Справа №753/9806/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/1201/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Сирбул
О.Ф.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4 в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 про вселення,
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні жилим приміщенням та
встановлення порядку користування,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах

малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітніх ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 про
вселення, зобов'язання не чинити
перешкод в користуванні жилим
приміщенням та встановлення порядку
користування.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року частково
задоволені позовні вимоги.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_4 не чинити
перешкод у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_7
квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позову - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали апеляційну
скаргу, в якій просять рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі посилались
на те, що рішення є необґрунтованим,
винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_5, який також
представляє інтереси ОСОБА_6,
апеляційну скаргу підтримали і просили
рішення скасувати і відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги
заперечувала і просила рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення, осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого по
справі рішення, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення, осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого по
справі рішення, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Звертаючись з позовними вимогами до
суду, які в подальшому уточнила,
позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що
вона з сином не може жити та
користуватися квартирою АДРЕСА_1, де
зареєстровані, оскільки відповідачами
чиняться перешкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
право на користування позивача, як
члена сім'ї наймача, квартирою АДРЕСА_1 -
порушене, а отже воно підлягає захисту.

Такий висновок суду відповідає
встановленим судом обставинам і нормам
матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_6 та
ОСОБА_4

В спірній квартирі зареєстровані
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_7 не
проживає в АДРЕСА_1, оскільки
відповідачами їм чиняться перешкоди.

Зазначені обставини підтверджуються
письмовим зверненням ОСОБА_3 до ЖБК
«Молодіжний-21» про неможливість
проживання її з сином в спірній
квартирі у зв'язку з тим, що відповідачі
їх не пускають до квартири (заява від
04.06.2013 - а.с.8), а також довідкою
Дарницького РУ ГУ МВС України в м.Києві
про те, що 18 травня 2013 року в Єдиному
реєстрі досудових розслідувань
зареєстрована заява ОСОБА_3 про
протиправність дій щодо не допуску до
квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

За таких обставин, та враховуючи
положення ст.ст.64, 156 ЖК України, за
правилами яких члени сім'ї власника
будинку, незважаючи на припинення
відносин з ним, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником житла,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтованого дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 про вселення її та
малолітнього ОСОБА_7 до квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідачів
не чинити їм перешкоди у користуванні
спірною квартирою.

Разом з тим, суд першої інстанції
законно відмовив у задоволенні
позовних вимог про встановлення
порядку користування квартирою,
оскільки встановлення порядку
користування та володіння майном
можливе саме між співвласниками цього
майна (ст.358 ЦК України), а ні ОСОБА_3, ні
малолітній ОСОБА_7 права власності на
спірну квартиру не мають.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивач разом з малолітнім
сином ніколи не проживали в спірній
квартирі, не брали участі в утриманні
спірної квартири, мали інше постійне
місце проживання не можуть бути
прийняті в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки у встановленому законом
порядку ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_7 не
були позбавлені права користування
спірним жилим приміщенням.

Згідно із ст.47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Вимоги про визнання позивачів такими,
що втратили право користування спірним
жилим приміщенням відповідачами не
заявлялися, рішення суду з цього
питання відсутнє.

Посилання в апеляційній скарзі на не
з'ясування судом першої інстанції
обставин щодо дотримання
встановленого порядку при вселенні
позивача до спірної квартири, що на
думку апелянта має значення для
вирішення цієї справи, не заслуговують
на увагу суду, оскільки такі питання
мають значення при вирішенні спорів
щодо права користування жилим
приміщенням, в цій же справі позивач та
її малолітній син зберігають за собою
право на користування спірною
квартирою, а тому висновок суду про
задоволення вимог про вселення є
обґрунтованим і законним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
доводи апеляційної скарги його
висновків не спростовують.

З огляду на викладене
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: