АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1847/2014
Головуючий у1-й інстанції - Ісаєвська
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 1 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Генеральної
прокуратури України, Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" про
витребування майна з незаконного
володіння, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 1 листопада 2013 року за
безпідставністю заявленого позову
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Генеральної
прокуратури України, Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України"
(далі: ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України") про
витребування майна з незаконного
володіння (т.1, а.с. 199-202).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову (т.2, а.с. 2-9).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який
підтримав подану апеляційну скаргу та
просив суд її задовольнити,
представника Генеральної прокуратури
України та представника ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України", які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

29 квітня 2011 року Генеральною
прокуратурою України порушено
кримінальну справу за фактом
зловживання службовими особами ДП
"Національний центр поводження з
небезпечними відходами" своїм
службовим становищем, що потягло тяжкі
наслідки, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

23 квітня 2012 року порушено кримінальну
справу стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст.
191 КК України. Пізніше відносно ОСОБА_7
порушено кримінальні справі за ч.1 ст.
263, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

11 квітня 2012 року на підставі постанови
Печерського районного суду м. Києва (т.1,
а.с. 17, 109) за місцем фактичного
проживання ОСОБА_7, а саме: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_3, було проведено обшук з
метою відшукання інформації, яка має
значення для встановлення істини у
справі, а також знарядь злочину, речей
та цінностей, здобутих злочинним
шляхом, а також інших предметів і
документів, які мають значення для
встановлення істини у справі.

Згідно даних протоколу обшуку від 12
квітня 2012 року (т.1, а.с. 19, 111), під час
проведення обшуку було вилучено
грошові кошти у гривні та доларах США,
вироби із золота, інші матеріальні
цінності, 2 пістолети, 1 ніж.

Із постанови про визнання речовими
доказами та приєднання до справи від 26
липня 2012 року, яка надана суду
представником Генеральної прокуратури
України (т.1, а.с.123), вбачається, що
слідчим в особливо важливих справах
ГПУ Трубніковим Л.Л. вилучені за місцем
мешкання ОСОБА_7 грошові кошти,
матеріальні цінності, пістолет Colt,
моделі Woodsman визнано речовими доказами.

Належних та допустимих доказів у
підтвердження того факту, що постанова
про визнання речовими доказами та
приєднання до справи від 26 липня 2012
року має ознаки підроблення суду не
надано.

Розгляд кримінальної справи № 49-3173
Солом'янським районним судом не
завершено.

Спірне майно згідно постанови слідчого
було визнано речовими доказами у
кримінальній справі, яка на даний час
по суті не завершена та розглядається
Солом'янським районним судом м. Києва, а
тому посилання позивачів на положення
ст.387 ЦК України є безпідставним та
спростовується матеріалами справи.

6 листопада 2012 року до ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
надійшов лист Генеральної прокуратури
України №17/1/2-36261-11, згідно з яким Банк у
відповідності до Інструкції про
порядок вилучення, обліку, зберігання
та передачі речових доказів у
кримінальних справах, цінностей та
іншого майна органами дізнання,
досудового слідства і суду,
затвердженої спільним наказом
Генеральної прокуратури України,
Держаної податкової адміністрації
України, Верховного Суду України,
Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України,
Державної судової адміністрації
України просили прийняти від слідчого
на зберігання три паперові конверти
білого кольору, опечатані печаткою
"Генеральна прокуратура України,
слідча група №2", що є речовими доказами
у кримінальній справі №49-3567, що
відповідає п.30 вказаної Інструкції.

Порушень прав позивачів зі сторони ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" не встановлено, оскільки
відповідачем ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
прийнято від відповідача Генеральної
прокуратури України на зберігання
речові докази згідно правової
підстави, а саме листа Генеральної
прокуратури України та відповідної
Інструкції.

Позивачі належними та допустимими
доказами під час розгляду даної справи
не довели порушень зі сторони
Генеральної прокуратури України та
ПАТ "Державний експортно-імпортний
банк України", а доводи позивачів
фактично зводяться до неправомірності
дій слідчого під час проведення
відповідних слідчих та процесуальних
дій в рамках кримінальної справи №49-3567,
що підлягає розгляду в порядку
кримінального судочинства.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог, пред'явлених до
Генеральної прокуратури України та ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України".

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо необґрунтованості заявленого
позову повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення (т.1, а.с. 200-202).

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга ОСОБА_3 не містить, в ході
апеляційного розгляду представник
позивача також не навів таких обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що
зазначене у позові майно незаконно
утримується відповідачами, оскільки,
воно не являється речовими доказами у
кримінальній справі, що
підтверджується текстом
обвинувального висновку, який не
містить жодного посилання на вилучене
майно як на речовий доказ, не можуть
бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

В цій частині районним судом правильно
встановлено і це підтверджується також
доданим позивачем до апеляційної
скарги обвинувальним висновком у
кримінальній справі № 49-3567 за
обвинуваченням ОСОБА_7 (копія; т.2, а.с.
23-61), що спірне майно постановою
слідчого приєднане до справи у якості
речових доказів (т.1, а.с. 123-124; т.2, а.с. 60
звор.).

Речі та кошти, визнані речовими
доказами у кримінальній справі,
відповідно до вимог ст. 80 КПК України 1960
року зберігаються до набрання вироком
законної сили або до закінчення строку
оскарження постанови чи ухвали про
закриття справи. Згідно зі ст. ст. 81, 324
цього Кодексу вирішення питань про
долю речових доказів належить виключно
до компетенції суду при постановленні
вироку, ухвали чи постанови або органу
дізнання, слідчого, прокурора при
закритті справи.

Посилання апеляційної скарги щодо
порушення слідчим процедури
приєднання речових доказів та щодо
перебігу розгляду скарг позивача до
Генерального прокурора України та його
заяв про вчинення посадовими особами
злочину в ході розслідування
кримінальної справи також не можуть
бути прийняті судом апеляційної
інстанції, оскільки указані обставини
не мають правового значення для
вирішення даного спору про
витребування майна із незаконного
володіння, у якому на підставі
допустимих (письмових) доказів
встановлено, що спірне майно являється
речовими доказами у кримінальній
справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 1 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко