ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 р. Справа № 174/291/14-ц

п/с № 2/174/228/2014

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 31.03.2014 року, позивачка зазначила, що 19.08.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, ОСОБА_2. Шлюб було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №100.

У шлюбі з відповідачем народився син: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

З червня 2013 року вона та відповідач фактично сумісного господарство не ведуть і сумісно не проживають, оскільки їхня сім'я фактично розпалася.

Підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідач під час їхнього сумісного проживання мало приділяв їй уваги як дружині, усі сімейні питання він вирішував не згідно їхньої з ним сумісної думки, а виключно вирішував ці питання на свій розсуд, при цьому не цікавлячись її думкою. Тобто відповідач не поважав її як свою дружину. Відповідач під час їхнього сумісного проживання свої особисті інтереси ставив вище спільних інтересів їхньої сім'ї. Внаслідок цього у них виникали суперечки, які негативно впливали на їхню дитину. На підставі стосунків, які склалися у неї з відповідачем, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, яке було у неї на час укладення шлюбу.

У цей час вона та син, проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, де у неї є постійна робота, при цьому вони з сином зареєстровані за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 (квартира належить їй на праві власності).

За час проживання різними сім'ями з відповідачем її думка по відношенню до відповідача не змінилася, а її почуття любові та поваги до відповідача не відновилися.

Таким чином, вона вважає, що шлюб з відповідачем фактично розпався та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки вона не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з особою, з якою вона фактично не проживає однією сім'єю, та не має наміру проживати у подальшому.

Згідно ч.3 ст. 105 та ст.110 CK України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Спору про поділ майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю з відповідачем, на цей час не існує.

Оскільки малолітній син проживає з нею та буде проживати з нею і після розірвання шлюбу, та знаходиться на її повному утриманні, вона вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, ОСОБА_3, оскільки відповідач добровільно допомогу на утримання дитини їй практично не надає, і вона вимушена сама звертатися до відповідача, щоб він надавав кошти на утримання сина.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною віку повноліття.

Син потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона не може забезпечувати дитину всім необхідним самотужки, тому як прожитковий мінімум на одну дитину віком до 18 років складає на цей час 1286 гривень.

Вона працює у м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, в TOB «Хлібозавод № 3», та щомісячно отримує заробітну плату близько 1300 грн. Довідку про свій доход вона надасть в судове засідання.

Також у неї знаходиться на утриманні дочка від першого шлюбу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження дочки вона надасть в судове засідання).

Згідно пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів.

Згідно ч. 4 п. 7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідач працює водієм у ПрАТ «Кримський Титан» філія «Вільногірський ГМК» у м. Вільногірську, і щомісячно отримує заробітну плату в розмірі близько 5000 грн.

Відповідач фізично здоровий, других непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, стягування з заробітної плати відповідача згідно виконавчих документів не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України одним зі способів виконання батьками обов'язку утримання дитини, є рішення суду про присудження аліментів в частці від доходу його батька.

Позивачка вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на її користь на утримання їхнього сина у розміру 3/10 частин свого щомісячного заробітку (доходу).

Тобто розмір аліментів буде дорівнювати менше 50 % доходу відповідача, що в свою чергу дозволяється, виходячи з пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм CK України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно до якого - максимальний розмір аліментів,, які стягуються з боржника, не повинен згідно ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, суд вирішує зазначене питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, якій регулює ці правовідносини.

Згідно ч. 2 ст.118 ЦПК України, позивач має право об'єднати в одної позовної заяві кілька вимог, які пов'язані між собою.

Відповідно до ч.І ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Добровільно розірвати шлюб за заявою сторін в окремому судовому провадженні - відповідач відмовляється.

Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом.

Відповідно до офіційного тлумачення зазначеної норми, здійсненого Конституційним Судом України та викладеного у Рішенні від 25 грудня 1997 року № 9-зп у справі за зверненням жителів м. Жовті Води, її потрібно розуміти як гарантований кожному захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Керуючись ст.ст.3,109,118 ЦПК України, ст.ст.105,110,113,180,181,182,183,191 СК України, позивачка прохає:

1. Розірвати між нею та ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 19.08.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 100.

2. Стягнути на її користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти у розміру 3/10 частин його щомісячного доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму дітей віком до 18 років, на утримання сина, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дати подачі позову, і до досягнення сином віку повноліття.

3. Стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати, яких вона зазнала у справі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала частково, а саме підтримала вимогу про розірвання шлюбу та погодилась з відповідачем стосовно зменшення розміру аліментів з 3/10 частин до ? частини. Додатково пояснила, що примирення з відповідачем неможливе, спору з відповідачем стосовно місця проживання дитини, стосовно поділу нажитого у шлюбі майна немає.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав вимогу про розірвання шлюбу та визнав частково вимогу про стягнення аліментів, розмір яких, на його думку, повинен складати ? частину від його доходу. Додатково пояснив, що примирення з позивачкою неможливе, спору з позивачкою стосовно місця проживання дитини, стосовно поділу нажитого у шлюбі майна немає.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, сторони уклали шлюб 19.08.2005 року, після реєстрації шлюбу сторонам присвоєне спільне прізвище Ксеняк. (а.с. 4)

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився 08.11.2005 року, його батьками зазначені сторони (а.с. 5).

Згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_1, 01.08.1980 р. н., зареєстрована за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_7. (а.с. 6-7)

Згідно квитанції від 31.03.2014 року, позивачкою сплачено судовий збір 243.60 грн. (а.с.1)

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 10.04.2014 р., ОСОБА_2, 12.03.1982 р. н., зареєстрований за місцем проживання з 01.03.1999 р. в АДРЕСА_1. (а.с.11)

Згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2, 12.03.1982 р. н., зареєстрований за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_8. (а.с. 15)

Згідно довідки про доходи № 820, ОСОБА_2 працює водієм в філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан» і за період з жовтня 2013 р. по березень 2014 р. отримав заробітну плату на загальну суму 37206.78 грн., що складає в середньому на місяць - 6201.13 грн. (а.с.16)

Враховуючи пояснення сторін, обґрунтування позовних вимог, що викладені в позовній заяві, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, погодження позивачки розміру аліментів з відповідачем, дослідивши письмові докази у справі і оцінивши їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами фактично розпався, подальше його збереження суперечить суттєвим інтересам позивачки, позовна вимога щодо розірвання шлюбу законна, обґрунтована, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту невиконання встановленого законом обовязку одним із подружжя щодо участі в утриманні спільної дитини.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Позивач, відповідач та їх дитина мають задовільний стан здоровя, оскільки даних про інше сторони не надали.

Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги, згідно ч.1 ст. 182 СК України, стан здоровя та матеріальне становище дитини, позивачки та відповідача.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного із батьків, з якого будуть стягуватися аліменти.

Суд доходить висновку, що будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обовязку щодо сплати аліментів на утримання дитини на цей час відсутні. Дитина потребує матеріальної допомоги, стан здоровя відповідача та його матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, який сторони взаємно узгодили, тобто у розмірі ? частини доходу відповідача, тому вимога про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню частково, і розмір аліментів слід зменшити з 3/10 частин до ? частини доходу відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку про покладення всіх судових витрат у справі на відповідача, для чого з нього слід стягнути на користь позивачки 243.60 грн., для відшкодування судових витрат в виді судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, та в дохід держави України судовий збір 243.60 грн., за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, що набрав чинності з 01.11.2011 р.; ст.ст. 110-115,180 183,191 Сімейного Кодексу України; ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, 01.08.1980 р. н., уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_9, і/к № НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_9, і/к № НОМЕР_2, працюючим водієм в філії Вільногірський ГМК ПрАТ «Кримський Титан», зареєстрованим за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований 19 серпня 2005 року у відділі ДРАЦС Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис про одруження № 100, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду, тобто з 31 березня 2014 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1: 243.60 грн. - для відшкодування судових витрат в виді судового збору за задоволену немайнову вимогу про розірвання шлюбу; та в дохід держави України судовий збір 243.60 грн., за задоволену майнову вимогу про стягнення аліментів.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.