Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/156/14 Головуючий у 1
інстанції: Бойко О.Ю.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15» січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 28
жовтня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: ОСОБА_6, про визнання права
спільної сумісної власності на
квартиру та витребування майна із
чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права спільної
сумісної власності на квартиру та
витребування майна із чужого
незаконного володіння.

Зазначив, що з 25.04.1994 року по 2011 рік
перебував у шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу
мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час знаходження у зареєстрованому
шлюбі ними було придбано квартиру
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу за 16 000 дол. США, що за
курсом складало 75 250 грн. При цьому
частина сплаченої суми в розмірі 5 000
дол. США, або 23 600 грн. була внесена
ОСОБА_6 з власних коштів, а інша частина
у сумі 11 000 дол. США (51 920 грн.) була
сплачена за рахунок позик.

Він особисто уклав угоду з агентством
нерухомості «Наш дім», вів перемови з
продавцем ОСОБА_8, від свого імені
укладав першу і другу угоди завдатку і
вносив грошові кошти у якості завдатку
по цим договорам, розрахувався з
продавцем і передав їй залишок
грошових коштів.

При придбанні квартири було вирішено
зареєструвати квартиру на ім'я ОСОБА_6

В липні 2010 року йому стало відомо, що
квартира була зареєстрована на ім'я
матері ОСОБА_6 - ОСОБА_4

З моменту придбання у квартирі
проживала його сім'я у складі ОСОБА_6 та
сина ОСОБА_7 Він здійснював усі
комунальні платежі. За час сумісного
проживання у квартирі був зроблений
капітальний ремонт на суму 8 000 доларів
США.

ОСОБА_4 ніякої участі у придбанні та
утриманні квартири не приймала.

Після розлучення ОСОБА_6 переїхала на
постійне проживання за адресою
АДРЕСА_2, а він з сином залишився
проживати у спірній квартирі.

05 березня 2013 р. ОСОБА_4 уклала договір
купівлі - продажу квартири з ОСОБА_5 Про
укладену угоду йому стало відомо з
листа від 07.03.2013 року.

Вважає, що ОСОБА_4 безпідставно набула
право власності на квартиру АДРЕСА_1,

Посилаючись на ст.ст. 330, 388, 1212 ЦК
України, просив визнати квартиру
АДРЕСА_1 такою, що набута ОСОБА_4 без
достатньої правової підстави, та
визнати право сумісної власності на
вказану квартиру за ним та ОСОБА_6,
витребувати у ОСОБА_5 спірну квартиру.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року
залучено до участі в справі в якості
третьої особи ОСОБА_6

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 28
жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом відмовлено у позові через
відсутність передбачених ст.ст.388, 1212 ЦК
України підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України
з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання квартири такою, що набута
ОСОБА_4 без достатньої правової
підстави, визнання її об'єктом права
спільної сумісної власності з ОСОБА_6,
витребування квартири пред'явлено на
підставі ст.ст. 1212, 388 ЦК України.

Згідно із статтею 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини третьої статті 388
ЦК України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи з системного аналізу змісту
зазначених норм, передумовою для
повернення майна є факт втрати
належного власнику майна та набуття
цього майна без достатніх правових
підстав іншою особою.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, спірна квартира позивачу не
належала. Підстави набуття права
спільної сумісної власності подружжя
зазначеними нормами не регулюються, і
відповідачі не є суб'єктами цього
права.

Обставини, на які позивач посилався в
обґрунтування позову до ОСОБА_4, не
мають ознак безпідставного набуття
майна. Особа, яка вважає, що власник
майна придбав або зберіг, або покращив
майно за його рахунок, за умови
доведення такого факту має право лише
на компенсацію вкладених у таке майно
коштів.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК
України). Правочин, за яким право
власності на квартиру набуто ОСОБА_4, не
оспорено.

Районним судом встановлено, що спірна
квартира на праві власності належала
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які продали
квартиру ОСОБА_4, що підтверджується
договором купівлі-продажу №961/2140 від
24.12.1998 року, рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 15 березня 2012 року. ОСОБА_4
здійснила реєстрацію квартири на своє
ім'я (а.с. 66, 67, 68 ,69).

ОСОБА_5 набула право власності на
спірну квартиру на підставі договору
купівлі-продажу від 5 березня 2013 р,
укладеного з ОСОБА_4 (а.с.5-7).

Оскільки докази, наявні в матеріалах
справи, свідчать на користь виникнення
у відповідачів права власності на
квартиру на відповідній правовій
підставі, суд обґрунтовано визнав, що
положення ст.ст.388, 1212 ЦК України у
даному випадку застосуванню не
підлягають.

Посилання ОСОБА_3 на проживання у
спірній квартирі та сплату комунальних
платежів не має правового значення для
вирішення заявлених ним позовних
вимог.

Суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи та
дав правильну оцінку всім зібраним у
справі доказам, з урахуванням
вищезазначених норм дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
позові.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: