І М Е Н Е М УК
Близнюківський районний суд
Харківської області в складі:
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Близнюки Харківської
області цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю імені газети
«Ізвєстія» до ОСОБА_1 про зобов'язання
укласти договір оренди земельної
ТОВ імені газети «Ізвєстія» звернулося
до суду з позовом про зобов'язання
ОСОБА_1 укласти з ним договору оренди
земельної ділянки, посилаючись на те,
що між ТОВ ім.газети «Ізвєстія» та
ОСОБА_1 як власником сертифіката на
право на земельну частку (пай),
16 листопада 2010 року був укладений
договір оренди землі №8, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 надав, а ТОВ імені
газети «Ізвєстія» прийняло в строкое
платне користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
загальною площею 8,05 га, яка розташована
на території Самійлівської сільської
ради Близнюківського району
Харківської області, для вирощування
товарної сільськогосподарської
продукції, строком на 5 років.
Однак у квітні 2013 року відповідач
засіяв вказану земельну ділянку
соняшником, мотивуючи свої дії тим, що
він отримав державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку,
чим вчинив дії, які перешкоджають ТОВ
ім. газети «Ізвєстія» користуватися
орендованою земельною ділянкою.
Свої дії ОСОБА_1 пояснює одержанням
державного акту на право власності на
земельну ділянку взамін сертифіката на
право на земельну частку (пай) серії ХР
№0264178, при цьому державний акт на право
власності на земельну ділянку до цього
часу ним ТОВ ім.. газети «Ізвєстія» не
пред'явлено та його копію підприємству
У зв'язку з цим ТОВ ім.. газети
«Ізвєстія» звернулося до ОСОБА_1 з
листом вих.. № 18/05-1 від 18.05.2013 року. Яким
просило надати ТОВ ім.. газети
«Ізвєстія» копію державного акту на
право власності на земельну ділянку, а
також враховуючи виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
керуючись розділом IX «Перехідні
положення» Закону України «Про оренду
землі», запропонувало йому переукласти
договір оренди землі №8 від 16.11.2010 року.
Станом на даний час відповіді на даний
лист ОСОБА_1 не надано.
Вважаючи, що ОСОБА_1 зобов'язаний
переукласти з ТОВ ім.. газети
«Ізвєстія» договір оренди землі
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку,
оскільки існує пряма вказівка закону
щодо обов'язковості переукладання
договору оренди землі після виділення
власнику земельної частки (паю)
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), позивач просить позов
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
прохав їх задовольнити.
Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні заперечували
проти позову та вказали, що 16 листопада
2010 року між позивачем та відповідачем
було укладено договір оренди землі за
№8, предметом якого була вищезазначена
земельна частка (пай). Цей договір
зареєстрований Самійлівською
сільською радою Близнюківського
району Харківської області. 31.08.2012 року
ОСОБА_1 отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
6.6049га від 31.08.2012 року серії ЯМ №970077.
Заявою від 24.09.2012 року він повідомив
позивача про дану обставину, а також те,
що у подальшому буде використовувати
земельну ділянку самостійно.
Вказуючи на те, що з часу отримання
особою державного акта на право
приватної власності на землю вона
набуває статусу власника земельної
ділянки, у зв'язку з чим змінився
предмет оренди та статус сторін
договору оренди, а тому договір оренди
земельної частки (паю) припиняється, а
власник земельної ділянки має право
щодо свободи вибору укладення
договору, відповідач та його
представник просять в задоволення
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.
Так, у судовому засіданні встановлено,
що 16 листопада 2010 року між ТОВ імені
газети «Ізвєстія» та ОСОБА_1 було
укладено договір оренди земельної
ділянки №8 площею 8.05 га, розташованої
на території Самійлівської сільської
ради Близнюківського району
Харківської області, з цільовим
призначенням - для вирощування
товарної сільськогосподарської
продукції, строком на 5 років (а.с.5-7).
31.08.2012 року ОСОБА_1 отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 6.6049га від 31.08.2012 року
серії ЯМ №970077 та заявою від 24.09.2012 року
повідомив позивача про дану обставину,
а також те, що у подальшому буде
використовувати земельну ділянку
самостійно (а.с. 29,30).
Згідно до п.17 Перехідних положень ЗК
України, сертифікати на право на
земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права на відведення
земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості), відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) в натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
Відповідно до п.2.3. Типового Договору
оренди земельної частки (паю),
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 17 січня 2000 року №5 у разі
виділення земельної ділянки на основі
земельної частки (паю) в натурі (на
місцевості), зобов'язання сторін
припиняються відповідно до чинного
Відповідно до абз. 5 п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» при розгляді спорів про
переукладання договорів оренди землі,
суди повинні враховувати, що згідно п.2.3
Типового договору оренди земельної
частки (паю), затвердженого наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 17 січня 2000 року
№5, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України від 23 лютого 2000 року за
№101/4322, після виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання державного акта на право
приватної власності на землю
зобов'язання сторін припиняються
відповідно до чинного законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що з 31.08.2012 року - з часу отримання
ОСОБА_1 державного акту на право
приватної власності на землю він набув
статусу власника земельної ділянки, а
тому змінився статус сторін договору
оренди і дія вказаного договору оренди
Стаття 316 ЦК України передбачає, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна. Власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
Відповідно до ст..321 ЦК України, Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Таким чином суд приходить до висновку,
що положення п.8 розділу Х «Перехідних
положень» Земельного кодексу України
та розділу IX «Перехідні положення»
Закону України «Про оренду землі» не
можуть бути примусом для власника
земельної ділянки і передбачають
право, а не обов'язок на переукладання
договору оренди враховуючи при цьому
положення стс.ст. 203ч.3, 316,317,319,321,651 ЦК
України щодо свободи договору,
укладення його при наявності вільного
волевиявлення особи , непорушності
права власності та здійснення цього
права власником відповідно до закону
на власний розсуд, за своєю волею,
незалежно від полі інших осіб,
необхідності згоди обох сторін при
укладенні чи зміні договору.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Суд постановляє рішення в межах
заявлених ними вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.
Таким чином, аналізуючи досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог.
А тому, на підставі ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60,
88, 208-210, 212-215,218 ЦПК України, керуючись ст.
ст. 16, ч.3 ст. 203, 316, 317, 319, 321, 651,652 ЦК
України, суд,-
В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю імені
газети "Ізвєстія" до ОСОБА_1 про
зобов'язання укласти договір оренди
земельної ділянки - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Близнюківський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення
складений 22 січня 2014 року.

Суддя
С.М. Лобановська