Провадження № 2/258/3279/13
05 грудня 2013 року Кіровський
районний суд м. Донецька у складі:
головуючого судді - Леонова
при секретарі -
позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Кіровської районної в м.
Донецьку ради «про визнання права
власності в порядку спадкування»,-
Позивач звернувся до суду з позовом
уточненим під час розгляду справи до
ОСОБА_2, Кіровської районної в м.
Донецьку ради «про визнання права
власності в порядку спадкування». Свої
позовні вимоги мотивує наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки
ОСОБА_3. Після його смерті залишилося
спадкове майно - житловий будинок
АДРЕСА_1. Однак, в КП БТІ м. Донецька
даний житловий будинок не
зареєстрований, у зв'язку з чим
позивачка не може оформити свої
Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 були його дружина ОСОБА_4,
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мешкали разом зі
спадкодавцем та після його смерті
фактично вступили у володіння
Відповідачка ОСОБА_2 спадщину після
смерті батька не приймала, оскільки
спільно з ним не мешкала та заяви до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини не подавала.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
позивачки, ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1. Після її смерті залишилося
спадкове майно - 1/2 частина житлового
Спадкоємцями першої черги були
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_1 постійно проживала зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, а ОСОБА_2 подала до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини після спадкодавця,
однак остання в теперішній час на
спадщину не претендує.
У зв'язку з викладеним позивачка
вимушена звернутися до суду з даним
позовом, де просить визнати за нею
право власності в порядку спадкування
після батьків на житловий будинок
Позивач в судовому засіданні надала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві та просила позов
задовольнити у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлені у
встановленому законом порядку, однак
надала до суду заяву, де позовні вимоги
визнала в повному обсязі.
Представник Кіровської районної в м.
Донецьку ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання в
порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди
позивача ухвалює рішення про заочний
розгляд справи та прийняття по справі
заочного рішення, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки
ОСОБА_3, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2.
Після його смерті залишилося спадкове
майно - житловий будинок АДРЕСА_1, що
належав йому на підставі договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для індивідуальної
забудови житлового будинку від 21.06.1962
року, реєстр № 4568. Однак, в КП БТІ м.
Донецька даний житловий будинок не
Як вбачається з довідки КП БТІ м.
Донецька № 257647 від 18.09.2013 року, згідно
архівних матеріалів справи № 6/8467 за
даними обстеження станом на 12.10.2012 року
будови і споруди, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 в КП БТІ м. донецька
проінвентаризовані на ім'я ОСОБА_3 на
підставі договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для індивідуальної забудови
житлового будинку від 21.06.1962 року,
реєстр № 4568.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК України та
Законом України від 01 липня 2004 року
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК
УРСР 1963 року, громадяни могли мати у
власності житловий будинок, причому
глава 10 «Особиста власність» цього ж
кодексу не пов'язувала наявність
такого права з його обов'язковою
державною реєстрацією.
Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 були його дружина ОСОБА_4,
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мешкали разом зі
спадкодавцем та після його смерті
фактично вступили у володіння
Згідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1961
року), при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті. Онуки
і правнуки спадкодавця є спадкоємцями
за законом, якщо на час відкриття
спадщини немає в живих того з їх
батьків, хто був би спадкоємцем; вони
успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом
їх померлому родителю.
У відповідності до п.1, 2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР
(в редакції 1961 року), визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо: 1)
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
Відповідачка ОСОБА_2 спадщину після
смерті батька не приймала, оскільки
спільно з ним не мешкала та заяви до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини не подавала, що
вбачається з відповіді Четвертої
Донецької державної нотаріальної
контори за вих. № 5254/02-14 від 05.11.2013 року,
згідно якої, до майна ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкову справу не
заведено Четвертою Донецькою
державною нотаріальною конторою.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних
частках прийняли спадщину після смерті
спадкодавця ОСОБА_3, а саме по 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
позивачки, ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1. Після її смерті залишилося
спадкове майно - 1/2 частина житлового
Спадкоємцями першої черги були
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_1 постійно проживала зі
спадкодавцем на час відкриття
Як вбачається з постанови Четвертої
Донецької державної нотаріальної
контори від 27.09.2013 року, ОСОБА_2 у
належний строк подала заяву про
прийняття спадщини за законом після
Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав із спадкодавцем
на час відкриття спадщини вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України він не заявив про відмову
У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
Таким чином, хоча відповідачка ОСОБА_2 і
подала до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, однак в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 визнала, тобто відмовилася від
своєї частини у спадщині, а ОСОБА_1 свою
частину спадщини за законом після
смерті ОСОБА_4 прийняла. Тому суд вважає
встановленим, що ОСОБА_1 прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_4 у вигляді
1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Згідно ч.2 ст. 1275 ЦК України, якщо від
прийняття спадщини відмовився один із
спадкоємців за законом з тієї черги,
яка має право на спадкування, частка у
спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
законом тієї ж черги і розподіляється
З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
визнання права власності в порядку
спадкування доведені і підлягають
задоволенню в повному обсязі.
На підставі наведеного, ст.ст. 100, 101, 529,
549 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 1261,
1268-1270, 1275 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 58- 60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,
суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Кіровської районної в м. Донецьку ради
«про визнання права власності в
порядку спадкування» - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
який складається з: А-1 - житловий
будинок (загальною площею 65,0 кв.м.,
житловою площею 32,2 кв.м.); а - прибудова;
а1 - прибудова; а2 - погріб; а3 - ганок; Д -
колодязь водопровідний; Г - убиральня; В
- сарай; Е - яма вигрібна; №1-3 -
огородження; І - тротуар.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
О.С. Леонов