АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7014/14 Головуючий 1 інстанції - Сугачова О.О.
Справа № 643/4466/14-ц Доповідач-Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії - Черкасова В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 29 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з останнього суми боргу в розмірі 23098,65грн. В подальшому уточнив свої вимоги і остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у вигляді неповернутої частини позики збільшеної на три проценти річних за час прострочення та процентів за користування позиченими коштами, що загалом складає суму еквівалентну 6902 доларів США.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 15.12.2005р. ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 у позику 3450 доларів США, що відповідало за офіційним курсом НБУ на той час 17442,50грн. На підтвердження укладання договору позики ОСОБА_5 була написана розписка з зазначенням терміну повернення коштів до 16.03.2006р., однак обов'язки по поверненню позики відповідачем ОСОБА_5 порушені. Посилаючись на зазначене, позивач, як позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, які визначаються на рівні облікової ставки НБУ, що складає 4375,91грн. та, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю, а саме: стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму боргу у вигляді неповернутої частини позики збільшеної на три проценти річних за час прострочення та процентів за користування позиченими коштами, що складає суму еквівалентну 6902 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. В обґрунтування скарги посилається на те, що вказане рішення постановлено з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В засідання апеляційного суду відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з'явився. Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала неповноважними причини, які викладені відповідачем в клопотанні про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку ОСОБА_5 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки через його неявку колегія суддів неодноразово відкладала розгляд справи, і тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 виходив з того, що взяті ОСОБА_5 кошти у борг повернуті, вчинений виконавчий напис визнано недійсним.

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду 1 інстанції та вважає його помилковим виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2005р. ОСОБА_5 взяв в борг у ОСОБА_6 гроші в розмірі 3450 доларів США зі строком повернення до 16.03.2006р., що підтверджується письмовою розпискою, оригінал якої залучений до матеріалів справи (а.с.151).

Суд 1 інстанції в обґрунтування рішення, яким відмовив в задоволенні позову послався на рішення Московського районного суду від 5.11.2008 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 5.02.2009року, зазначаючи, що даними рішеннями судів встановлено повернення боргу з боку відповідача.

Між тим, з вищезазначених рішень вбачається, що предметом розгляду в судах був договір позики від 21 квітня 2005 року, а не від 15 грудня 2005р., та крім того, судами встановлено, що протягом травня 2005року- лютого 2006 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 в рахунок боргу 945 доларів США та 7.04.2006року 3812 доларів США саме за договором позики від 21.04.2005р., а не за борговими зобов'язаннями від 15.12.2005р., про що встановлено в даних судових рішеннях.

Жодних висновків щодо правовідносин за борговою розпискою від 15.12.2005р. дані судові рішення не містять. Тому у суду 1 інстанції не було правових підстав посилатися на вищезазначені рішення суду.

Згідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій саме сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача, відповідно до якого сума процентів за користування відповідачем позикою за період з 15.12.2005р. до 24.06.2014р. складає 2595доларів США (за обліковою ставкою НБУ).

Згідно вимог п.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від простроченої суми відповідно до розрахунку складають 857,2 доларів США, з чим погоджується судова колегія.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає: 3450 доларів США - сума боргу, 2595 доларів США - проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, 857 доларів США - 3% річних від простроченої суми боргу, а всього 6902 доларів США, що на день ухвалення рішення, з урахуванням курсу долара США до української гривні( 1 долар США=14,8 грн.) складає 102149,6грн.

З підстав вищезазначеного, беручи до уваги, що відповідач із заявою про застосування строку позовної давності не звертався, судова колегія приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_5 не повернув у встановлений строк суму позики, а інший розмір процентів не встановлений договором або законом, то він зобов'язаний на підставі ст.1050 ЦК України сплатити суму позики з урахуванням процентів, встановлених на рівні облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Крім того колегія суддів на підставі ст.88 ЦПК України задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати по справі в сумі 1441,54 грн, які складаються із судового збору за подачу позовної заяви - 230,98 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., судових витрат за подачу уточненої позовної заяви - 558,83 грн., судових витрат за подачу заяви про забезпечення позову - 121,80 грн. та судових витрат за подачу апеляційної скарги - 409,93 грн.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове рішення про задоволення позовних вимог на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.І ст. 307, ст.309 п.3,4 ч.І, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 29 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 102149,6грн та судові витрати по справі в сумі 1441,54 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -