АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/196/14
Справа: № 2014/4620/2012
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової
Л.А.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 21 жовтня 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення суми та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк»,
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про зміну договору про
надання споживчого кредиту та заставу
автомобіля шляхом зменшення
процентної ставки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року позивач - Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі: ПАТ «Дельта Банк») звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, у якому
вказував на те, що 20 липня 2007 року між
банківською установою - Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (на теперішній час: ПАТ
«УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2
було укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 (далі:
Кредитний договір № 0), згідно
якого останньому для придбання
автомобіля на умовах строковості,
платності та забезпеченості було
надано кредит у сумі 32 000,00 дол. США (що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ на
той час становило 161 600,00 грн.) з
кінцевим строком його повернення 20
липня 2014 року та сплатою щомісячних
процентів за користування кредитними
коштами в розмірі 12,50 % річних.

За умовами зазначеного Кредитного
договору позичальник ОСОБА_2
зобов'язувався погашати
заборгованість за кредитом та
сплачувати проценти за користування
кредитними коштами щомісячними
ануїтетними платежами згідно
обумовленого сторонами графіка
погашення кредитної заборгованості.

Банківська установа АКІБ «УкрСиббанк»
свої договірні зобов'язання за
Кредитним договором № 0 від
20.07.2007 року виконала в повному обсязі,
надавши позичальнику ОСОБА_2 кредит у
вищезазначеному розмірі.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
Договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого від
первісного кредитора - ПАТ
«УкрСиббанк» до нового кредитора ПАТ
«Дельта Банк» в порядку, обсязі та на
умовах, визначених цим Договором,
перейшли права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
укладеними між первісним кредитором та
позичальниками, в тому числі, й право
вимоги за Кредитним договором № 0
(реєстраційний номер Договору в
системі обліку банку № 1) від
20.07.2007 року, позичальником за яким є
відповідач ОСОБА_2

Однак, позичальник ОСОБА_2 узяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує
та порушує умови кредитного договору
щодо погашення заборгованості за
кредитом, а також сплати відсотків за
користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим станом на 15 листопада 2012
року утворилась значна кредитна
заборгованість, загальний розмір якої
становить 45 524,37 дол. США (в еквіваленті
за офіційним курсом НБУ - 373 579,47 грн.) та
складається із заборгованості по тілу
кредиту - 25 904,25 дол. США (в еквіваленті
за офіційним курсом НБУ - 207 052,67 грн., з
яких прострочена заборгованість - 71
001,50 грн.), заборгованості зі сплати
процентів за користування кредитними
коштами - 19 620,12 дол. США (в еквіваленті
за офіційним курсом НБУ - 156 823,62 грн., з
яких прострочена заборгованість - 41
391,43 грн.) та простроченої
заборгованості зі сплати процентів за
користування кредитними коштами - 1 213,96
дол. США (в еквіваленті за офіційним
курсом - 9 703,18 грн.), яка мала місце на
момент укладення 09.02.2009 року між
кредитором - АКІБ «УкрСиббанк» та
позичальником ОСОБА_2 Додаткової угоди
№ 1 до Кредитного договору № 0,
відповідно до якої було зменшено
розмір щомісячного ануїтетного
платежу на погашення кредиту,
встановлено новий графік його
погашення та перенесено кінцеву дату
повернення запозичених кредитних
коштів до 21.07.2016 року.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що позичальник ОСОБА_2 у
добровільному порядку повертати
новому кредитору у зобов'язанні - ПАТ
«Дельта Банк» запозичені грошові кошти
не бажає та на письмову вимогу банку
погасити існуючу кредитну
заборгованість не реагує, позивач - ПАТ
«Дельта Банк» просив суд у примусовому
порядку достроково стягнути з
відповідача на його користь існуючу
кредитну заборгованість у
вищезазначеному розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 заявлених до нього
позивачем - ПАТ «Дельта Банк» вимог не
визнав, та заперечуючи проти їх
задоволення вказував на те, що 20 липня
2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк»,
дійсно був укладений Договір про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу в розмірі 32 000,00
дол. США, що за офіційним курсом НБУ
дорівнювало 161 600,00 грн.

На даний, отриманий у банківській
установі кредит він придбав автомобіль
«MITSUBISHI-Lancer» 2007 року випуску за
договором № 0707-05026 з ТОВ «Ніко-Україна»,
на придбання якого кредитодавець АКІБ
«УкрСиббанк» перерахував продавцю ТОВ
«Ніко-Україна» 89 595,00 грн., тобто
різниця між сумою отриманого кредиту і
вартістю придбаного автомобіля
складає 72 005,00 грн., які він, позичальник
фактично не отримував і про місце
знаходження цих грошей, які хтось
незаконно привласнив (чи то АКІБ
«УкрСиббанк», чи то ТОВ «Ніко-Україна»),
йому невідомо.

Крім того, 07.01.2009 року у м. Києві
належний відповідачу автомобіль, який
був придбаний за кредитні кошти, був
викрадений невідомими особами, в
зв'язку з чим він, відповідач втратив
можливість одержувати дохід від
експлуатації цього транспортного
засобу та належним чином виконувати
свої зобов'язання перед кредитором
щодо своєчасного погашення кредиту та
сплати відсотків за користування
кредитними коштами.

При цьому відповідач ОСОБА_2 звернувся
до суду із зустрічним позовом до АКІБ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», у
якому посилаючись на зазначені ним
вище обставини, у тому числі й на
неможливість виконувати свої
договірні зобов'язання за Кредитним
договором № 0 від 20 липня 2007 року з
об'єктивних причин - викрадення
належного йому автомобіля, придбаного
за кредитні кошти, просив суд на
підставі ст. 652 ЦК України змінити цей
Кредитний договір, укладений між ним та
АКІБ «УкрСиббанк», шляхом зменшення
процентної ставки за користування
кредитними коштами з 12,50 % річних до 2,50 %
річних.

Ухвалою Зміївського районного суду
Харківської області від 30 квітня 2013
року зустрічний позов ОСОБА_2 був
прийнятий до спільного його розгляду з
первісним позовом ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 21 жовтня 2013
року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»
задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ПАТ «Дельта Банк»
кредитну заборгованість за Кредитним
договором № 0 (реєстраційний
номер в системі обліку банку № 1)
від 20 липня 2007 року в загальному
розмірі 373 579,47 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» судом першої інстанції
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, відповідач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
це судове рішення в частині, що
стосується задоволення позовних вимог
ПАТ «Дельт БАНК», та ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні цих позовних вимог.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги відповідач ОСОБА_2 посилається
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, та порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті
заявлених банківською установою вимог.

Зокрема, апелянт вказує на те, що з
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 20 липня 2007 року,
укладеного між ним та АКІБ
«УкрСиббанк», він не ознайомлювався, як
не ознайомлювався й з договором №
0707-000011 від 17.07.2007 року купівлі-продажу
легкового автомобіля марки «MITSUBISHI-Lancer»
2007 року випуску, укладеного між ним та
ТОВ «АвтоБізнес Україна», підписавши
ці договори не читаючи, позаяк ці
договори були підписані ним під
впливом омани та шахрайства з боку
малознайомої йому особи - Олега, який
обіцяв придбати йому автомобіль марки
«MITSUBISHI-Lancer» 2007 року випуску всього за 18
000,00 дол. США, а також працівників АКІБ
«УкрСиббанк» та ТОВ «АвтоБізнес
Україна», які приховали від нього
дійсний розмір отриманого кредиту та
дійсну вартість придбаного за кредитні
кошти автотранспортного засобу.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія не
вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд
першої інстанції ухвалив|постановивши|
рішення з додержанням| вимог|
матеріального і процесуального| права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
вирішуючи цивільно-правовий спір по
суті заявлених позовних вимог,
районний суд повно й всебічно дослідив
обставини справи, представлені докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин та закон їх
регулюючий.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів.

За приписами ст. 510 ЦК України сторонами
у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, зокрема -
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), а також в
інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника.

Правовідносини з надання кредиту
регулюються параграфом 2 главою 71
Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
«Позика» глави «Позика, кредит,
банківський вклад», якщо інше не
встановлено параграфом 2 «Кредит» і не
випливає із суті кредитного договору.
Викладене міститься у статті 1054
Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань
передбачені ст. 526 ЦК України. Згідно
вказаної правової норми зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610
ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язань
передбачені ст. 611 ЦК України. За
змістом цієї правової норми у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Наслідки порушення договору
позичальником встановлені ст. 1050 ЦК
України.

Згідно з частиною 2 вказаної правової
норми, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з ростроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася (тобто,
залишку боргу в цілому), та сплати
процентів.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції правильно керувався
зазначеними нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, умовами укладеного між
АКІБ «УкрСиббанк» та позичальником
ОСОБА_2 Договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 20 липня 2007 року та
Додатковою угодою № 1 до цього договору
від 09.02.2009 року, а також Договором
купівлі-продажу прав вимог за
кредитами від 08.12.2011 року, укладеним між
продавцем - ПАТ «УкрСиббанк» та
покупцем - ПАТ «Дельта Банк», а тому
встановивши факт неналежного
виконання позичальником ОСОБА_2 своїх
договірних зобов'язань, що
підтверджується наданими банківською
установою письмовими доказами, в тому
числі й розрахунком кредитної
заборгованості позичальника ОСОБА_2,
розмір якої останнім будь-яким чином не
спростований, обґрунтовано
задовольнив заявлені новим кредитором
позовні вимоги, стягнувши з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ПАТ «Дельта Банк» існуючу кредитну
заборгованість у вищезазначеному
розмірі та відмовивши у задоволенні
зустрічного позову позичальника
ОСОБА_2 за його безпідставністю.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що з
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 20 липня 2007 року,
укладеним між ним та АКІБ «УкрСиббанк»,
він не ознайомлювався, як не
ознайомлювався й з договором № 0707-000011
від 17.07.2007 року купівлі-продажу
легкового автомобіля марки «MITSUBISHI-Lancer»
2007 року випуску, укладеним між ним та
ТОВ «АвтоБізнес Україна», підписавши
ці договори не читаючи, позаяк ці
договори були підписані ним під
впливом омани та шахрайства з боку
третіх осіб, які приховали від нього
дійсний розмір отриманого кредиту та
дійсну вартість придбаного за кредитні
кошти автотранспортного засобу, то ці
доводи апелянта судова колегія оцінює
критично та відхиляє, виходячи з
наступного.

Як вбачається з п. 7.2 укладеного між
банківською установою - Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (на теперішній час: ПАТ
«УкрСиббанк») та позичальником ОСОБА_2
Договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 20 липня 2007 року,
згідно якого останньому для придбання
автомобіля на умовах строковості,
платності та забезпеченості було
надано кредит у сумі 32 000,00 дол. США (що в
еквіваленті за офіційним курсом НБУ на
той час становило 161 600,00 грн.),
підписанням цього Договору
Позичальник ОСОБА_2 підтвердив, що
повністю розуміє та вважає
справедливими щодо себе усі умови
Договору, свої права та обов'язки за
Договором і погоджується з ними.

Крім того, перед укладенням цього
Договору позичальник ОСОБА_2 отримав
від Банку інформаційний лист згідно
вимог законодавства України, зокрема,
Закону України «Про захист прав
споживачів», а отримавши оригінал
зазначеного Договору в той же день, на
протязі тривалого часу виконував свої
договірні зобов'язання щодо погашення
отриманого кредиту згідно з погодженим
сторонами графіком погашення
кредитної заборгованості без будь-яких
заперечень чи претензій до банківської
установи щодо розміру чи порядку
отримання кредитних коштів, шляхом
зарахування їх на поточний рахунок
Позичальника, відкритий у банківській
установі (а.с. 7-14, 15-17, 142-150).

При цьому судова колегія звертає увагу
й на те, що згідно п.п. 2.2, 2.4 Кредитного
договору обумовлена сторонами
вартість Предмету застави (190 117,00 грн.),
а саме легкового автомобіля марки
«MITSUBISHI-Lancer» 2007 року випуску, придбаного
Позичальником ОСОБА_2 на підставі
Договору купівлі-продажу № 0707-000011 від
17.07.2007 року, укладеного між ним та ТОВ
«АвтоБізнес Україна», відповідає
дійсній продажній вартості цього
транспортного засобу, придбаного
покупцем шляхом внесення попередньої
передоплати та подальшої оплати за
рахунок суми отриманого кредиту (а.с.
74-76, 77).

Крім того, підписанням 09 лютого 2009 року
Додаткової угоди № 1 до Договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 від 20
липня 2007 року, якою було встановлено
новий графік його погашення та
перенесено кінцеву дату повернення
запозичених кредитних коштів до 21.07.2016
року, позичальник ОСОБА_2 також
підтвердив свої зобов'язання за діючим
Кредитним договором без будь-яких
заперечень чи застережень щодо їх
обґрунтованості (а.с. 78-79).

Заслуговує уваги й надана
представником ПАТ «Дельта Банк» у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції заява/анкета заявника ОСОБА_2
від 04.07.2007 року, також власноручно
засвідчена останнім, що сума
запрошуваного ним у АКІБ «УкрСиббанк»
кредиту становила саме 32 000,00 дол. США, і
цей кредит був необхідний йому для
придбання в ТОВ «АвтоБізнес Україна»
транспортного засобу - легкового
автомобіля марки «MITSUBISHI-Lancer» ринковою
вартістю 190 117,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 є несуттєвими,
рішення суду, прийняте по суті
розглянутого цивільно-правового спору
не спростовують, і не дають підстав для
висновку| про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 21жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: