Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/47/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника - ОСОБА_3 - на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 07 травня 2002 року у справі
за заявою ОСОБА_4, зацікавлені особі
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2002 року ОСОБА_4
звернулася до суду з заявою про
встановлення факту прийняття спадщини.

В заяві зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_6
Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді трикімнатної квартири
АДРЕСА_1. Ця квартира була придбана її
чоловіком - ОСОБА_6 у період
перебування з ним у шлюбі, а саме, 03.06.1977
року, ордер № 490 в ЖБК-19
«Машинобудівник», вартість
кооперативної квартири виплачена
повністю у 1992 році - за життя ОСОБА_6

Заявниця вказувала, що після
смерті чоловіка вона з дітьми
продовжують мешкати в цій квартирі. При
зверненні до п'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори для
переоформлення квартири, їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності, оскільки у
встановлений законом 6-місячний термін
вона не зверталася до нотаріальної
контори. Посилаючись на ці обставини,
просила встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті чоловіка.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 травня 2002 року
заява задоволена.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4
спадщини - трикімнатної квартири,
розташованої в ЖБК-19 «Машинобудівник»
за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
в особі представника ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта - ОСОБА_7,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про
встановлення факту прийняття спадщини
- трикімнатної квартири, розташованої в
ЖБК-19 «Машинобудівник» за адресою
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив
із того, що вказана кооперативна
квартира була придбана чоловіком
заявниці (ОСОБА_6) у 1977 році - в період
їх перебування в шлюбі. Після смерті
ОСОБА_6, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1,
заявниця з дітьми продовжували
мешкати в цій квартирі. У встановлений
законом 6-місячний термін ОСОБА_4 не
звернулась до нотаріальної контори,
оскільки вважала, що фактично прийняла
спадщину. Натепер їй необхідно
оформити право власності на спадкове
майно, тому вона звернулась до суду.

Виходячи з того, що заявниця ОСОБА_4
проживала в спірній квартирі разом з
чоловіком - ОСОБА_6 - як за його життя,
так і після його смерті, а рішенням
зборів уповноважених ЖБК № 19
«Машинобудівник» ОСОБА_4 була прийнята
у члени ЖБК (замість померлого ОСОБА_6)
та за нею було закріплено право
користування вказаною квартирою, суд
першої інстанції дійшов висновку про
задоволення заяви ОСОБА_4 та
встановлення факту прийняття нею
спадщини - трикімнатної квартири,
розташованої в ЖБК-19 «Машинобудівник»
за адресою АДРЕСА_1.

Основний довід апеляційної скарги
ОСОБА_2 полягає в тому, що при розгляді
справи в суді першої інстанції він та
його сестра - ОСОБА_2 (на день смерті
батька вони вже були повнолітніми)
поясняли, що вони разом з матір'ю -
ОСОБА_4 проживали і проживають в
спірній квартирі, тобто, всі вони
фактично прийняли спадщину, проте, суд,
встановивши цю обставину, в
мотивувальній частині судового
рішення зазначив про те, що лише ОСОБА_4
прийняла спадщину.

Цей довід апеляційної скарги знайшов
підтвердження при апеляційному
розгляді.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст. ст. 234, 235 ЦПК України
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.
Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб. Якщо під час
розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено, що в заяві про
встановлення факту прийняття спадщини
заявник ОСОБА_4 зазначала в якості
зацікавлених осіб інших спадкоємців
першої черги - повнолітніх дочку та
сина померлого ОСОБА_6 та вказувала
адресу їх проживання - АДРЕСА_1, тобто,
вказувала саме квартиру, яка є
спадковим майном, оскільки вартість
квартири виплачена повністю ще за
життя ОСОБА_6 - у 1992 році (а. с. 2-3; 10).

Зі змісту абзацу 8 мотивувальної
частини судового рішення видно, що суд
вважав, що заява підлягає задоволенню,
оскільки ОСОБА_4 та її діти ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично прийняли
спадкове майно - 3-х кімнатну квартиру з
обстановкою і предметами побуту та
продовжують там проживати до
теперішнього часу, несуть витрати по
оплаті комунальних послуг та
квартплати. Проте, зі змісту судового
рішення видно, що суд, всупереч
встановленому, в мотивувальній частині
судового рішення зазначив про те, що
лише ОСОБА_4 прийняла спадщину (а. с. 13).

Крім того, напередодні засідання суду
апеляційної інстанції до канцелярії
суду надійшло клопотання представника
апелянта - ОСОБА_7 - про долучення до
матеріалів справи копії рішення
колегії суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області від 27
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ЖБК «Машинобудівник-19», третя
особа: Запорізька нотаріальна контора
№ 5 - про визнання права власності на
житлове приміщення в порядку
спадкування. Зі змісту даного рішення
вбачається, що рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 14 листопада 2002 року
скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_4
до ЖБК «Машинобудівник-19» про визнання
права власності на житлове приміщення
в порядку спадкування відмовлено (а. с.
61-62).

Аналіз установлених судом обставин дає
підстави для висновку, що в даному
випадку виник спір про право на
спадщину. За положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК
України, якщо під час розгляду справи у
порядку окремого провадження виникає
спір про право, який вирішується в
порядку позовного провадження, суд
залишає заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Статтею 310 ЦПК України передбачено, що
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу. Оскільки виник спір про право,
який повинен вирішуватися в порядку
позовного провадження, судове рішення
підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_4 -
залишенню без розгляду. Роз'яснити
учасникам процесу про їх право подати
до суду позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 235, 310 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - в особі
представника ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 травня 2002 року
скасувати. Заяву ОСОБА_4 (зацікавлені
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_2) про
встановлення факту прийняття спадщини
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: