У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Здолбунівського районного
суду від 06 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 06 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні власністю
залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду через
його невідповідність нормам
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідач без отримання відповідних
дозволів та без погодження з ним,
здійснив насадження дерев, які
затіняють світло до його будинку,
пошкоджують дах літньої кухні, псують
огорожу. Крім того наголошує, що
відповідач збудував фільтруючий
септик без проектної документації,
існування якого підтверджується
листом Здолбунівської міської ради
Рівненської області від 02 жовтня 2013
року № 0211-1118.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
та постановити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про
відмову у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довів обставин, на які він
посилався, як на підставу своїх вимог
та не надав доказів порушення його прав
відповідачем.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, який знаходиться
у АДРЕСА_1 (договір дарування,
посвідчений 12 серпня 2004 року приватним
нотаріусом Здолбунівського районного
нотаріального округу Рівненської
області ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі № 1150).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,0506 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2
(Державнтй акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯБ №601075 від 07
лютого 2006р., зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 64).

Статтею 105 Земельного кодексу України
передбачено, що у випадку проникнення
коренів і гілок дерев з однієї
земельної ділянки на іншу власники та
землекористувачі земельних ділянок
мають право відрізати корені дерев і
кущів, які проникають із сусідньої
земельної ділянки, якщо таке
проникнення є перепоною у використанні
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 Земельного
кодексу України кожен із сусідів має
право вимагати ліквідувати дерева, які
стоять на спільній межі.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 стверджує,
що відповідач без отримання
відповідних дозволів та без його
погодження, здійснив насадження дерев,
які затіняють світло до його будинку,
пошкоджують дах літньої кухні, псують
огорожу.

При цьому посилається на лист
Здолбунівської міської ради
Рівненської області від 02 жовтня 2013р. №
02/11-1118 в якому зазначено, що порушене
ним питання було розглянуте з виїздом
на місце 18 вересня 2013 року
відповідальними працівниками міської
Ради в присутності позивача. Зазначено,
що на території домоволодіння по
АДРЕСА_2, дійсно існує септик. Щодо
висаджування дерев (туй) біля вікон
літньої кухні ОСОБА_1, то власника
домоволодіння було попереджено про
необхідність пересадження дерев на
відстань не менше чотирьох метрів від
будівлі.

Вирішуючи спір, місцевий суд правильно
виходив з того, що вказаний лист не
містить необхідних відомостей щодо
місцезнаходження септика, дерев (туй)
відповідача, їх висоти, відстані від
них до будівель позивача.

У той же час позивач не заперечує, що
належні йому житловий будинок та літня
кухня розташовані на відстані 0,5 м від
межі належної відповідачу земельної
ділянки і дощові води із стріхи
спадають на цю ділянку, коли відстань
від будинку до межі сусідньої ділянки
згідно з ДБН 360-92** "Містобудування.
Планування і забудова міських та
сільських поселень" має бути не менше
одного метра. Якщо стіна будинку
рельєфна, не менше метра повинна
становити відстань від найбільш
випуклої її частини. При цьому житло
має бути зведено так, щоб вода з даху та
стічних труб не потрапляла на
територію суміжних ділянок.

Також суду не надано переконливих
доказів щодо факту існування на
земельній ділянці відповідача септика,
оскільки останній наголошує на тому, що
септик був засипаний землею після
скарг позивача в жовтні 2013 року.

Протилежного позивачем не доведено. З
іншими позовними вимогами він до суду
не звертався.

Зміст положень ст. 10 ЦПК України
стортонам роз"яснено.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги і зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом допущено порушення норм
процесуального або неправильне
застосування норм матеріального права,
яке би призвело до неправильного
вирішення справи. Підстав для
скасування чи зміни судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 06 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.