Справа № 202/7056/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Шофаренка
Ю.Ф.

за участю секретаря Калюжної В.Ю.

прокурора прокуратури Індустріального
району м. Дніпропетровська Єрохіної
А.О.

третьої особи - Шукало Є.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третьої особи служби у справах
дітей Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради про позбавлення
батьківських прав, зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та
встановлення порядку спілкування з
дитиною

в с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_3 мотивовано тим, що
відповідач є батьком ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, який не виконує своїх
батьківських обов'язків, проживаючи
окремо від дитини, не проявляє
будь-яку турботу про здоров'я сина , не
бере участі в його вихованні, не надає
ніякої матеріальної допомоги на
утримання дитини, тому висунуто
вимоги про позбавлення його
батьківських прав.

В зустрічному позові ОСОБА_4,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 забороняє
спілкування з дитиною, просить
зобов'язати позивачку на чинити
перешкод в спілкуванні з дитиною та її
вихованні. Встановити порядок та
спосіб спілкування з дитиною.
Проводити разом з дитиною відпустку,
вирішувати питання щодо виховання
дитини.

Ухвалою суду, постановленою без виходу
до нарадчої кімнати, справи об'єднано в
одне провадження.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3,
прокурор, та служба у справах дітей
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради позовні
вимоги про позбавлення батьківських
прав підтримали, відповідач ОСОБА_4 не
визнав.

Зустрічний позов ОСОБА_4, прокурор та
служба у справах дітей Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську
ради підтримали, ОСОБА_3 не визнала.

Заслухавши сторони, прокурора, третю
особу, дослідивши надані докази, суд
вважає, що позов ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав підлягає
задоволенню, оскільки судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не
виконує свої батьківські обов'язки, що
привело до того, що рішенням суду від 11
квітня 2008 року з нього було стягнуто
аліменти на утримання дитини, але
ОСОБА_4 ухиляється від сплати
аліментів, що призвело до
заборгованості в розмірі 34 435.58 коп., не
проявляє будь-якої турботи про
здоров'я сина, про його фізичний,
духовний, моральний розвиток, не бере
участі в його вихованні, розвитку та
формуванні як особи, не цікавиться його
проблемами, захопленнями, не
займається його навчанням і
підготовкою до самостійного життя.
Відповідач переклав турботу про дитину
на ОСОБА_3 і за шість років, окремого
проживання жодного разу з ним не
бачився, в результаті чого дитина не
знає батька і навіть не зможе його
впізнати.

Судом не встановлено обставин, які б
надали можливість зробити висновок про
перешкоди, які б чинилися відповідачу у
спілкуванні з дитиною з боку державних
органів, позивачки або будь-яких інших
осіб.

Доводи відповідача з приводу того, що
він зараз бажає виховувати сина, не
свідчать про його готовність
займатись вихованням дитини.

Службою у справах дітей зроблено
висновок про доцільність позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав відносно
його неповнолітнього сина.

Відповідно до ст. 150 ч. 2 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, його
фізичний та духовний розвиток.

Конвенцією про права дитини,
прийнятою 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року
(ратифіковано Постановою Верховної
Ради України N 789-XII від 27.02.91 р., дата
підписання Україною 21 лютого 1990 р.,
набуття чинності для України 27 вересня
1991 р.), яка в силу Конституції України
та положень частини 1 ст. 13 СК України є
частиною національного сімейного
законодавства України визнаний
принцип загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини; батько
(батьки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Статтею 164 СК України
передбачений вичерпний перелік
правових підстав позбавлення особи
батьківських прав. Згідно з пунктом 2
частини 1 статті 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Із представлених доказів
суд приходить до висновку, що
відповідач безпідставно самоусунувся
від виконання своїх батьківських
обов'язків, переклавши матеріальне
забезпечення, духовне та психологічне
виховування неповнолітнього сина на
позивачку та на державу.

Що стосується зустрічного позову, то
він підлягає частковому задоволенню.

Так відповідно до вимог Закону,
зокрема ст. 154 СК України відповідач
має право на безперешкодне спілкування
з дитиною.

Статтею 157 ч. 3 СК заборонено тому з
батьків, з ким проживає дитина,
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

В статті 166 Сімейного кодексу України
передбачені правові наслідки
позбавлення батьківських прав і в ній
не передбачено заборони щодо
спілкування з дитиною.

Зі слів ОСОБА_4 судом встановлено, що
він зараз бажає спілкуватися з
дитиною, але ОСОБА_3 в судовому
засіданні заявила, що вона проти того,
щоб батько спілкувався з дитиною, що
свідчить про існування спору з цього
приводу.

Суд вважає, що доводи відповідачки про
те, що спілкування з батьком може
негативно вплинути на розвиток дитини
об'єктивно нічим не підтверджено і суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню із встановленням
способу участі позивача у вихованні і
спілкування з сином.

Суд вважає за необхідне встановити
періодичні побачення позивача з
сином- першу та третю суботу кожного
місяця за місцем проживання дитини, з
обмеженням часу з 16 до 19 години.

Враховуючи вік дитини, а також те що
вона навіть не пам'ятає батька, перші
три побачення обумовити присутністю
матері- відповідачки по справі.

Керуючись Декларацією прав
дитини, проголошеною Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,
Конвенцією про права дитини, прийнятою
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20
листопада 1989 року, ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 150, ч.
4, ст. 154, ст. 155, ч. 1, 2 ст. 157, п. 2 ч. 1, ч.3 ст.
164 СК України, ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и
в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити .

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 276 в
книзі реєстрації народжень 2004 року
березня місяця 24 числа у Жовтневому
відділу реєстрації актів Цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління ).

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Встановити способи участі ОСОБА_4 у
вихованні та спілкуванні з сином
ОСОБА_5 шляхом їх побачення у першу та
третю неділю кожного місяця за місцем
проживання дитини з 16.00 год. до 19
години.

В іншій частині позову відмовити.

Обумовити перші три побачення у
присутністю матері - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
Ю.Ф. Шофаренко