Справа № 740/5521/13-ц
Провадження № 2/740/69/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області
в складі: головуючої-судді Пантелієнко
при секретарі Філоненко О.В.,
з участю позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ніжині справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошової компенсації,-
Позивачка звернулась до суду з
позовом в якому просила стягнути з
відповідачки 6720 гривень у порядку
повернення сум сплачених за гараж та
витрачених на його ремонт.
У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та
пояснила, що є власницею ? частини
житлового будинку розташованого по
АДРЕСА_1 в м. Ніжині. Співвласником
іншої ? частини вказаного житлового
будинку є ОСОБА_3. Вказане житло
відповідачка успадкувала після смерті
чоловіка ОСОБА_4. За життя колишнього
власника ОСОБА_4, 25.11.2010 року позивачка
уклала з ним договір купівлі-продажу
цегляного гаражу розташованого біля
будинку, та віддала за гараж 3000
гривень. Крім того вона понесла
витрати на ремонт гаражу, так як
вважала гараж своєю власністю,
витративши на будматеріали 1720 гривень
та за роботу по ремонту 2000 гривень.
Після смерті ОСОБА_4 у січні 2012 року,
відповідачка заперечила її право
власності на спірний гараж та просила
звільнити його мотивуючи тим, що гараж
потрібен їй для власних потреб. Тому
вона просить суд стягнути з
відповідачки 6720 гривень у порядку
повернення сум сплачених за гараж та
витрачених на його ремонт, так як
ОСОБА_3 являється спадкоємцем ОСОБА_4 і
повинна задовольнити вимоги його
Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що проживала разом з ОСОБА_4 з 2008 року і
знає що останній дозволив
користуватися гаражем, який
розташований біля хати їх сусіду,
чоловіку позивачки. Останній проводив
ремонт в гаражі, так як гараж протікав
і в такому виді він не міг ним
користуватись. Питання про продаж
гаражу ніколи не стояло, так як його не
можна було продати та оформити окремо
від хати. Позивачка ніяких грошей за
гараж не давала. Після смерті ОСОБА_4
позивачка та її чоловік забажали щоб
гараж перейшов у їх власність, однак
вона цьому заперечує. Вона оформила
спадкові документи після смерті
ОСОБА_4, і на даний час розпорядилася
спадщиною оформивши договір дарування.
Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснив, що його дружина є
співвласницею ? частини будинку по
АДРЕСА_1. У 2009 році він особисто придбав
у ОСОБА_4 гараж віддавши останньому 3000
гривень. Після цього він придбав
будівельні матеріали і відремонтував
гараж та користувався ним зберігаючи
транспортний засіб. Разом з ОСОБА_4 вони
були у нотаріуса та мали намір оформити
угоду купівлі-продажу, але нотаріус у
цьому відмовила, а в МБТІ також
повідомили що це не можливо, бо гараж є
частиною будинку ОСОБА_4 і двір не
розділений. Вони з дружиною не вимагали
повернення грошей від ОСОБА_4, бо
останній тяжко захворів.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою сторін і була
присутня під час передачі грошей
ОСОБА_4 у 2008 році за гараж у сумі 3000
гривень. А через рік ОСОБА_5 почав
ремонт гаражу та міняв покрівлю. Вона
також знає що у 2010 році була написана
розписка про передачу грошей за гараж,
вона цю розписку бачила у ОСОБА_5.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив? що був добрим приятелем та
сусідом ОСОБА_4 , знає як, та коли,
покійний ОСОБА_4 власноруч будував
гараж. ОСОБА_4 нікому не продавав
гараж, бо користувався ним сам, а
пізніше дозволив користуватись
ОСОБА_5, так як вони були сусідами по
будинку. Він знає, що чоловік
позивачки ОСОБА_5, допомагав
ремонтувати покрівлю гаражу, але
ОСОБА_4 гараж сусіду не продавав, бо він
би про це знав. Після смерті ОСОБА_4
позивачка з чоловіком перешкоджали
ОСОБА_3 користуватись гаражем, тому на
її прохання він зрізав навісний замок,
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що знає про належність
гаражної будівлі, що біля хати,
покійному ОСОБА_4 ОСОБА_5, яким належить
друга половина хати, цей гараж
орендували у ОСОБА_4 і користувались
ним, тому якщо вони щось і ремонтували
в гаражі то у власних інтересах, бо за
оренду не платили. Після смерті ОСОБА_4
вони заволоділи його гаражем та
перегородили відповідачці прохід до
сараю, де утримувалась її птиця, та
чинять їй всілякі перешкоди.
Заслухавши пояснення сторін, свідків
та дослідивши письмові докази, які є
в матеріалах справи, суд приходить
до наступних висновків.
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно Ніжинського
міжміського бюро технічної
інвентаризації від 10.09.2003 року (а.с.5)
підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2
належить на праві приватної
власності по ? частині житлового
будинку АДРЕСА_1 у м. Ніжині.
З договору користування (а.с. 6),
посвідченого державним нотаріусом
Ніжинської міської державної
нотаріальної контори 26.03.1997 року,
вбачається, що до належної ОСОБА_4 на
праві власності ? частини будинку
відноситься цегляний гараж під
літерою «Г». Інша ? частина
житлового будинку належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
укладеного між нею та ОСОБА_9 12.02.2002
року та зареєстрованого в КП
«Ніжинське МБТІ» 04.03.2002 року, в якому
конкретно зазначено, які житлові та
нежитлові приміщення відносяться до
належної їй ? частини, до переліку
яких цегляний гараж не входить .
На даний час позивач посилаючись на ст.
1282 ЦК України просить суд стягнути з
відповідача 6720 гривень у порядку
повернення сум сплачених нею покійному
ОСОБА_4 за гараж та витрачених на ремонт
гаражу, так як відповідачка являється
спадкоємцем ОСОБА_4 і повинна
задовольнити вимоги його кредиторів.
Стаття 1282 ЦК передбачає, що спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.
Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 21.11.2012 року спадкоємцями
після смерті ОСОБА_4 є відповідачка
ОСОБА_3 та ОСОБА_10, при цьому ОСОБА_3
успадкувала 9/20 частин житлового
будинку, а ОСОБА_10 1/20 частину.
Позивачка в судовому засіданні
заперечила вимоги до ОСОБА_10,
мотивуючи таке рішення власним
розсудом.
На підтвердження своїх свічень про те,
що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25.11.2010 року
укладено договір купівлі-продажу
цегляного гаражу позивачкою надано
вказаний договір, що на а.с. 9 відповідно
до якого ОСОБА_11 (так вказано в
договорі) продав, а ОСОБА_2 придбала
цегляний гараж під літерою «Г», що
знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Ніжині.
Суд не може визнати наданий позивачем
документ належним доказом переходу
права власності на гараж, так як він
оформлений всупереч вимог ст.ст. 640 ч.3,
657 ЦК України, щодо форми договору та
моменту його укладення, нотаріального
посвідчення, а тому правова природа
його походження є сумнівною.
Крім того в матеріалах справи на
а.с 10 міститься заява ОСОБА_4
адресована Ніжинському міськвиконкому
в якій він просить допомогти юридично
оформити передачу належного йому
цегляного гаражу - ОСОБА_2. Вказана
заява датована 10.11.2011 року і в ній не
міститься жодних посилань на те, що між
сторонами 25.11.2010 року було укладено
договір купівлі-продажу спірного
Відповідно до листа виконкому
Ніжинської міської ради від 13.12.2013 року
(а.с. 22) ОСОБА_4 не звертався до
виконавчого комітету з заявою про
оформлення на ОСОБА_12. гаражної
З розписки , що на а.с. 13
вбачається, що ОСОБА_4 отримано від
ОСОБА_2 за придбаний нею цегляний
гараж гроші у сумі 3000 гривень 25
листопада 2011 року.
В то же час у договорі укладеному між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в п. 2.3 зазначено, що
повний розрахунок між ними виконаний
на час укладення угоди, тобто 25
листопада 2010 року і продавець отримав
Проаналізовані судом докази в
сукупності з поясненнями свідків,
даних в судовому засіданні, ставлять
під сумнів твердження позивачки про
передачу грошей за гараж ОСОБА_4,
оскільки суттєві обставини передачі
грошей, про які пояснювали свідки та
позивачка мали розбіжності в часі
передачі грошей, в місці де вони були
передані , в колі осіб, які були
присутні при передачі та в особі, яка їх
передавала ОСОБА_2 чи ОСОБА_5
Крім того, сам лише факт наявності
розписки про отримання ОСОБА_4 грошей
від ОСОБА_2 не може бути розцінено
судом як борг ОСОБА_4 перед позивачем,
оскільки дана розписка не містить
зобов'язання про їх повернення і не
надає ОСОБА_4 статусу боржника, а
позивачці статусу кредитора за
борговим зобов'язанням.
Як вбачається з рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 19.09.2013 року судом
задоволено вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
майном та зобов'язано ОСОБА_5 звільнити
цегляний гараж, який знаходиться в
домоволодінні за адресою м. Ніжин
АДРЕСА_1. Дане рішення сторонами не
оскаржувалось і на даний час набуло
З огляду на викладене суд вважає, що
позивачкою не доведено факт наявності
боргових зобов'язань ОСОБА_4 перед нею,
а тому вона не може бути визнана
кредитором спадкодавця.
Крім того, статтею 1281 ЦК України
передбачено, що кредитор спадкодавця
має право пред'явити вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину
протягом шести місяців від дня коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини. Кредитор, який не
пред'явив вимоги у встановлений строк
позбавляється права вимоги.
Оскільки сторони жили в одному
будинку, позивачка знала про
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4, знала коло його спадкоємців,
чого не заперечувала в судовому
засіданні, однак з позовом звернулась
лише через 23 місяці після відкриття
спадщини. У зв'язку з даною обставиною
позивачка не має права вимоги.
На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.
Керуючись ст.1281,1282 ЦК України, ст.212-215
ЦПК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення грошової компенсації
відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.Г.
Пантелієнко