№ 2/243/271/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді
Сидоренко І.О.

при секретарі
Писаренко Є.М.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 8 Слов'янського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
приміщенням, усунення перешкод у
користуванні приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку
користування приміщенням та вселення.
Дана позовна заява мотивована тим, що
позивач ОСОБА_1 є співвласником
квартири за адресою: АДРЕСА_1. Шлюб між
ним та відповідачкою ОСОБА_3 розірвано
на підставі рішення Слов"янського
міськрайонного суду від 24.01.2012 року.
Після розірвання шлюбу у позивача з
відповідачкою ОСОБА_3 склалися
неприязнені стосунки, у зв"язку з чим
вона чинить позивачу перешкоди у
користуванні квартирою, змінила замки
та не пускає його до помешкання.
Позивач ОСОБА_1 фактично позбавлений
можливості користуватися та володіти
своєю часткою квартири. Дана квартира
складається з чотирьох кімнат
загальною площею 81,2 кв.м., житловою
площею 48,2 кв.м., в тому числі кімната № 3
згідно плану 17,1 кв.м., кімната № 4 - 8,0
кв.м., кімната № 9 - 11,5 кв.м., кімната № 8 -
11,6 кв.м., кухні 9,5 кв.м., ванної кімнати 2,8
кв.м., вбиральні 1,3 кв.м., коридору 11,2
кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м., балконом
2,2 кв.м., лоджії 5,6 кв.м.

Просить суд встановити наступний
порядок користування квартирою:

Виділити позивачу в користування
кімнату № 4 площею 8,0 кв.м., кімнату № 9
площею 11,5 кв.м., ОСОБА_4 виділити в
користування кімнату № 8 площею 11,6
кв.м., ОСОБА_3 виділити в користування
кімнату № 3 площею 17,1 кв.м. Кухю, ванну
кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану
шафу, балкон та лоджію залишити у
спільному користуванні. Також позивач
просить суд зобов'язати ОСОБА_3 не
чинити перешкод у користуванні
квартирою та вселити його в дану
квартиру.

Відповідно до письмового заперечення
ОСОБА_3 позовні вимоги вона вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
позивач самостійно із власної
ініціативи виселився із спірного
житлового приміщення та знявся з
реєстрації, вивіз всі свої речі на
теперішній час мешкає та
зареєстрований за іншою адресою з
новою сім»єю, відповідачка перешкод в
користуванні квартирою йому не чинить,
позивач має комплект ключів від
квартири, оригінали документів на
квартиру. Крім того, відповідачка
ОСОБА_3 не заперечує виділенню в
користуванні частини приміщень, що
відповідає його частці у праві
власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
надав пояснення та зазначив, що після
розірвання шлюбу в нього залишилися
ключі від квартири, однак потрапити в
квартиру він не має можливості,
оскільки в другій двері змінений замок.
В спірній квартирі він не проживав
півтора року, так як має напружені
стосунки з відповідачкою ОСОБА_3 та
вона чинить йому перешкоди у
користування квартирою. В нього
залишилися ключі від квартири, але
відкрити двері ними він не може.
Відповідач ОСОБА_4 перешкод у
користуванні квартирою йому не чинить.
За даною адресою позивач не
зареєстрований, але є власником 1/3
частки квартири.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2
надав пояснення та зазначив, що в
квартирі, право власності на 1/3 частину
якої належить позивачу, змінений замок,
у зв'язку з чим позивач звертався до
правоохоронних органів. За
користування комунальними послугами в
спірній квартирі виникла
заборгованість, тому співвласникам
квартири необхідно визначити порядок
користування квартирою для
пропорційної оплати комунальних
платежів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
надала пояснення та зазначила, що
перешкод в користуванні квартирою
позивачу вона не чинить, замок в двері
був замінений, оскільки він вийшов з
ладу. Крім того, у позивача є ключ, який
підходить до замків у двох дверях.
Стосунків з позивачем вони ніяких не
підтримують, після розірвання шлюбу
позивач жодного разу не приходив,
потрапити в квартиру не намагався. В
спірній квартирі позивач не
зареєстрований з 04.12.2012 року, з
реєстрації знятий добровільно. Також,
відповідачка зазначила, що фактично
вона користується кімнатою під номером
8, просить суд виділити їй в
користування таку кількість
квадратних метрів квартири, яка буде
відповідати розміру її частки у
спільній власності.

Представник відповідача, адвокат
ОСОБА_5 в судовому засіданні надав
пояснення та зазначив, що ОСОБА_3
перешкоди у користуванні квартирою
позивачу не чинить, просив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
надав пояснення та зазначив, що у його
батьків - позивача ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу склалися неприязнені стосунки,
комплект ключів від квартири позивач
має, замок в двері був відповідачкою
ОСОБА_3 змінений, але ключ від першої
двері підходить до другої двері.

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності від 08 липня 2008 року, виданого
Слов"янською міською радою позивачу
ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4
належить квартира АДРЕСА_1 в рівних
частках на праві спільної часткової
власності.

Як вбачається з витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
19472160 від 09.07.2008 року право власності на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано: 1/3 частина за
ОСОБА_3, 1/3 частина за ОСОБА_7 та 1/3
частина за ОСОБА_1

Таким чином, суд доходить до висновку,
що позивач є власником 1/3 частки
спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного
кодексу України, власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Частиною 1
ст. 319 Цивільного Кодексу України
зазначено, що, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно ст.150 Житлового Кодексу України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частку будинку),
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд.

На підставі аналізу зазначених норм
права, суд доходить до висновку, що
позивач як власник житла має право
користуватися та розпоряджатися своєю
часткою в спільній частковій
власності.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, відповідачкою ОСОБА_3 був
змінений замок у вхідній двері
квартири. Про зміну замка позивач
повідомлений не був, як і не був
повідомлений про те, що ключ, який
залишився у нього підходить до двері, в
якій змінений замок. Тому, суд доходить
до висновку, що відповідачка ОСОБА_3
чинить перешкоди в користуванні
позивачем квартирою та вважає що
вимога про зобов'язання відповідача
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні 1/3 частиною квартири
підлягає задоволенню.

Також, суд доходить до висновку, що
вимога позивача про вселення в
квартиру задоволенню не підлягає,
оскільки в судовому засіданні не
доведено, що позивач вживав заходи щодо
вселення в дану квартиру та що
відповідачі по справі перешкоджали
йому у вселенні. Отже, суд доходить до
висновку, що дана вимога є передчасною.

При визначенні порядку користування
квартирою суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з технічної
характеристики квартира складається з
чотирьох житлових кімнат, житловою
площею 48,2 кв.м., у тому числі: кімната
площею 17,1 кв.м. (№ 3), кімната площею 8,00
кв.м. (№ 4), кімната площею 11,6 кв.м.(№ 8),
кімната площею 11,5 кв.м. (№9), кухні
площею 9,5 кв.м., ванній кімнати площею 2,8
кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору
площею 11,2 кв.м., вбудованої шафи площею
0,4 кв.м., балкону площею 2,2 кв.м., лоджії
площею 5,6 кв.м.

Приймаючи до уваги, що дана
чотирьохкімнатна квартира належить на
праві приватної власності трьом
власникам, суд позбавлений можливості
виділити власникам в користування
житлові кімнати у чіткій відповідності
до розміру частки в спільній власності.
Тому при вирішенні цього питання суд
керується принципом справедливості,
добросовісності та розумності,
закріплених в п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та
вважає за необхідне виділити в
користування співвласникам квартири
ізольовані кімнати, площі яких
приблизно є рівними.

В судовому засіданні встановлено, що
фактично відповідачка ОСОБА_3
користується ізольованою кімнатою
площею 11,6 кв.м. (згідно плану № 8), інші
власники на дану кімнату не
претендують, тому суд доходить до
висновку, що ОСОБА_3 необхідно залишити
в користуванні саме цю кімнату.

Як вбачається з Плану квартири, кімната
площею 8,00 кв.м. під № 4 розташована
поряд з кімнатою площею 11,6 кв. м. під № 8,
тому суд вважає за необхідне дану
кімнату також виділити в користування
відповідачці ОСОБА_3

При вирішенні питання щодо виділення в
користування ізольованих кімнат
позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_4,
суд приймає до уваги, що неприязнених
стосунків між ними немає, перешкоди в
користуванні ОСОБА_4 ОСОБА_1 не чинить. З
довідки ОСББ «Гудок» вбачається, що за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та
фактично проживає ОСОБА_4, ОСОБА_1
реєстрації за цією адресою не має. Крім
того, як вбачається зі свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_4
одружений.

Статтею 150 Житлового Кодексу України
встановлено, що громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частку
будинку), користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей.

Отже, суд доходить до висновку, що
кімнату площею 17, 1 кв. м. (№3), необхідно
виділити в користування ОСОБА_4, а
кімнату меншою площею - 11,5 кв.м. (№ 9)
необхідно виділити в користування
позивачу ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 317, 319, 358 ЦК України, 150 ЖК
України, ст. ст. 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_4
про визначення порядку користування
приміщенням, усунення перешкод у
користуванні приміщенням та вселення
задовольнити частково.

Виділити в користування ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно плану ізольовану
кімнату № 9 площею 11,5 кв. м.

Виділити в користування ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ізольовану кімнату № 3
площею 17,1 кв. м.

Виділити в користування ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ізольовані кімнати № 8
площею 11,6 кв. м., № 4 площею 8,0 кв. м.

Залишити в загальному
користуванні кухню № 2, 9,5 кв.м., ванну
кімнату № 6 2,8 кв.м., вбиральню № 7 1,3
кв.м., коридор № 1 11,2 кв.м., вбудовану
шафу № 5 0,4 кв.м., балкон 2,2 кв.м. та лоджію
5,6 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
не чинити перешкод у користуванні
власністю, а саме 1/3 частиною квартири
АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя Слов"янського

міськрайонного суду

І.О.Сидоренко