Справа № 177/3210/13-ц
Провадження № 2/177/189/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря
Гофмеклер М. Д.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом 07.11.2013 року та
просив суд розірвати шлюб між ним та
відповідачем по справі - ОСОБА_2, що був
зареєстрований 14.02.1982 року виконкомом
Баланівської сільської ради
Бершадського району Вінницької
області, актовий запис № 5, від якого
малолітніх та неповнолітніх дітей не
має.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що сторони
разом не проживають з травня 2008 року. З
грудня 2008 року він має іншу сім'ю, з якою
на даний час і проживає.

Причиною розірвання шлюбу вказував
непорозуміння між ними, різні погляди
на життя.

Пояснював, що на даний час майнового
спору між ними немає, але в подальшому
він може вирішуватись в окремому
порядку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, категорично
наполягав на розірванні шлюбу.
Вказував, що він не звертався до
відповідача з проханням розлучитися
через органи РАЦС, оскільки відповідач
з ним уникає спілкування, до будинку, де
він зареєстрований та раніше проживав
з відповідачкою, вона не впускає, а в
телефонному режимі погрожує та
шантажує. Пояснював, що розпад сім'ї
носить стійкий характер, перспектив на
збереження сім'ї не має.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечувала проти розірвання шлюбу,
але заперечувала проти його розірвання
саме через суд, наполягала на
розірванні шлюбу через органи
реєстрації актів цивільного стану,
зазначаючи, що позивач не звертався з
приводу розірвання шлюбу до неї, що
підстав для звернення до суду у нього
не було. Вказувала, що дійсно вони
разом не проживають з травня 2008 року. Як
на причину розірвання шлюбу вказувала
подружню зраду з боку позивача.
Пояснювала, що майнового спору між ними
на даний час немає, але в подальшому
він буде можливо вирішуватись окремо.
Просила після розірвання шлюбу
залишити їй прізвище «ОСОБА_2», яке вона
змінила під час державної реєстрації
шлюбу.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14.02.1982 року між
позивачем та відповідачем був
укладений шлюб, який зареєстровано
виконкомом Баланівської сільської
ради Бершадського району Вінницької
області, актовий запис № 5 (а.с.3).

Зі свідоцтва про шлюб сторін
вбачається, що під час державної
реєстрації шлюбу відповідач змінила
своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» на
«ОСОБА_2» (а.с. 3).

Від шлюбу у сторін є двоє повнолітніх
дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,5).

Майновий спір між сторонами буде
вирішуватись в окремому провадженні,
про що вони, кожен окремо, зазначали в
ході судового засідання.

Шлюбно-сімейні стосунки сторони не
підтримують з травня 2008 року, разом не
проживають, єдиного господарства не
ведуть, позивач проживає з іншою
жінкою, з якою бажає створити сім'ю та
категорично наполягає на розірванні
шлюбу, відповідач проти розірвання
шлюбу не заперечує, але заперечує проти
його розірвання саме через суд, про що
вказувала в ході судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам хоча б одного із них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Заперечення відповідача щодо
необхідності розірвання шлюбу через
органи РАЦС, а не через суд,
спростовуються положеннями ч. 1 ст. 106 СК
України, з якої слідує, що звернення
подружжя до органу державної
реєстрації актів цивільного стану з
заявою про розірвання шлюбу носить
диспозитивний, а не імперативний
характер. Тобто подружжю надано ніким і
ні чим не обмежене право на розлучення
і на вибір способу розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 СК України,
подружжя, яке не має дітей, має право
подати до органу державної реєстрації
актів цивільного стану заяву про
розірвання шлюбу. Отже, вимоги
зазначеної норми вказують на право, а
не обов'язок. Крім того, право на
пред'явлення позову закріплено в ст.. 110
СК України., де ч. 1 зазначеної статті
передбачає, що позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України,
відмова від права на звернення до суду
за захистом є недійсною.

Отже, позивач правомірно звернувся до
суду з вищеназваним позовом.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги те, що шлюб між подружжям існує
лише формально, шлюбні відносини та
ведення спільного господарства між
ними припинено з травня 2008 року, на що
вказували сторони в судовому
засіданні, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їх інтересам, суд вважає за
необхідне шлюб, зареєстрований 14.02.1982
року виконкомом Баланівської
сільської ради Бершадського району
Вінницької області, актовий запис № 5,
від якого малолітніх та неповнолітніх
дітей не має, - розірвати, та після
розірвання шлюбу залишити відповідачу
прізвище «ОСОБА_2», яке вона змінила під
час державної реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 235 ЦПК
України, ст. ст. 104, 105, ч. 1 ст. 106, 110, 112, 113
Сімейного Кодексу України, суд; -

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 14 лютого 1982 року
виконавчим комітетом Баланівської
сільської ради Бершадського району
Вінницької області, актовий запис за №
5, від якого сторони неповнолітніх
дітей не мають, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_2 прізвище «ОСОБА_2», яке вона
змінила під час державної реєстрації
шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: