справа №619/5316/14-ц
провадження №2/619/1962/14
РІШЕННЯ

іменем України

01 грудня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю секретаря судового
засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми
боргу, -

установив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором позики у розмірі 1628140
гривень, які складаються з
заборгованості за договором позики
1295000 гривень, пені 291635 гривень, трьох
відсотків річних 41505 гривень. В
обґрунтування позову позивач
зазначила, що 01 серпня 2013 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір
позики грошей, відповідно до якого
позивач передала, а відповідач
отримала грошові кошти в розмірі 799000,00
гривень, що на день підписання договору
за курсом НБУ становить 100000 доларів
США. Згоду на укладання договору позики
заявою надав чоловік відповідача
ОСОБА_5. Договір позики є безпроцентним.
Згідно з підпунктом в) пункту 2 Договору
позики грошей від 01 серпня 2013 року
строк повернення грошових коштів по
договору позики встановлено не пізніше
25 вересня 2013 року. Позивач виконала
зобов'язання за договором позики та
надала відповідачу в позику грошові
кошти в сумі 799000,00 грн., що
підтверджується абзацом 2 пункту 1
договору позики і підписом
позичальника на договорі. Статтею 1049 ЦК
України передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором. Разом з тим,
відповідач по договору позики, грошові
кошти не повернула. Що підтверджується
Договором позики та відсутністю
розписок про повернення грошових
коштів на останній сторінці договору.
Строк повернення грошових коштів сплив
25 вересня 2013 року, у зв'язку з чим
позивач 27 вересня 2013 року звернувся з
вимогою про повне повернення грошових
коштів за Договором позики, яку
власноруч отримала відповідачка про,
що свідчить підпис ОСОБА_4 на цій
вимозі. Факт наявності боргу за
договором позики на день звернення з
позовом, підтверджується заявою від 16
жовтня 2014 року, яку відповідач оформила
у нотаріуса. Спроби позивача в
досудовому порядку врегулювати
відносини за договором позики,
результатів не мали. Таким чином
відповідач не виконала покладені на
неї зобов'язання щодо сплати по
грошовому зобов'язанню, добровільно в
обумовлений сторонами строк не
повернула суми позики. Відповідно до ч.1
ст.612 ЦК України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Підпунктом «б»
пункту 2 Договору позики передбачено,
що позичальник повертає суму позики
позикодавцеві готівкою в сумі, що буде
еквівалентна 100000,00 (ста тисячам)
доларів США на день повернення.
Відповідно, позивач просить повернути
грошові кошти по Договору позики від 01
серпня 2013 року в сумі 1295000,00 гривень, що
за офіційним курсом НБУ долара США,
який на час звернення до суду становив
12,95 дорівнює 100000 доларів США. Згідно
пункту 3, за несвоєчасне повернення
суми позики , позичальник сплачує пеню
в розмірі 0,1% в день. Стягненню з
відповідача підлягає пеня в розмірі
291635,00 грн. (799000,00 х 0,1% х 365 днів). З огляду
на те, що відповідач не повернув позики
за договором позики, він є таким, що
прострочив виконання грошового
зобов'язання. З урахуванням зазначено
вище з відповідача підлягає стягненню
три проценти річних від простроченої
суми позики, що станом на 21.10.2013 року
становить 3205 доларів США, що за курсом
НБУ становить 41505 гривень ( Розрахунок з
26.09.2013 по 21.10.2014 = 390 днів, 100000 доларів США
х 3% = 3000 доларів США і 100000 х 3% х 25 днів =
205,00 доларів США). У судове засідання
відповідач ОСОБА_4 не з'явилася, подала
до суду заяву, в якій вказала, що з
вимогами позовної заяви згодна,
заперечень проти задоволення позову не
має, справу просить розглядати у її
відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
позов підтримала повністю, просила
його задовольнити та справу розглядати
у її відсутність.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно договору позики від 01 серпня 2013
року, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3
грошові кошти у сумі 799000 гривень, що на
день цього договору за курсом НБУ
становить 100000 доларів США, підписом під
цим договором ОСОБА_4 підтверджує факт
отримання нею зазначених грошових
коштів та стверджує, що вищевказану
позику вона бере для потреб сім'ї на
придбання нерухомості. Підписом під
цим договором ОСОБА_3 підтверджується
факт отримання грошей по договору
позики. Сторони за цим договором
домовились про те, що: договір позики є
безпроцентним; суму позики ОСОБА_4
зобов'язується повернути ОСОБА_3
готівкою одним платежем, в сумі, що буде
еквівалентна 100000 доларів США на день
повернення; остаточний розрахунок щодо
повернення суми позики має бути
здійснено не пізніше 25 вересня 2013 року;
повернення позики, як і виконання цього
договору в цілому, має бути здійснено
за адресою проживання ОСОБА_3 При
порушенні умов договору позики,
неповерненні суми позики своєчасно,
тобто до 25 вересня 2013 року, ОСОБА_3
вправі буде пред'явити цей договір до
стягнення в строки і у порядку,
передбачені чинним законодавством
України, за порушення умов договору
позики ОСОБА_4 сплачує пеню в розмірі 0,1
% в день.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалися сторони, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних мотивів.

Суд вважає встановленою наявність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги
ОСОБА_3 про стягнення боргу, оскільки
ОСОБА_4 не виконала умови договору та не
повернула запозичені ним кошти.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Як вбачається з договору позики від 01
серпня 2013 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_6
грошові кошти у сумі 799000 гривень, що є
еквівалентом суми 100000 доларів США
виходячи з курсу на день отримання
коштів 01 серпня 2013 року.

Заявою від 16 жовтня 2014 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, ОСОБА_4 підтвердила наявність
боргу перед ОСОБА_3 на вищезазначену
суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу. Якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно
до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд вважає встановленою наявність
фактів, якими обґрунтовувалися вимоги
про стягнення суми боргу, пені та трьох
відсотків річних, оскільки ОСОБА_4 не
виконала умови договору та не
повернула запозичені нею кошти.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача судові витрати на
користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму боргу у розмірі 1628140 (один мільйон
шістсот двадцять вісім тисяч сто сорок)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 3654 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Є.А. Болибок