Справа № 752/7083/13-ц
Провадження № 2/752/291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва в складі: головуючого судді
Новак А.В. при секретарі Чабанюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання дій неправомірними,
стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся з позовом до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання дій неправомірними,
стягнення майнової та моральної шкоди.

Мотивував свої вимоги тим, що 08
листопада 2006 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було посвідчено
довіреність від імені ОСОБА_3,
відповідно до якої остання
уповноважила ОСОБА_4 представляти її
інтереси в усіх органах та
розпоряджатися всім її рухомим і
нерухомим майном з правом відчуження.

У подальшому на підставі зазначеної
довіреності, а саме 13 грудня 2006 року
було відчужено квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що відповідно до
рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 07 серпня 2012 року
ухваленого у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, треті особи - Головне
управління юстиції м. Києва, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, Комунальне
підприємство «Житловик», Київська
міська рада, ОСОБА_10 про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування, визнання довіреності та
договорів купівлі-продажу квартири
недійсними та за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири та
застосування наслідків його
недійсності було визнано недійсною
довіреність, видану ОСОБА_3 08.11.2006 року,
що посвідчена приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстровано в
реєстрі за реєстровим номером 2376, якою
ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4
представляти її інтереси в установах,
організаціях, підприємствах та
розпоряджатися усім належним їй
майном.

Натомість, як вбачається із
зазначеного рішення ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На думку позивача, дії відповідача,
щодо посвідчення вказаної довіреності
були неправомірними, оскільки
відповідачем було неналежно
встановлено особу, що звернулася за
вчиненням нотаріальної дії із
застосуванням документа, що мав-би
викликати сумніви щодо особи правочину
та посвідчення правочину в порушення
вимог чинного законодавства України.

Позивач доводить, що своїми діями
відповідач здійснив порушення ст. 43, 44
Закону України «Про нотаріат» та п. п. 13.
14 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України у
формі необережності та у виді
недбалості.

Таким чином, як зазначає позивач у діях
відповідача наявні всі чотири складові
цивільної відповідальності перед ним
за завдану йому майнову шкоду у розмірі
345925 гривень, які були стягнені з нього
на користь ОСОБА_5 відповідно до
зазначеного рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 07 серпня
2012 року.

Крім того, позивач вважає, що
відповідачем йому завдано моральну
шкоду у розмірі 50000 гривень, яку він
мотивує тим, що був змушений приймати
участь у численних судових процесах,
допитувався у правоохоронних органах і
такі події у його житті негативно та
систематично впливали на стан його
здоров'я та викликали неодноразові
скандали у сім'ї.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та просив суд позов задовольнити
повністю. Визнати неправомірними дії
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та стягнути з останньої на користь
ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 345925
гривень, моральну шкоду у розмірі 50000
гривень та вирішити питання про судові
витрати.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог з
посиланням на письмові заперечення, що
долучені до матеріалів справи. Зокрема
зазначив, що в діях її довірителя
відсутня, як необережність так і
недбалість, а дії під час посвідчення
довіреності від імені ОСОБА_3
відповідали вимогам Закону України
«Про нотаріат» та Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, що була чинна на
день посвідчення такої. Крім того,
представник відповідача зазначила, що
відповідно до статті 27 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус не несе
відповідальності у разі якщо особа, яка
звернулася до нотаріуса за вчиненням
нотаріальної дії подала неправдиву
інформацію щодо будь-якого питання,
пов'язаного із вчиненням нотаріальної
дії, подала недійсні та/або підроблені
документи, не заявила про відсутність
чи наявність осіб, прав чи інтересів
яких може стосуватися нотаріальна дія,
за вчиненням якої звернулася особа.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 08
листопада 2006 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 було посвідчено
довіреність від імені ОСОБА_3,
відповідно до якої остання
уповноважила ОСОБА_4 представляти її
інтереси в усіх органах та
розпоряджатися всім її рухомим і
нерухомим майном з правом відчуження,
зареєстровано в реєстрі за реєстровим
номером 2376(далі довіреність).

Відповідно до рішення Оболонського
районного суду міста Києва від 07 серпня
2012 року ухваленого у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, треті особи - Головне
управління юстиції м. Києва, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_2, Комунальне
підприємство «Житловик», Київська
міська рада, ОСОБА_10 про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування, визнання довіреності та
договорів купівлі-продажу квартири
недійсними та за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири та
застосування наслідків його
недійсності було визнано недійсною
довіреність, видану ОСОБА_3 08.11.2006 року,
що посвідчена приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстровано в
реєстрі за реєстровим номером 2376, якою
ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4
представляти її інтереси в установах,
організаціях, підприємствах та
розпоряджатися усім належним їй
майном.

З пояснень представника відповідача
встановлено та не спростовується
будь-якими належними і допустимими
доказами той факт, що при посвідченні
довіреності було визначено обсяг
цивільної дієздатності особи, яка
представилась ОСОБА_3, на підставі
паспорта громадянина України, який
було надано останньою і зазначена
особа мала зовнішній вид відповідного
віку, що збігався з даними
пред'явленого документу та
ідентифікаційного номера(перші п'ять
цифр, які діляться на 365, що вказують на
рік народження) наданого разом з
паспортом громадянина України.

Зображення зазначеної особи на
фотокартці вклеєній у паспорт
громадянина України відповідало
зовнішньому вигляду особи-предявника
паспорта.

Аналізуючи надані представником
відповідача пояснення, суд з
врахуванням відсутності доказів на
спростування таких, бере такі
пояснення до уваги і покладає їх в
основу мотивування рішення, при цьому
доходить висновку про те, що
відповідачем при встановленні особи -
пред'явника паспорта громадянина
України на ім'я «ОСОБА_3» повністю було
дотримано вимоги п. 14 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України та правил статті 44
Закону України «Про нотаріат»

Судом також враховується та обставина,
що станом на день посвідчення
довіреності була відсутня вимога про
доручення копії докуменат на підставі
якого була встановлена особа, до
примірнику правочину, що залишився в
матеріалах нотаріальної справи.

З матеріалів цивільної справи та
пояснень представника відповідача
вбачається, що на виконання вимог
статті 33 Закону України «Про нотаріат»,
у 2008 році було проведено планову
перевірку діяльності приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за період
з 20.10.2004 року по 01.10.2008 року, за
наслідками якої відсутні висновки про
наявність порушень будь-якого
характеру, допущених останньою при
посвідченні, у тому числі
вищезазначеної довіреності.

Суду не надано доказів того, що паспорт
громадянина України на імя «ОСОБА_3»
мав явні ознаки підробки, а тому суд з
врахуванням факту того, що у своїй
діяльності нотаріуси України
керуються презумпцією подання ним
дійсної інформації та документів, при
посвідченні правочинів, вважає, що
відповідачем було здійснено належним
чином комплекс дій, у тому числі
візуальний аналіз наданих документів
на ім'я «ОСОБА_3».

Відповідно до правил статті 27 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус не
несе відповідальності у разі якщо
особа, яка звернулася до нотаріуса за
вчиненням нотаріальної дії подала
неправдиву інформацію щодо будь-якого
питання, пов'язаного із вчиненням
нотаріальної дії, подала недійсні
та/або підроблені документи, не заявила
про відсутність чи наявність осіб, прав
чи інтересів яких може стосуватися
нотаріальна дія, за вчиненням якої
звернулася особа.

Твердження представника позивача про
наявність у діях відповідача
недбалості і незаконності не
підтверджується жодним доказом та
носить форму припущень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Цивільного-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

З врахуванням вищенаведених висновків,
суд вважає недоведеними твердження
позивача про наявність
причинно-наслідкового зв'язка між
діями відповідача та майновою шкодою
пред'явленою до стягнення ОСОБА_1 у
розмірі 345925 гривень, які були стягнені
з останнього на користь ОСОБА_5 за
наслідками розгляду вищезазначеної
цивільної справи Оболонським районним
судом міста Києва.

Виходячи з аналізу наданих доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 з посиланням на
недотримання відповідачем ст. 43, 44
Закону України «Про нотаріат» та п. п. 13.
14 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
та наявності в діях відповідача умислу
і необережності під час посвідчення
довіреності, не підлягають
задоволенню в повному обсязі, оскільки
не доведені та ґрунтуються на
припущеннях, а тому відхиляються судом,
як такі що пред'явлені безпідставно.

Беручи до уваги вищенаведені мотиви та
проаналізувавши доводи представника
позивача, суд у сукупності з
дослідженими доказами дійшов висновку
про безпідставність вимог позивача з
посиланням на Закон України «Про
нотаріат» і норми Цивільного кодексу
України.

Саме по собі посилання представника
позивача на ту обставину, що в діях
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
наявні ознаки дій у формі
необережності та у виді недбалості, не
ґрунтується на матеріалах справи та
правового значення для вирішення
даного спору не має.

Вирішуючи питання про стягнення суми
моральної шкоди з відповідача
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
суд вважає необхідним зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, а тому вирішуючи позов в частині
вимог, щодо відшкодування моральної
шкоди, суд вважає, що ці вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки в
судовому засіданні факт спричинення
моральної шкоди з вини приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
встановлено не було.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачем
не надано суду доказів того, що у
зв'язку з неправомірними діями саме
відповідача, у нього відбулись зміни в
житті, що виразились у вигляді
переживань, погіршення його
психологічного та фізичного стану,
втратою можливості вести звичайний для
нього спосіб життя.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про необхідність
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання дій неправомірними,
стягнення майнової та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак