АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1944/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Клочко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2014 року по справі за позовом акціонерно - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії (публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009 року акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу, вказуючи, що між банком та ОСОБА_6 12.10.2007 року укладено кредитний договір № 899/06-034-700, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 250 000,00 гривень на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік з кінцевим терміном повернення до 11.10.2022 року.

ОСОБА_6 у встановлений строк кредит позивачу не повернув, чим порушив свої зобов'язання, передбачені п.3.3.9 зазначеного договору кредиту. На час подачі позову прострочена заборгованість по кредиту складала 245 656,22 гривень.

ОСОБА_6 не сплатив своєчасно проценти за 2 розрахункові періоди, за березень та квітень 2009 року , тобто, два рази порушив вимоги п.3.3.8 договору кредиту.

Взяті ОСОБА_6 на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за даним договором кредиту не виконані, вчасного погашення кредитної заборгованості та заборгованості за процентами не здійснено, що призвело до винесення кредиту на рахунки прострочення.

12.10.2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено іпотечний договір №ІД 899/06-034-700, за яким останні, в якості забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за договором кредиту №899/06-034-700 від 12.10.2007 року, в тому числі повернення кредиту, сплати процентів за використання кредиту, а також можливих штрафних санкцій, передали позивачу в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

За умовами договору, у разі не виконання ОСОБА_6 забезпеченого іпотекою зобов'язань за кредитним договором №899/06-034-700 від 12.10.2007 року, Банк має право задовольнити свої, забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №899/06-034-700 від 12.10.2007 року в сумі 368 605, 84 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1., встановивши спосіб реалізації квартири шляхом продажу на прилюдних торгах.

11.02.1010 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій крім вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, також поставив питання про стягнення з відповідачів суми заборгованості по кредитному договору 368 605, 84 гривень.

24.06.2010 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 405 106,11 гривень та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.07.2010 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи позов задоволено. Ухвалено стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в сумі 405 106, 11 гривень та звернено стягнення на предмет іпотеки, АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2011 року ОСОБА_6 в перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2013 року заяву ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення задоволено. Рішення суду від 19.07.2010 року скасовано, справа призначена до розгляду.

18.12.2013 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед Банком в сумі 585 560,86 гривень, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» вказуючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми матеріального права, просить дане рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що в результаті збільшення процентної ставки за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_6, без погодження із майновими поручителями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за іпотечним договором , фактично був збільшений обсяг їх грошової відповідальності, а тому право застави за іпотечним договором є припиненим

Проте з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.10.2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 899/06-034-700, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 250 000,00 гривень на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік з кінцевим терміном повернення до 11.10.2022 року.

Додатковою угодою № 1, укладеною між Банком та ОСОБА_6, були внесені зміни до договору кредиту № 899/06-034-700 від 12.10.2007 року, в тому числі в п. 1.1, відповідно до якого з 31.09.2008 року була встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 21% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором 12.10.2007 року між позивачем та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 був укладений іпотечний договір №ІД 899/06-034-700, за яким останні, в якості забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за договором кредиту №899/06-034-700 від 12.10.2007 року, в тому числі повернення кредиту, сплати процентів за використання кредиту, а також можливих штрафних санкцій, передали позивачу в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1

Ст.. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов»язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Ст.. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позичальник ОСОБА_6 умови кредитного договору належним чином не виконує. Згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 22 листопада 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 585 560, 86 гривень , з яких 245 656,22 грн. - основного боргу по кредиту, 239 904,64 грн. - відсотків за користування кредитом, 100 000 грн. - штрафу за невиконання умов кредиту / а.с. 179/.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки, у разі не виконання ОСОБА_6 основного зобов'язання за кредитним договором №899/06-034-700 від 12.10.2007 року, Іпотекодержатель має право задовольнити свої, забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо/ належить виключно позивачеві / ст.. 20 ЦК, ст.. ст.. 3, 4 ЦПК України/.

Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ст.. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Ст.. 1 Закону України «Про іпотеку визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомого майна, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Згідно з ст.. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов»язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Застави /іпотека/ та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку, а саме ст.. 553-559 ЦК України, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає винятково в межах вартості предмета застави /іпотеки/..

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи застосував закон, який не підлягав застосуванню до даних правовідносин, а саме ст.. 559 ЦК України, яка регулює поруку, а не заставу /іпотеку/.

Ст.. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦЙК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки відповідно до наданого Банком розрахунку розмір штрафу складає 100 000 гривень, що є значно меншою сумою ніж сума боргового зобов»язання за даним кредитним договором, яка складає 485 560, 86 гривень, колегія суддів не знаходить підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім цього,

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 42 Постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слід визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог..

Згідно ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно стягнути судові витрати в сумі по 1215 гривень 67 копійок з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовільнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги акціонерно - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії (публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовільнити.

В рахунок погашення заборгованості публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 899/06-034-700 від 12 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 у розмірі 585 560,86 гривень, з яких 245 656,22 грн. - основного боргу по кредиту, 239 904,64 грн. - відсотків за користування кредитом, 100 000 грн. - штрафу за невиконання умов кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки ІД 899/06-034-700 укладеного 12 жовтня 2007 року між акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в даний час ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі № 6393, а саме: кв. № 21, загальною площею 57,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1994 року шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації на підставі оцінки майна об'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати по 1215,67 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :