АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Штефюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 р. у справі за позовом Приватного
акціонерного страхового товариства
«Страхова компанія «Провідна» до
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 р. ПрАТ «СК «Провідна»
звернулося з позовом до ВАТ НАСК
«Оранта» та ОСОБА_1, в якому з
урахуванням уточнення просило
стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1
страхове відшкодування у розмірі 150 730,38
грн. та відшкодувати судові витрати у
розмірі 2 002,20 грн.

На обґрунтування своїх вимог
зазначало, що 30.05.2011 р. ОСОБА_1,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована ВАТ НАСК «Оранта»,
керуючи автомобілем «Fiat Doblo» д.р.н.
НОМЕР_1, порушив вимоги Правил
дорожнього руху, що призвело до
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої власнику автомобіля
«Audi-A4» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2, що
застрахований у позивача за договором
добровільного страхування №06/0621831/2002/10
від 13.07.2010 р., була заподіяна
матеріальна шкода у розмірі 199 720,38 грн.

29.06.2011 р. та 17.05.2012 р. ПрАТ «СК «Провідна»
на підставі заяви страхувальника
виплатило страхове відшкодування
ОСОБА_2

Ураховуючи, що цивільна
відповідальність ОСОБА_1 була
застрахована за договором обов'язкової
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів у ВАТ НАСК
«Оранта» на підставі полісу серії АА
№5276675 від 30.05.2011 р., остання 07.02.2013 р.
виплатила позивачу 49 490,00 грн.

Різниця між фактичним розміром
завданої шкоди і страховою виплатою
становить 150 730,38 грн., яку позивач
просив стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 13.11.2013 р. позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК
«Провідна» матеріальну шкоду
пов'язану з виплатою страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 150 730,38 грн. та судовий збір в
сумі 150,73 грн.

В іншій частині відшкодування судових
витрат відмовлено.

Справа №752/2797/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/2011/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Колдіна
О.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ПрАТ СК
«Провідна», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Зазначав, що суд в порушення вимог п.11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове
рішення у цивільній справі»
задовольнив позовні вимоги ПрАТ СК
«Провідна» щодо стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в порядку регресу, за відсутності
достовірних доказів, які б
підтверджували фактичне виконання
відновлювального ремонту автомобіля
«Audi-A4» д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є
ОСОБА_2, вартість якого становить 199 720,38
грн.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПрАТ СК «Провідна»
просив апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи не
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи зазначена юридична
особа була повідомлена за останньою
відомою суду адресою.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Постановою Бородянського
районного суду Київської області від
06.09.2011 р. ОСОБА_1 визнано винним у
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, що призвело до ДТП, внаслідок
якої був пошкоджений автомобіль «Audi-A4»
д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2,
що був застрахований у позивача за
договором добровільного страхування
№06/0621831/2002/10 від 13.07.2010 р.

Відповідно до рахунку №610 від 03.06.2011 р.
ТОВ «Ніко-Захід» вартість ремонтних
робіт по відновленню транспортного
засобу «Audi-A4» д.р.н. НОМЕР_2 становить 199
720,38 грн.

29.06.2011 р. ПрАТ СК «Провідна» виплатило
ОСОБА_2 страхове відшкодування у
розмірі 199 720,38 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №0029963, а 17.05.2012 р.
ПрАТ СК «Провідна» виплатило ОСОБА_2
500,00 грн. - витрати на евакуацію
пошкодженого автомобіля.

Цивільно-правова відповідальність
винної особи ОСОБА_1 зареєстрована у
ВАТ НАСК «Оранта», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
серії АА №5276675 від 30.05.2011 р.

Відповідн до вказаного полісу, ліміт
відповідальності за шкоду завдану
майну на одного потерпілого, становить
50 000,00 грн., розмір франшизи визначений у
сумі 510,00 грн.

07.02.2013 р. ВАТ НАСК «Оранта» перерахувала
позивачеві страхове відшкодування в
порядку регресу у розмірі 49 490,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№7384 від 07.02.2013 р.

Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
страхування, в межах фактичних витрат,
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача
про стягнення з ОСОБА_1 різниці між
фактичним розміром шкоди і страховим
відшкодуванням в розмірі 150 730,38 грн., є
обґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на
безпідставність задоволення позову з
огляду на відсутність доказів
підтвердження виконаного
страхувальником відновлювального
ремонту транспортного засобу «Audi-A4»
д.р.н. НОМЕР_2 (акту виконаних робіт та
акту прийому-передачі транспортного
засобу його власнику), що як це
передбачено п.4.5 договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу від 13.07.2010 р. є
непереконливим, оскільки п. 4.5 цього
договору передбачені чотири варіанти
порядку визначення розміру страхового
відшкодування, в тому числі згідно з
рахунками та іншими документами, що
підтверджують вартість
відновлювального ремонту ТЗ на СТО за
вибором страхувальника, за умов
попереднього погодження зі
страховиком вартості такого ремонту.
Оскільки страховик погодився на розмір
вартості відновлювального ремонту за
наданим страхувальником рахунком ТОВ
«Ніко-Захід» №610 від 03.06.20111 р., і
перерахував визначену в ньому суму на
рахунок зазначеного СТО, тобто діяв у
відповідно до умов договору
страхування, твердження представника
відповідача про неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, що на його думку ставить під
сумнів законність та обґрунтованість
рішення суду в цій частині, є
безпідставним.

Необґрунтованими є і посилання
представника ОСОБА_1 на не з'ясування
судом, чи є надавач послуг з ремонту
автомобіля платником ПДВ, оскільки з
наданого ТОВ «Ніко-Захід» рахунку №610
від 03.06.2011 р. убачається, що ця особа є
платником цього податку.

Суд правильно не застосував положення
ч.4 ст.1193 ЦК України, оскільки
представник відповідача не надав
належних та допустимих доказів, які є
підставою для зменшення розміру
відшкодування шкоди з урахуванням
майнового стану винної особи.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної
скарги безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: