Провадження №2/748/791/14
Єдиний унікальний № 748/2689/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року

м. Чернігів

Чернігівський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника органу опіки та
піклування Деснянської районної у м.
Чернігові ради - Ларченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення суду в місті
Чернігові цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просить
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в спілкуванні з сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити наступні
способи його участі у спілкувані та
вихованні дитини: систематичні
побачення за місцем фактичного
проживання дитини кожний вівторок з 10
год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., в суботу з 10 год.
00 хв. до 12 год. 00 хв. та в день народження
сина з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв..

Позов мотивовано тим, що після
розірвання шлюбу між сторонами, з
відповідачем залишився проживати їх
спільний син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Оскільки відповідач усілякими
способами перешкоджає його
спілкуванню із дитиною, він звернувся
із даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з"явився,
надав повноваження на представлення
своїх інтересів своєму представнику -
ОСОБА_1 ( а.с.15-16).

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Після оголошеної перерви в судове
засідання не з"явилася, надала через
канцелярію суду заяву про розгляд
справи у її відсутність, позов
підтримує.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечувала, пояснила, що
позивач не цікавиться дитиною,
протягом останього року ні разу до
дитини не приходив, матеріальну
допомогу дитині не надавав. Проти
спілкування позивача з дитиною на
даний час заперечує, вказуючи на те, що
він вживає наркотичні засоби шляхом
куріння. Також заперечує проти того,
щоб позивач спілкувався з дитиною за
місцем проживання дитини, посилаючись
на конфлікт, який виник у неї з
позивачем у 2013 році, який свідчить про
не адекватну поведінку її колишнього
чоловіка, який в період їх сварки вибив
двері в її квартирі. В задоволенні
позову просила відмовити.

Представник органу опіки та піклування
Деснянської районної у м. Чернігові
ради - Ларченко О.М. в судовому
засіданні посилалася на висновок
органу опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6, яка є рідною сестрою позивача,
пояснила, що позивач протягом
останього року три рази намагався
приходити до дитини, але, зі слів брата
їй відомо, що з дитиною він так і не зміг
побачитися, так як двері ніхто не
відкрив. Також зазначила, що брат при
ній п"ять разів телефонував до
відповідачки, але вона не відповідала
на дзвінки. Охарактеризувала позивача
з позитивної сторони, стверджує, що
наркотичні засоби, він не вживає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він має дружні відносини зі
сторонами по справі. Чи спілкується
позивач з дитиною, йому не відомо. Знає,
що рік назад, позивач в зв"язку з
сімейною сваркою, вибив двері в
квартирі відповідача. Зі слів позивача
знає, що він бажає спілкуватися з
дитиною. З приводу вживання позивачем
наркотичних засобів, йому нічого не
відомо.

Свідок ОСОБА_8, який є батьком
відповідачки, пояснив, що донька
заперечує проти спілкування позивача з
дитиною так як останій вживає
наркотичні засоби. Про вживання
позивачем наркотичних засобів він
дізнався зі слів доньки. Також він
знаходив у його колишнього зятя
наркотичні зособи.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Декларація прав дитини,
проголошена Генеральною Асамблеєю
Організації Об'єднаних Націй від 20
листопада 1959 року, як принципове
положення визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст. 9 Конвенції про
права дитини, держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки не піклуються про дитину.

Крім того, ст. 18 вказаної
Конвенції визначає, що батьки несуть
основну відповідальність за виховання
дитини. Найкращі інтереси дитини є
предметом їх основного піклування.

Дитини, яка розлучена з одним із
батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Рівність прав та обов'язків
батьків щодо дитини закріплена ст. 141 СК
України. Той з батьків, з ким вона
проживає, не має права перешкоджати
другому з батьків здійснювати свої
батьківські права, якщо його
спілкування з дитиною не завдає шкоди
її фізичному та психічному здоров"ю,
моральному розвитку.

Одночасно, ч.3 ст. 157 СК України
передбачає обов'язок батьків, котрі
проживають окремо, брати участь у
вихованні дитини і мають право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України
суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що сторони
розірвали шлюб, від якого мають спільну
дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає разом із матір'ю ОСОБА_2.

Відповідно доположень ч. 4, 5 ст. 19 СК
України при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини обов'язковою є участь органу
опіки та піклування. При цьому орган
опіки та піклування подає до суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків які бажають
брати участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Деснянської районної ради,
наданого в ході розгляду справи,
запропоновано встановити наступний
графік спілкування ОСОБА_4 з малолітнім
сином - ОСОБА_5: щовівторка з 10-00 год. до
12-00 год.; у суботу з 10-00 год. до 12-00 год. та
у день народження дитини з 12-00 год до 15-00
год.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об`єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оцінивши зазначений висновок
органу опіки та піклування та беручи
його до уваги встановлені обставини
при вирішенні спору по суті, суд
приходить до наступного.

З позовної заяви вбачається, що
позивач просить визначити його участь
у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема у наступний
спосіб: систематичні побачення в кожні
вівторок з 10.00 до 12.00 год, в суботу з 10-00
год. до 12-00 год та в день народження
дитини з 12.00 до 15.00 год, на території
фактичного проживання дитини.

Зазначена позовна вимога
підлягає частковому задоволенню,
оскільки запропоновані батьком
способи участі у вихованні дитини є
передчасними та таким, що можуть
порушити нормальний режим
життєдіяльності дитини, враховуючи вік
дитини, потреби в забезпеченні певного
режиму, усталеного порядку харчування
(з врахуванням вікових особливостей та
стану здоров'я дитини), відпочинку,
дотримання особистої гігієни та
іншого.

При вирішенні зазначеного
питання, суд виходить з наявних у
матеріалах справи та досліджених судом
письмових доказів про те, що позивач
має позитивні характеризуючи дані, має
бажання приймати активну участь у
вихованні дитини, враховуючи його
особисту прихильність до сина,
психологічну прив'язаність й бажання
бути батьком для нього, те, що таке
спілкування не перешкоджатиме
нормальному розвитку дитини,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи відповідача, що позивач не
цікавиться дитиною, вживає наркотичні
засоби шляхом куріння, веде себе
неадекватно не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
спротовуються довідками КЛПЗ
"Обласного наркологічного диспансеру",
Чернігівської обласної
психоневрологічної лікарні, згідно
яких ОСОБА_4 на обліку у лікаря
психіатра та в наркологічному
диспансері, не перебуває, показами
свідка ОСОБА_7, який підримує дружні
стосунки з обома сторонами по справі, а
тому є незацікавленою стороною когось
одного із сторін.

Суд не приймає до уваги пояснення
свідка ОСОБА_8 про вживання позивачем
наркотичних засобів, оскільки вважає
його зацікавленою особою зі сторони
відповідача. Проте, що позивач має
бажання приймати активну участь у
вихованні дитини свідчить те, що він із
цим питанням звертався до органу опіки
і піклування, де було винесено рішення
08 квітня 2013 року про відстрочку
розгляду його питання до досягнення
дитиною річного віку ( а.с.7). Про бажання
позивача спілкуватися з дитиною
свідчать і покази свідка ОСОБА_7

Вирішуючи питання щодо
доцільності обов'язкової присутності
матері під час зустрічей батька з
сином, суд виходить з віку дитини та те,
що дитина постійно протягом останього
року проживає з матір"ю і з батьком не
спілкувалася.

Крім того, суд виходить з того, що
при встановленні позивачу годин участі
у вихованні та спілкуванні з сином з
деяким корегуванням необхідно
враховувати інтереси дитини, стан
здоров'я та вік.

Таким чином, враховуючи викладене
вище, ставлення батька до дитини, його
бажання приймати участь у вихованні
сина, вік дитини (2 роки), факт
постійного проживання дитини протягом
останнього року з матір'ю, висновок
органу опіки та піклування, суд вважає
за необхідне задовольнити вимоги
позивача частково та встановити
побачення позивача з сином кожної
суботи з 10.00 год. до 12.00 год.

Що ж стосується вимоги позивача
про надання йому можливості двічі на
тиждень спілкуватися з дитиною за
місцем фактичного проживання дитини,
то дана вимога, на погляд суду, не може
бути задоволена на даний час
враховуючи вік дитини та те, що у сторін
наявні неприязні відносини, конфлітні
ситуації, що негативно може впливати на
дитину.

На думку суду, задоволенням даної
вимоги будуть порушені перш за все
інтереси малолітньої дитини.

При цьому суд вважає, що в
подальшому, при досягненні дитиною
старшого віку, батько не позбавлений
можливості знову порушити питання про
можливість спілкування з дитиною.

Також суд не знаходить підстав
для задоволення позову в частині
побачення на день народження дитини, з
огляду на наступне.

При вирішенні справ даної
категорії, судом мають бути ураховані
як інтереси самої дитини відповідно до
положень ст. 159 СК України, так і
інтереси кожного з батьків, направлені
як на реалізацію їх прав, передбачених
ст. ст. 151, 153 СК України, так і виконання
обов'язків, визначених ст. 150 СК України.

Позивач просить визначити час
побачень із сином в день його
народження з 12.00 до 15.00 год.

Суд вважає, що дана вимога не
може бути задоволена, так як є
несправедливою перш за все по
відношенню до дитини та ОСОБА_2,
оскільки в данному випадку будуть
порушені права матері дитини, а також,
можливо, і права самої дитини, яка має
право на святкування свого дня
народження в звичному колі, в
присутності матері, інших членів
родини, які піклуються та приймають
участь у вихованні та спілкуванні з
дитиною, зокрема це бабусі та дідусі. До
того ж в разі встановлення такого
порядку буде порушено звичайний
розпорядок дня дитини, оскільки, дитина
ще знаходиться в тому віці, коли спить в
денні години доби.

За наведених вище обставин суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 150, 157, 164 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та у
її вихованні, задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_2 не перешкоджати
позивачу брати участь у вихованні та
вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити наступний спосіб участі
ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2: один раз на
тиждень - у суботу з 10-00 год. до 12-00 год., з
можливістю спільного відпочинку у
межах м.Чернігова за попередньою
домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2, в
присутності матері, та з урахуванням
стану здоров"я дитини.

В задоволені решти позовних вимог,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С.П.
Меженнікова