Провадження по справі 2/122/170/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого, судді - Уржумової Н.В.

при секретарі - Тарасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Сімферополі
цивільну справу за позовними вимогами
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2, мотивуючі позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
син позивача - ОСОБА_3 Після смерті
ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке
складається з квартири АДРЕСА_1 та
квартири АДРЕСА_2. Обставина того, що
померлий був власником зазначених
квартир підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, посвідченим
21.06.2000 року ОСОБА_4, приватним
нотаріусом Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим і
зареєстрованого в реєстрі за № 1603 та
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченим 25.12.1992 року ОСОБА_5,
державним нотаріусом Ялтинської
Державної нотаріальної контори і
зареєстрованого в реєстрі за № 3-5545, які
були зареєстровані у
Сімферопольському міжміському бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації та у Комунальному
підприємстві Ялтинське бюро технічної
інвентаризації. Спадщину після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3,
позивач прийняв, шляхом подачі заяви
про прийняття спадщини до Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори. Крім позивача, спадщину також
прийняла мати спадкодавця (відповідач)
- ОСОБА_2. Звернувшись до Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 та
квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_1 отримав
постанову про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 09.10.2013 року з якої
вбачається, що йому відмовлено в видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно в силу того,
що право власності на спірне нерухоме
майно було зареєстровано у СМБРіТІ та у
КП Ялтинське бюро технічної
інвентаризації за ОСОБА_3 на підставі
договорів купівлі-продажу, а не їх
дублікатів, які не зареєстровані
належним чином. З урахуванням
наведеного та з посиланням на статті 328,
1218, 1268, 1296 ЦК України позивач просив суд:
визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на ? частку в праві
власності на кватиру АДРЕСА_1; Визнати
за ОСОБА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на ?
частку в праві власності на кватиру
АДРЕСА_2 (а.с.1-2).

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_1 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом,
мотивуючи вимоги тим, що після смерті
ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке
складається з квартири АДРЕСА_1 та
квартири АДРЕСА_2. Спадщину після
смерті ОСОБА_3, позивачка прийняла,
шляхом подачі заяви про прийняття
спадщини до Першої ялтинської
державної нотаріальної контори.
Звернувшись до Першої ялтинської
державної нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину на квартиру АДРЕСА_1 та
квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_2 отримала
постанову про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 24.10.2013 року з якої
вбачається, що їй відмовлено в видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно в силу того,
що право власності на спірне нерухоме
майно було зареєстровано у СМБРіТІ та у
КП Ялтинське бюро технічної
інвентаризації за ОСОБА_3 на підставі
договорів купівлі-продажу, а не їх
дублікатів, які не зареєстровані
належним чином. З урахуванням
наведеного та з посиланням на статті 328,
1218, 1268, 1296 ЦК України ОСОБА_2 просила суд:
визнати за нею в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на ?
частку в праві власності на кватиру
АДРЕСА_1; Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на ? частку в праві
власності на кватиру АДРЕСА_2 (а.с. 96-98)

Ухвалою суду від 23.12.2013 року до
сумісного провадження із первісною
позовною заявою була прийнята
зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
частку нерухомого майна в порядку
спадкування за законом.

Представник позивача за первісним
позовом та відповідача за зустрічним
позовом - ОСОБА_7, діючі на підставі
угоди про надання правової допомоги,
підтримав позовні вимоги та просили з
підстав, викладених у позовній заяві,
позов ОСОБА_1 задовольнити, вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому
засідання - визнав.

Представник відповідача за первісним
позовом та позивача за зустрічним
позовом - ОСОБА_8, діючі на підставі
угоди про надання правової допомоги,
підтримав зустрічні позовні вимоги та
просив з підстав, викладених у
зустрічній позовній заяві, позов
ОСОБА_2 задовольнити, вимоги за
первісним позовом ОСОБА_2 в судовому
засідання - визнав.

Суд, дотримуючись положень ст. 174 ЦПК
України прийняв визнання
відповідачами за первісним та
зустрічними позовними заявами
позовних вимог, оскільки це не
суперечить закону, не порушує права та
інтереси інших осіб.

Заслухавши в судовому засідання
пояснення представників ОСОБА_7,
ОСОБА_8, дослідивши та оцінивши усі
наявні по справі докази та матеріали
цивільної справи у їх сукупності, суд
дійшов до висновку про задоволення
первісних позовних вимог та зустрічних
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України "Про нотаріат" вчинення
нотаріальних дій в Україні
покладається на нотаріусів, які
працюють в державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах (державні нотаріуси) або
займаються приватною нотаріальною
діяльністю (приватні нотаріуси).

За змістом ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого виду судочинства.

За ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

За ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року до
державного нотаріуса Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори звернувся ОСОБА_3 із заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
- ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с. 27).

14.03.2013 року до Другої державної
нотаріальної контори м. Сімферополя
звернулася ОСОБА_2 із заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
- ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с. 37).

22.03.2013 року було заведено спадкову
справу №257/2013.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася
спадщина, що складається з квартири
АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

Вказані квартири належали спадкодавцю
на підставі: договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим ОСОБА_4
21.06.2000 року і зареєстрованого у реєстрі
за №1603; договору купівлі-продажу
посвідченого 25.12.1992 державним
нотаріусом Ялтинської державної
нотаріальної контори ОСОБА_5 і
зареєстрованого у реєстрі за №3-5545.
(а.с.8,9)

За відомостями КРП «СМБРТІ» від 10.01.2014
року №44/37 право власності, станом на
01.01.2013 року, на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3

За відомостями Комунального
підприємства Ялтинського міської ради
«Бюро технічної інвентаризації» від
31.12.2013 року №1590, наданих станом на 31.12.2012
року, квартира АДРЕСА_2 зареєстровано
на праві власності за ОСОБА_3

ОСОБА_1, ОСОБА_2 було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії - у видачі
свідоцтв про право на спадщину за
законом на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, та на квартиру за адресою:
АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що
державним нотаріусом Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори ОСОБА_9 була винесена постанова
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 09.10.2013 року.

Як убачається зі змісту постанови
державного нотаріусу Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори ОСОБА_9 від 09.10.2013 року,
підставою для відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії є
відсутність у спадкоємців
правовстановлюючих документів щодо
належності спадкового майна ОСОБА_3, а
дублікати правовстановлюючих
договорів належним чином не
зареєстровані. (а.с. 10, 99).

Аналізуючи обґрунтованість підстав
для відмови у видачі позивачці
свідоцтва про право на спадщину, суд
дійшов до наступних висновків.

За Цивільним кодексом Української РСР
від 18.07.1963 року, що діяв на момент
отримання ОСОБА_3 у 1992 році та 2000 році
права власності на спірні квартири,
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Таким чином, у ОСОБА_3 право власності
на квартиру АДРЕСА_1, виникло з 25.12.1992
року - з часу укладання договору
купівлі продажу.

Право власності у ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_2, виникло з 21.06.2000 року - з часу
укладання договору купівлі - продажу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР
від 18.07.1963 року договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої ради
народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, право власності на спірні
квартири зареєстровано за ОСОБА_3 на
підставі правовстановлюючих
документів: договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 21.06.2000 року
ОСОБА_4, приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим і
зареєстрованого в реєстрі за № 1603 та
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 25.12.1992 року ОСОБА_5,
державним нотаріусом Ялтинської
Державної нотаріальної контори і
зареєстрованого в реєстрі за № 3-5545.

Згідно п. 4.15. ч. 4 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України від 22.02.2012 року видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.

Разом з тим спадкоємцями надані
нотаріусу дублікати договорів
купівлі-продажу спірних квартир,
оскільки оригінали зазначених
договорів - втрачені.

Згідно вимог п. 7 ст. 16 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» за якими
реєстрація права власності
проводиться на підставі заяви
власника, та, враховуючи те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року власник - ОСОБА_1
помер, а дублікати договорів замість
втрачених оригіналів були отримані
спадкоємцями 20.09.2013 року та 13.09.2013 року,
відтак спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2
позбавлені можливості надати належним
чином зареєстровані дублікати
договорів.

За п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» №7 від 30.05.2008
року свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Враховуючи наявність постанови
нотаріуса про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, й усе зазначене у
сукупності, суд вважає за можливе
задовольнити вимоги ОСОБА_1 та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2,
визнавши за ними в порядку спадкування
за законом право власності на ? частки
спаждкованого нерухомого майна - за
кожним.

Відповідно до положень статті 214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення
суду, у тому числі, вирішує питання щодо
розподілу між сторонами судових
витрат.

Суд не вирішує питання про судові
витрати, оскільки такі вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не заявляли та їх представники
під час розгляду справи на цьому не
наполягали.

На підставі статей 1296, 1297 ЦК України, п. 7
ст. 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», керуючись
статтями 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право
власності на ? частку кватири АДРЕСА_1
та на квартиру АДРЕСА_2.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на ? частку квартири
АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя