АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2090/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 21 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. РІШЕННЯ
07 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцова В.
О.суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору
дарування недійсним та зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третіх осіб:
ОСОБА_9, приватний нотаріус ОСОБА_10 про
визнання договору дарування дійсним.

Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною
заявою до відповідачів про визнання
договору дарування недійсним. Свої
позовні вимоги обґрунтувала тим, що з
листопада 1995 року перебувала з ОСОБА_8 в
фактичних шлюбних відносинах. Рішенням
Чорнобаївського районного суду від 18
червня 2013 року шлюб між ними було
розірвано, проводиться розподіл
спільно нажитого в шлюбі майна.

27 лютого 2008 року між відповідачами було
укладено договір дарування грошей за
змістом якого, мати відповідача ОСОБА_9
подарувала її чоловікові гроші в сумі
65000 грн. за які він придбав автомобіль
Тойота д.н. НОМЕР_1 який на думку
позивача є майном набутим за час шлюбу
та підлягає розподілу.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_8 не
погоджується з поділом придбаного
транспортного засобу, оскільки вважає
автомобіль його особистою приватною
власністю, позивач вирішила звернутись
до суду з даними позовними вимогами.

ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічним
позовом в якому просить визнати
договір дарування коштів дійсними та у
відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 було відмовлено. Позовні вимоги
ОСОБА_8 було задоволено в повному
обсязі та визнано договір дарування
грошей укладеного 27 лютого 2008 року між
ОСОБА_9 та ОСОБА_8

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_11 просить рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 19 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта ОСОБА_6 - ОСОБА_11
про задоволення апеляційної скарги,
ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_12 про
безпідставність апеляційних вимог,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає, а тому
відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_6 починаючи з листопада 1995 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_8 Рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
18 червня 2013 року шлюб було розірвано.

Як вказує первісний позивач та
вбачається з матеріалів справи, що 27
лютого 2008 року між її чоловіком ОСОБА_8
та його матір'ю ОСОБА_9 було укладено
договір дарування грошових коштів у
розмірі 65 000 грн. (а.с.4). Згідно договору
ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_8 гроші в сумі
65000 грн., за які останній придбав
автомобіль Тойота д.н. НОМЕР_1.

Місцевий суд відмовляючи у задоволенні
первісного позову позивачці виходив з
того, що позивачкою ОСОБА_6 було
пропущено трирічний строк позовної
давності на звернення до суду з позовом
про визнання договору дарування
грошових коштів у розмірі 65 000 грн.,
укладеного 27 лютого 2008 року між її
чоловіком ОСОБА_8 та матір'ю останнього
ОСОБА_9

Проте, наведені висновки суду першої
інстанції є невірними виходячи з
наступних підстав.

Зокрема, у первісному позові позивачка
ОСОБА_6 ставила питання про визнання
договору дарування грошових коштів у
розмірі 65 000 грн., укладеного 27 лютого 2008
року між її чоловіком ОСОБА_8 та його
матір'ю ОСОБА_9 недійсним через
невідповідність його вимогам закону, а
саме у зв'язку з тим, що укладений
договір не посвідчений у нотаріальному
порядку.

Так, вірно частиною 5 ст. 719 ЦК України
передбачено, що договір дарування
валютних цінностей на суму, що
перевищує п'ятдесятикратний розмір
неподаткового мінімуму доходів
громадян укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню.

З наданого суду копії договору
дарування від 27 лютого 2008 року
вбачається, що останній укладений у
письмовій формі, проте нотаріально не
посвідчений (а.с.4).

Частинами 2 та 3 ст. 215 ЦК України
передбачено, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

У свою чергу ч.1 ст. 219 ЦК України
визначено, що у разі недодержання
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення одностороннього правочину
такий правочин є нікчемним.

Згідно з положеннями абз.2 п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» - нікчемний
правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом.

Ураховуючи наведене вище, суд першої
інстанції передчасно відмовив
позивачці у задоволенні її первісного
позову з підстав пропуску останньою
трирічного строку позовної давності
згідно положень ст.ст.257, 267 ЦК України,
оскільки укладений правочин від 27
лютого 2008 року щодо дарування грошових
коштів ОСОБА_9 ОСОБА_8 у розмірі 65 000 грн.
є недійсним через невідповідність його
вимогам закону (нікчемним) та не
потребує визнання його таким судом. А
тому, колегія суддів вважає, що у цій
частині необхідно ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
первісного позову ОСОБА_6 по суті за
його безпідставністю.

У свою чергу, підлягає скасуванню
оскаржуване рішення суду першої
інстанції щодо задоволення
зустрічного позову ОСОБА_8 про визнання
договору дарування дійсним з наступних
підстав.

Так, із зустрічної позовної заяви
вбачається, що ОСОБА_8 ставить питання
про визнання дійсним договору
дарування йому грошей в сумі 65 000 грн.,
який укладено 27 лютого 2008 року між ним
та його матір'ю ОСОБА_9 обґрунтовуючи
тим, що даний договір був укладений
відповідно до положень ст.719 ЦК України
з недотриманням вимог ч.5 даної статті,
а саме без нотаріального посвідчення
договору. Тому, позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_8 вважаючи, що сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами - текстом договору
дарування, і відбулося повне виконання
договору - реальна передача грошових
коштів, але третя особа за зустрічним
позовом - його мати ОСОБА_9 ухиляється
від його нотаріального посвідчення, і з
посиланням на ч.2 ст.220 ЦК України
просить визнати дійсним зазначений
договір.

Проте, місцевий суд, у супереч
наведених зустрічних позовних
задовольняючи даний позов ОСОБА_8, в
оскаржуваному рішенні зазначив, що
останній, як власник майна, відповідно
до ст.392 ЦК України може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, при
цьому, суд послався на положення ст.392;
ст.626, ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України, чим
фактично вийшов за предмет та підставу
позову.

Крім того, з пояснень позивача за
зустрічним позовом вбачається, що
першочерговою перешкодою для
нотаріального посвідчення укладеного
договору стала хвороба дарувальниці
ОСОБА_9, оскільки на момент підписання
договору в неї відбулося загострення
бронхіальної астми
інфекційно-алергічної форми з тяжким
перебігом. На підтвердження факту
хвороби, відповідачами було надано
довідку, яка міститься в матеріалах
справи (а.с.24). Проте, на думку колегії
суду дана обставина не є тією
обставиною, що перешкоджала
нотаріальному посвідченню договору
дарування, яка не залежала саме від
волі ОСОБА_9, у розумінні положень ч.2
ст.219 ЦК України.

У свою чергу, згідно з ч.4 ст.10 ЦПК
України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здісненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що
договір від 27 лютого 2008 року щодо
дарування грошових коштів у розмірі 65
000 грн. укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8
При цьому, останній у своєму
зустрічному позові покликається на те,
що зазначений договір не виконується
саме ОСОБА_9, а згідно поданого ним
зустрічного позову відповідачем
зазначено його колишню дружину ОСОБА_6,
яка не є стороною у договорі. Таким
чином з наведеного вбачається, що
поданий зустрічний позов заявлено до
неналежного відповідача.

Визнавши дійсним договір дарування
грошових коштів у розмірі 65 000 грн.
укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд
першої інстанції не залучив останню до
участі у справі в якості відповідача
(співвідповідача) та на порушення
ст.ст.11, 33 ЦПК України не роз'яснив
позивачу його право на подання заяви
про заміну відповідача (залучення
співвідповідача) за його позовом і не
вирішив питання про можливість після
заміни відповідача або залучення до
участі у справі співвідповідача за
клопотанням нового відповідача або
залученого співвідповідача провести
розгляд справи спочатку.

Статтею 303 ЦПК України визначені межі
розгляду справи апеляційним судом.
Зокрема, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд,
під час апеляційного перегляду справи,
позбавлений можливості здійснити
заміну неналежного відповідача.

Ураховуючи наведені вище обставини,
позовні вимоги й за зустрічним позовом
ОСОБА_8 про визнання договору дарування
дійсним задоволенню також не
підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права та ухвалено
рішення без додержанням положень
чинного законодавства, тому апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 19 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору
дарування недійсним та зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третіх осіб:
ОСОБА_9, приватний нотаріус ОСОБА_10 про
визнання договору дарування дійсним -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6
до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання
недійсним договору дарування.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_9,
приватний нотаріус ОСОБА_10 та визнати
недійсним договір дарування грошей
укладений 27 лютого 2008 року між ОСОБА_9
та ОСОБА_8.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :