АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1463/14 Справа № 2/202/751/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И Л А :

19.07.2012 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 треті особи: КП "ДМБТІ", Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання.

ОСОБА_3 звернулась до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про розірвання договору довічного утримання та залишення за нею ? ч. частини домоволодіння № 230 по вул..Бутова в м.Дніпропетровську.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання відмовлено, відмовлено також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про розірвання договору довічного утримання .

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до си.755 договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду : 1/ на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; 2/ на вимогу набувача.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що 13 липня 1985 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 32228, відповідно до якого позивач за первісним позовом передала своїй доньці у власність домоволодіння № 230 по вул. Бутова в м. Дніпропетровську, а ОСОБА_3 за договором мала обов'язком здійснювати догляд за матір'ю, який передбачав забезпечення харчуванням та одягом, догляд та грошове утримання.

07.10.2011 р. рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.12 р., було встановлено , що відповідачкою був узаконений сарай та літня кухня, які були побудовані у 1990 р. та 1999 р. у вказаному домоволодінні, нею був одержаний Державний акт на право приватної власності на землю за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Бутова, 230. ОСОБА_3 також постійно сплачувався земельний податок, сплачувались нарахування за користування газом та електричною енергією за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бутова, 230.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що в березні 2012 р. він заселився у домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бутова, буд. 230 і в тому ж році дізнався про існування договору довічного утримання. В нього є повнолітні діти. Син будує власний будинок на території його домоволодіння, донька збирається виходити заміж. До матері він змушений був переїхати, оскільки у його домоволодінні здійснювався ремонт та будівництво та у зв'язку з проханням матері.

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що 30.07.2012 р. ОСОБА_2 зверталася до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з письмовою заявою, в якій просила вжити заходів щодо своєї доньки, яка за місцем мешкання систематично вчиняє сварки.

А у листопаді 2012 р. ОСОБА_3 звернулася до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою щодо неправомірних дій свого брата ОСОБА_5 За результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000075 було встановлено, що 09.11.2012 року близько о 16 год. ОСОБА_5 самоправно змінив замок вхідної двері до буд. № 230 по вул. Бутова в м. Дніпропетровську.

Дії ОСОБА_5 зумовили звернення ОСОБА_3 не тільки до правоохоронних органів але й у січні 2013 р. до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про виселення ОСОБА_5 з належного їй на праві власності домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бутова, буд. 230 та вселення її у будинок.

Судом також встановлено, що у січні, лютому, березні, квітні і травні 2013 р. ОСОБА_3 здійснювала перекази грошових коштів на адресу свої матері ОСОБА_2 в рахунок матеріальної допомоги, про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції про переказ готівки.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_3 була позбавлена діями брата доступу до домоволодіння, в якому вона проживала разом із матір'ю, що змусило її звернутися до суду з позовом про виселення із домоволодіння ОСОБА_5, який чинить їй перешкоди, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовний вимог як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді