2 ст. 192 КК
України, яка була закрита, а його
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із дією акта
амністії. Кошти відповідачем по
сьогоднішній день не сплачені. На її
думку, будинок підлягає поверненню їй
від Віньковецької селищної ради,
оскільки ПАТ «Укртелеком» не мало
права передавати його у власність ради,
тому що договір купівлі - продажу є
недійсним.

Рішенням Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 23 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду

Хмельницької області від 11 вересня 2013
року, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. ст. 48, 64, 65 ЦК УРСР 1963 року.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, заявник
наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року,
якою рішення апеляційного суду
Полтавської області від 6 березня 2012
року залишено без змін;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012
року, якою рішення Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 31 травня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 28 вересня 2010
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції;

- рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року, яким рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 11 квітня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову в частині
визнання права власності на кватиру
відмовлено, в іншій частині рішення
суду залишено без змін;

- постанову Вищого господарського суду
України від 15 грудня 2011 року, якою
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12 вересня 2011
року залишено без змін.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з᾽?ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту доводів, наведених заявником,
в обґрунтування заяви та поданих нею
копій ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року,
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року та постанови Вищого
господарського суду України від 15
грудня 2011 року не вбачається наявних
ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2013 року у зв'язку з
неоднаковим застосуванням судами ст.
ст. 48, 64, 65 ЦК УРСР 1963 року.

Крім того, слід зазначити, що згідно із
п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012
року, якою скасовано рішення судів
нижчих інстанцій і передано справи на
новий розгляд, не може бути предметом
перегляду в порядку, передбаченому
главою 3 розділу V ЦПК України, і на неї
не може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком», Віньковецької селищної
ради Віньковецького району
Хмельницької області , треті особи:
державний нотаріус Віньковецької
державної нотаріальної контори -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання недійсним правочину та
витребування майна за заявою ОСОБА_1,
поданою її представником ОСОБА_2, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді: О.А.
Лесько

Л.М. Мазур

О.А. Матвєєва

В.А. Черненко