АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2962/2014
інстанції Корецький Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 26.08.2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
комунального підприємства «Сервіс -
Центр», Херсонської міської ради про
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 26.08.2014 року позов ОСОБА_5
залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що він після закінчення своєї
відпустки, не вимагав розірвання
трудового договору, приступив до
виконання своїх службових обов'язків
на підприємстві і виконував їх ще
декілька днів (в тому числі продовжував
підписувати банківські документи).
Однак, суд в своєму рішенні зазначив,
що позивачем не надано будь-яких
доказів факту виконання трудових
обов'язків на підприємстві після
відпустки, що суперечить вимогам ст.ст.
5, 60, 137, 160 ЦПК України. Так,
представником позивача було подано
заяву до суду про витребування доказів,
а саме: інформацію в ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» щодо того, ким були
підписані розрахункові документи
(платіжні доручення, чеки та ін..) в
період з 14.04.2014 року по 21.04.2014 року.
Проте, суд першої інстанції вказану
заяву залишив без задоволення,
позбавивши позивача доводити свою
позицію передбаченим законом засобами.
У зв'язку з чим, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 у
судовому засіданні на задоволенні
апеляції наполягали, з підстав
зазначених у скарзі.

Представник КП «Сервіс- Центр» -
Кравченко Д.В. та представниця ХМР -
Волкова О.О., у судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважаючи рішення суду
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, у визначених цивільно-
процесуальним законом межах, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції правильно
встановлено, що розпорядженням
міського голови від 05.04.2014 року № 517 - к
позивача ОСОБА_5 призначено на посаду
директора МКП «Сервіс - Центр» з 11.04.2011
року, за контрактом (а.с.11).

18.03.2014 року ОСОБА_5 подав заяву на ім'я
в.о. міського голови секретаря міської
ради - Миколаєнко В.В. про надання йому
планової відпустки за 2013-2014 роки з
19.03.2014 року, після спливу терміну
відпустки просив звільнити його з
займаної посади за власним бажанням з
11.04.2014 року (а.с.12).

Розпорядженням міського голови № 205 - к
від 19.03.2014 року позивач був звільнений
за власним бажанням з 11.04.2014 року,
згідно зі ст. 38 КЗпП України (а.с.3, 13).

З 11.04.2014 року позивач ОСОБА_5 не працює.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КЗпП України якщо
працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не
залишив роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про
відпустки» за бажанням працівника у
разі його звільнення (крім звільнення
порушення трудової дисципліни) йому
має бути надано невикористану
відпустку з наступним звільненням.
Датою звільнення в цьому разі є
останній день відпустки.

Пунктом 12 постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів» передбачено,
що працівник, який попередив власника
або уповноважений ним орган про
розірвання трудового договору,
укладеного на невизначений строк,
вправі до закінчення строку
попередження відкликати свою заяву і
звільнення в цьому випадку не
проводиться, якщо на його місце не
запрошена особа в порядку переведення
з іншого підприємства, установи,
організації (ч.4 ст. 24 КЗпП України).

Якщо після закінчення строку
попередження трудовий договір не був
розірваний і працівник не наполягає на
звільненні, дія трудового договору
вважається продовженою.

Враховуючи те, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
того, що ним відкликано раніше подану
заяви про звільнення від 18.03.2014 року, а
також ОСОБА_5 не надано доказів щодо
того, що він не залишив роботи та
продовжив виконувати трудові
обов'язки, з одночасним письмовим
попередженням керівника про
продовження виконування своїх
обов'язків, тому колегія суддів ввжає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
залишення без задоволення його позовні
вимоги.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на наявність платіжних документів
підписаних ним від імені підприємства
після дати звільнення, як доказ
продовження ним виконання трудових
обов'язків колегія до уваги не приймає,
оскільки як пояснив сам позивач
платіжні документи могли
підписуватись ним раніше дат, вказаних
у цих документах. Окрім того,
представник відповідача пояснював, що
електронний цифровий підпис для
підписання у тому числі і платіжних
документів перебав у бухгалтерії
підприємства і доступ до його
використання мали інші особи. Цих
обставин позивач не заперечував. Таким
чином, вказані докази не можуть бути
визнані судом як достовірні.

Інші доводи апеляційної скарги,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки вони не спростовують
висновків суду і не містять посилання
на нові факти або засоби доказування,
які мають значення для справи

Зважаючи на наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції, а відтак
і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 26.08.2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: