Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/40/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Бубличенко В.П.

Черниш Т.В.

за участю секретаря
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Новоукраїнської міської ради
Кіровоградської області, ОСОБА_4, третя
особа: державне підприємство
«Кіровоградський регіональний центр
Державного земельного кадастру»,про
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 10 серпня
2012 року і

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року ОСОБА_3 звернулася
з позовом до Новоукраїнської міської
ради Кіровоградської області, ОСОБА_4,
третя особа: державне підприємство
«Кіровоградський регіональний центр
Державного земельного кадастру», про
зобов'язання вчинити певні дії. В
обґрунтування позову зазначала, що
вона є власником будинку, що
знаходиться АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 15.02.1994 року.

Рішенням Новоукраїнської міської
ради від 06.02.2004 року № 356 їй надано згоду
на виготовлення технічної
документації на приватизацію змеленої
ділянки, що розташована за вказаною
адресою. Рішеннями сесії міської ради
№ 765 від 27.01.2006 року та № 106 від 12.09.2006
року затверджено технічну
документацію та передано земельну
ділянку їй (позивачці) у власність.
26.12.2006 року вона отримала державний акт
на право власності на земельну ділянку.

У зв'язку з тим, що при
виготовленні технічної документації
були допущені помилки щодо
розташування будинків АДРЕСА_2 і
АДРЕСА_3, вона звернулася до
виконавця-державного підприємства
«Кіровоградський регіональний центр
«Державного земельного кадастру», та
замовила нову технічну документацію, в
якій було враховано допущені помилки.
Але відповідач ОСОБА_4, будинок якого
знаходиться АДРЕСА_3, категорично
відмовився ставити свій підпис в акті
погодження меж земельних ділянок.
Будь-яким іншим способом відновити
межі своєї земельної ділянки вона не
має змоги.

Рішенням Новоукраїнської міської
ради від 08.11.2011 року № 368 їй було
відмовлено у затвердженні технічної
документації без відповідного
погодження з власником нерухомого
майна АДРЕСА_3.

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просила суд
зобов'язати ОСОБА_4 погодити технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку АДРЕСА_1. Зобов'язати
Новоукраїнську міську раду затвердити
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
вказаною адресою.

Рішенням Новоукраїнського
районного суду Кіровоградської
області від 10 серпня 2012 року позов
задоволено частково. Суд зобов'язав
Новоукраїнську міську раду затвердити
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка
ставить питання про скасування рішення
суду, оскільки його неможливо виконати,
в резолютивній частині чітко не
зазначено, хто повинний виділити
земельну ділянку в натурі (на
місцевості) з видачею державного акта
на право власності на землю. Також
судом не вирішено питання щодо судових
витрат.

ОСОБА_4, представник Новоукраїнської
міської ради та представник третьої
особи - ДП «Кіровоградський
регіональний центр Державного
земельного кадастру» в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
розгляду справи повідомлені в порядку,
визначеному ст. 76 ЦПК України, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення із судовою повісткою і
копією апеляційної скарги, причину
неявки не повідомили. Від
Новоукраїнської міської ради надійшло
письмове пояснення на апеляційну
скаргу. Враховуючи положення ч.2 ст.305
ЦПК України, згідно з якою неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи, колегія суддів вирішила
розглядати справу у відсутності
відповідачів та представника третьої
особи.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка підтримувала доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суду України у
п.13 постанови від 18 грудня 2009 року № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснив, що резолютивна
частина повинна мати вичерпні, чіткі,
безумовні й такі, що випливають зі
встановлених фактичних обставин,
висновки по суті розглянутих вимог і
залежно від характеру справи давати
відповіді на інші питання, зазначені
у статтях 215 - 217 ЦПК України

Ухвалене у справі рішення наведеним
вимогам закону та роз'ясненням
постанови Пленуму верховного Суду
України не відповідає.

Покладаючи на Новоукраїнську міську
раду обов'язок затвердити технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 , суд виходив з того, що, оскільки
ОСОБА_4 не є власником земельної
ділянки АДРЕСА_3, то міська рада, як
власник цієї земельної ділянки,
повинна затвердити технічну
документацію із землеустрою.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 15.02.1994 року ОСОБА_3 є
власником будинку АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
площею 367,70 кв.м.

Відповідач ОСОБА_4 є власником
сусіднього будинку АДРЕСА_3 відповідно
до договору купівлі-продажу від 29.07.1976
року.

Статтею 90 ЗК Української РСР 1970 року,
який був чинним на час придбання ОСОБА_4
будинку АДРЕСА_3, було передбачено, що
на землях міст при переході права
власності на будівлю переходить також
і право користування земельною
ділянкою або її частиною. Отже, ОСОБА_4 є
землекористувачем земельної ділянки
за вказаною адресою.

Рішенням виконкому Новоукраїнської
міської ради № 708 від 30.10.1997 року
відповідачу безоплатно передано у
власність для ведення особистого
підсобного господарства та
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд земельну ділянку загальною
площею 0,06 га АДРЕСА_3 (а.с.75).

Зазначені обставини сторонами не
заперечується, а також
підтверджується рішенням
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 31 березня
2011 року, ухваленому у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, що
належить на праві приватної власності
та стягнення моральної шкоди (а.с.61-63).

За таких обставин висновок суду про те,
що земельна ділянка, яка знаходиться
АДРЕСА_3 належить на праві власності
Новоукраїнській міській раді, а тому
саме вона, як власник, повинна погодити
та затвердити технічну документацію із
землеустрою є помилковим, суперечить
обставинам справи, нормам
матеріального права.

Ураховуючи наведене, рішення суду не
можна визнати таким, що ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права тому воно
підлягає скасуванню

Не можна визнати обґрунтованим позов
ОСОБА_3 в частині покладення на
Новоукраїнську міську раду обов'язку
затвердити технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд АДРЕСА_3.

Встановлено, що рішенням
Новоукраїнської міська рада від 06.02.2004
року № 356 ОСОБА_3 надано згоду на
виготовлення технічної документації
на приватизацію змеленої ділянки, що
розташована за вказаною адресою.
Рішеннями сесії Новоукраїнської
міської ради № 765 від 27.01.2006 року та № 106
від 12.09.2006 року затверджено технічну
документацію та передано земельну
ділянку площею 367,70 кв.м. у власність
позивачки. 26.12.2006 року вона отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку (а.с.59,60,105).

Вказані рішення міською радою прийняті
у відповідності до положень ч.ч.1,7,9 ст.118
та ст.123 ЗК України, якими врегульовано
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами.

Згідно ч.ч.1,4 ст.126 ЗК України, в редакції
чинній на час вирішення справи судом,
право власності на земельну ділянку
посвідчувалося державним атом на
право власності на земельну ділянку,
форма якого затверджується Кабінетом
міністрів України, а не технічною
документацією із землеустрою.

Виправлення орфографічних або
технічних помилок у виданому
державному акті на право власності на
земельну ділянку до 09.09.2013 року
проводилося у відповідності з
положеннями Інструкції про заповнення
бланків державних актів на право
власності на земельну ділянку і на
право постійного користування
земельною ділянкою, затвердженою
Наказом Державного комітету із
земельних ресурсів 22.06.2009 року № 325.

Але питання про наявність технічних
помилок у державному акті про право
власності на земельну ділянку та їх
виправлення позивачка не порушувала.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних права,
свобод чи інтересів.

Обґрунтовуючи позов про зобов'язання
міської ради затвердити нову технічну
документацію на приватизацію
земельної ділянки, ОСОБА_3 вказувала на
те, що під час виготовлення первинної
технічної документації, були допущені
помилки щодо розташування будинків
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3, тому вона звернулася
до ДП «Кіровоградський регіональний
центр «Державного земельного
кадастру», яке виготовляло попередній
проект із землеустрою, та замовила нову
технічну документацію, в якій було
враховано допущені помилки. Але
суміжний землекористувач, ОСОБА_4,
будинок якого знаходиться АДРЕСА_3,
категорично відмовився ставити свій
підпис в акті погодження меж земельних
ділянок. Будь-яким іншим способом
відновити межі своєї земельної ділянки
вона не має змоги.

В чому саме полягають помилки в
технічній документації, та яким чином
вони порушую її права, позивачка в
позові не зазначила, доказів на
підтвердження таких доводів не надала,
не встановлено цих обставин і під час
розгляду справи судом.

Із матеріалів справи вбачається, що 20
вересня 2005 року представником ДП
«Земельні ресурси України» Згривець
Л.М., було погоджено межі земельної
ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1
площею 367,70 кв.м, що передається у
власність ОСОБА_3 згідно рішенням
Новоукраїнської міської ради від 06.02.2004
року № 356. Межі спірної земельної
ділянки закріплені межовими знаками,
про що було складено відповідний актом.
Цей акт підписаний членами комісії, до
якої входили, зокрема, і ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, як суміжний землекористувач
АДРЕСА_3. Акт погодження меж з їх
графічним їх визначенням та описом,
позивачка підписала без будь-яких
застережень (а.с.48).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Всупереч наведеним вимогам закону
позивачка не надала суду доказів на
підтвердження своїх доводів про те, що
в технічній документації були допущені
помилки, усунення яких пов'язано з
необхідністю повторного погодження
меж із суміжним землекористувачем
АДРЕСА_3 - ОСОБА_4

Технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку, надану
для будівництва та обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1, як первинну,
так і повторно виготовлену, яку ОСОБА_3
просила суд зобов'язати затвердити
Новоукраїнську міську раду, вона суду
не надала. Тому не має можливості
перевірити доводи позивачки щодо
наявності технічних помилок.

Зазначене є підставою вважати, що
вимоги про існування помилок у
технічній документації ґрунтуються не
на доказах, а на переконанні позивачки
про наявність таких помилок та є
припущенням, на якому не може
ґрунтуватися рішення суду. З
урахуванням наведеного, вимоги
позивачки, як такі, що не ґрунтуються на
доказах не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесенні нею і документально
підтверджені витрати. Оскільки у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено,
то не підлягають задоволенню її вимоги
про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 10
серпня 2012 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким ОСОБА_3 відмовити у
задоволенні позову до Новоукраїнської
міської ради Кіровоградської області,
ОСОБА_4, третя особа: державне
підприємство «Кіровоградський
регіональний центр Державного
земельного кадастру»,про зобов'язання
вчинити певні дії.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді