Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц- 797582014р.
інстанції Гаркуша О.М.
Доповідач в апеляційній
інстанції Моцний М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Козуб О.В.,
Колбіної Т.П.,

за участю секретаря: -
Григорчук І.О.,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 10
жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
вселення та визначення порядку
користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом вимоги якого уточнив та
просив встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
наступним чином - виділити йому жилу
кімнату площею 8,7 кв.м. з прилеглим
коридором площею 1,7 кв.м. з прилеглою
вбудовую шафою площею 0,5 кв.м. та жилу
кімнату площею 17,9 кв.м. з прилеглою
лоджією площею 4,9 кв.м.; відповідачу
ОСОБА_7 виділити жилу кімнату площею 11,8
кв.м. з прилеглою лоджією площею 7,5 кв.м.
Решту приміщень залишити у загальному
користуванні сторін. Також позивач
просив усунути йому перешкоди у
здійсненні права власності на частку
спірної квартири шляхом вселення у неї
його та членів сім'ї.

Вимоги позову мотивовані тим, що
позивачу на праві власності належить 3/4
частки квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частки
вказаної квартири належить його рідній
сестрі відповідачу ОСОБА_7 У
добровільному порядку до згоди з
приводу користування жилими
приміщенням квартири сторони не
дійшли, а тому позивач звернувся до
суду для вирішення питання у судовому
порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Севастополя від 10 жовтня 2013 року вимоги
позову задоволені частково: усунуто
перешкоди у користуванні власністю
ОСОБА_6 шляхом вселення його у квартиру
АДРЕСА_1. Визначено порядок
користування спірною квартирою
виділивши у користування позивачу
житлову 17,9 кв.м. з прилеглою лоджією; у
користування відповідачу та членам її
сім'ї виділено жилу кімнату площею 8,7
кв.м. та 11,8 кв.м. з прилеглою лоджією
площею 7,5 кв.м. У загальному
користуванні залишено - ванну
загальною площею 2,5 кв.м., кухню
загальною площею 7,8 кв.м., коридор
площею 10,1 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м.. В
решті вимог позову відмовлено.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення суду змінити як таке, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що виділена за рішенням суду
кімната не відповідає розміру належної
йому частки у майні, що є порушенням
його прав.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що остання
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення вимог позову суд першої
інстанції виходив з того, що
запропонований у позові варіант
розподілу спірної квартири порушує
права відповідача та членів його сім'ї,
які зареєстровані у спірній квартирі,
на належні умови проживання, а саме не
відповідає нормам забезпеченості
житловою площею на одну особу.

З такими висновками не може погодитись
колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року N 20 встановлено, що
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

У зв'язку з тим, що кожному учаснику
спільної власності належить обмежене
право власності на спільну річ, змістом
внутрішніх правовідносин спільної
власності є право і обов'язок кожного
співвласника узгоджувати свою
поведінку щодо володіння, користування
і розпорядження спільним майном з
іншими власниками.

Судом першої інстанції встановлено та
сторонами не заперечується, що
позивачу ОСОБА_6 на праві приватної
власності належить 3/4 частки квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності житло та свідоцтва про
право на спадщину за законом від 17.11.2005
року. Власником решти 1/4 частки
квартири є відповідач ОСОБА_7.

Згідно довідки наданої КП «РЕП №22» СМР
№ 1049 від 02.07.2013 року, у спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10.

З технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 вбачається, що вона
складається з 3-х жилих кімнат жилою
площею 38,4 кв.м., а саме: жила кімната 8,7
кв.м. (прим. 5); жила кімната - 11,8 кв.м.
(прим. 9) з прилеглою лоджією 7,5 кв. м.;
жилої кімнати 17,9 кв.м. (прим. 10) з
прилеглою лоджією 4,9 кв.м.; а також кухні
7,9 кв.м., яка примикає до лоджії 4,9 кв.м.;
ванної кімнати - 2,5 кв.м.; вбиральні - 1,0
кв.м.; коридорів 3,5; 4,9 та 1,7 кв.м.;
вбудовані шафи 0,5 та 0,4 кв.м.

Встановлюючи порядок користування
спірної квартирою та надаючи у
користування позивачу жилу кімнату
жилу кімнату площею 17,9 кв.м. (прим. 10) з
прилеглою лоджією 4,9 кв.м., суд першої
інстанції виходив з того, що члени сім'ї
відповідача мають право на приживання
та користування жилими приміщеннями у
спірній квартирі, відповідно до
положень ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК
України, а запропонований позивачем
варіант визначення порядку
користування квартирою погіршить
житлові умови відповідача та членів її
сім'ї.

Однак, колегія суддів вважає, що дана
обставина не має визначального
значення для вирішення спору, оскільки
не відповідає положенням ст. 358 ЦК
України щодо права співвласника на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

В даному випадку права користування
членами сім'ї іншого співвласника
жилими приміщеннями не є порушеними,
оскільки їх право на проживання та
користування жилим приміщенням є
похідним від права на відповідну
частку у спільному майні цього
співвласника.

Таким чином вирішення судом першої
інстанції питання щодо визначення
порядку користування спірною
квартирою здійснено без врахування
зазначених обставин, а тому колегія
суддів вважає висновки суду в цій
частині помилковими.

В зв'язку з наведеним рішення суду
першої інстанції в частині визначення
порядку користування спірною
квартирою підлягає зміні.

Відповідно до часток у праві власності
сторін на спірну квартиру, колегія
суддів вважає за необхідне надати в
користування позивача ОСОБА_6
жилу кімнату 8,7 кв.м. (прим. 5) та жилу
кімнату 17,9 кв.м. (прим. 10) з прилеглою
лоджією 4,9 кв.м., а відповідачу ОСОБА_7 -
жилу кімнату - 11,8 кв.м. (прим. 9) з
прилеглою лоджією 7,5 кв. м.; решту
приміщень залишити у загальному
користуванні співвласників.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача ОСОБА_7 на
користь позивача судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору за
подачу апеляційної скарги в розмірі
1446,76 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 10 жовтня 2013 року в
частині визначення порядку
користування квартирою - змінити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- надати у користування ОСОБА_6 жилу
кімнату 8,7 кв.м. (прим. 5) та жилу кімнату
17,9 кв.м. (прим. 10) з прилеглою лоджією 4,9
кв.м.,

- надати у користування ОСОБА_7 - жилу
кімнату - 11,8 кв.м. (прим. 9) з прилеглою
лоджією 7,5 кв. м.;

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в
рахунок відшкодування судових витрат
1446,76 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
О.В.Козуб

Т.П.Колбіна

Апеляційний суд міста Севастополя

Справа № 22ц- 797582014р.
Головуючий в першій

Категорія 5
інстанції Гаркуша О.М.

Доповідач в апеляційній

інстанції Моцний М.В.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Козуб О.В.,
Колбіної Т.П.,

за участю секретаря: -
Григорчук І.О.,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 10
жовтня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
вселення та визначення порядку
користування квартирою,-

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 10 жовтня 2013 року в
частині визначення порядку
користування квартирою - змінити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- надати у користування ОСОБА_6 жилу
кімнату 8,7 кв.м. (прим. 5) та жилу кімнату
17,9 кв.м. (прим. 10) з прилеглою лоджією 4,9
кв.м.,

- надати у користування ОСОБА_7 - жилу
кімнату - 11,8 кв.м. (прим. 9) з прилеглою
лоджією 7,5 кв. м.;

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в
рахунок відшкодування судових витрат
1446,76 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
О.В.Козуб

Т.П.Колбіна