АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Соколюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12.11.2013 у справі за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою в порядку окремого
провадження та просила встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка
ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1 без шлюбу. В
обґрунтування заявлених вимог,
зазначає, що встановлення вказаного
факту, що має юридичне значення
необхідне їй для впорядкування
стосунків з ОСОБА_2 та юридичного
визначення і підтвердження, що саме з
вересня 1992 року і до теперішнього часу
вони фактично проживають однією сім'єю
без шлюбу.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 12.11.2013 в задоволенні
заяви ОСОБА_1, заінтересована особа:
ОСОБА_2, про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,
у якій посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт вказує на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, які мають значення для
її вирішення, не наданої належної
оцінки доводам позивача. Вважаючи
рішення суду необґрунтованим, просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу з
підстав викладених у ній, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Справа № 752/14355/13 № апеляційного
провадження 22-ц-796/1160/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Новак
А.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які
приймали участь у судовому засіданні,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
вказана в заяві мета необхідності
встановлення факту, не направлена на
породження юридичних наслідків,
виникнення, зміну або припинення
особистих чи майнових прав заявника, а
тому дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені без
повного всебічного з'ясування обставин
справи, в зв'язку з чим не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження, зокрема, справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення. А відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256
ЦПК України суд розглядає справи про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно вимог ч.ч.1,2,3 ст. 235 ЦПК України
під час розгляду справ окремого
провадження суд зобов'язаний
роз'яснити особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки, сприяти у
здійсненні та охороні гарантованих
Конституцією і законами України прав,
свобод чи інтересів фізичних або
юридичних осіб, вживати заходів щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи. З метою
з'ясування обставин справи суд може за
власною ініціативою витребувати
необхідні докази. Справи окремого
провадження розглядаються судом з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
положень щодо змагальності та меж
судового розгляду. Інші особливості
розгляду цих справ встановлені цим
розділом.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 5, в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з заявою, ОСОБА_1 просить
встановити факт проживання однією
сім'єю з чоловіком ОСОБА_2 без
реєстрації шлюбу з вересня 1992 року і до
теперішнього часу. Підставами
звернення до суду із даною заявою
вказує необхідне їй для впорядкування
стосунків з ОСОБА_2 та юридичного
визначення і підтвердження, що саме з
вересня 1992 року і до теперішнього часу
вони фактично проживають однією сім'єю
без шлюбу. А отже мета необхідності
встановлення факту вказана заявником і
не обмежується «моральним
задоволенням» як зазначив суд першої
інстанції.

В суді першої інстанції ОСОБА_2
підтримав заяву ОСОБА_1, визнав факт
спільного проживання з нею однією
сім'єю без шлюбу, починаючи з вересня 1992
року, однак на його погляд такі
відносини потребують юридичного
оформлення без здійснення певних дій в
органах громадянського стану.

В порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Статтею 8 Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено право кожного на
повагу до свого приватного і сімейного
життя, до свого житла і кореспонденції.
При цьому органи державної влади не
можуть втручатись у здійснення цього
права, за винятком випадків, коли
втручання здійснюється згідно із
законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання заворушенням
чи злочинам, для захисту здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб. Також ст. 12 Конвенції
встановлено і право на шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки.

Виходячи з наведених норм кожна людина
має право на сімейне життя при цьому,
укладання шлюбу між чоловіком та
жінкою не є обов'язковою умовою для
створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути
створена на будь-яких підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

І хоча проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя, але між особами, які
проживають однією сім'єю без шлюбу
виникають певні сімейні права та
сімейні обов'язки, які в деяких
випадках прирівнюються до прав та
обов'язків подружжя. Зокрема, згідно ст.
74 СК України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Проте, відповідно до ч. 1 Прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України цей
Кодекс набирає чинності 1 січня 2005
року, але не раніше набрання чинності
Кодексом адміністративного
судочинства України. А саме даний
кодекс набрав чинності 01.09.2005.

Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних
положень СК України цей Кодекс
набирає чинності одночасно з
набранням чинності Цивільним кодексом
України, що відбулось 01.01.2004.

Таким чином, виходячи із принципу
незворотності дії у часі,
встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції
України, на правовідносини, що виникли
раніше дія вказаних нормативних актів
не поширюється.

Згідно п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від
31.03.1995«Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» встановлення судом
факту перебування у фактичнихшлюбних
відносинах на підставі п. ст. 273 ЦПК
України може мати місце, якщо такі
відносинивиникли до 8 липня 1944 р. і
тривали до смерті (пропажі без вісті на
фронті) одного з подружжя, внаслідок
чого шлюб не може бути зареєстровано в
органах реєстрації актів
громадянського стану. В інших випадках
заяви про встановлення факту
перебування у фактичних шлюбних
відносинах судовому розгляду не
підлягають.

Таким чином, заявлені вимоги за період
вересня 1992 р. - 01 січня 2004 р. підпадають
під застосування Кодексу про шлюб та
сім'ю України (в редакції 1969 р.), нормами
якого чітко визначено реєстрація шлюбу
у державних органах реєстрації актів
громадянського стану, при цьому,
зазначений Кодекс не передбачав право
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому
вимоги заяви ОСОБА_1 в цій частині не
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що підлягає
встановленню факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу чоловіка
ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1 без шлюбу з
01.01.2004.

Наведене не враховано судом першої
інстанції, в зв'язку з чим рішення суду
підлягає скасуванню так як, має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, що виходячи
з положень п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, дає
підставити скасувати рішення та
ухвалити нове про задоволення вимог
заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 12.11.2013 - скасувати та
ухвалити нове наступного змісту:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа:
ОСОБА_2, про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу - задовольнити
частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка ОСОБА_2 та жінки ОСОБА_1
без шлюбу з 01.01.2004.

У задоволенні інших вимог заяви -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: