Справа № 755/8859/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"31" березня 2014 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розрівняна договору купівлі-продажу, повернення автомобіля та визнання права власності на нього, -

у с т а н о в и л а:

27.03.2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розрівняна договору купівлі-продажу, повернення автомобіля та визнання права власності на нього.

Ухвалою судді від 31.03.2014 року відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт на спірний автомобіль посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або ж взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач уникає контакту з позивачем, що вказує на його можливе бажання неправомірно та незаконно відчужити майно, або ж вчинити щодо нього будь-який інший правочин, що також відповідач може зробити і після винесення рішення суду до набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову вважаю, що вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як зазначено у п. 10 договору купівлі-продажу спірного автомобіля, право власності на відчужуваний автомобіль виникає у покупця з моменту оплати вартості транспортного засобу покупцем, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від продавця про повний розрахунок за вищевказаний транспортний засіб.

З урахуванням наведеного, на даний час право власності на спірний автомобіль залишається за позивачем, що унеможливлює задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 152 ЦПК України, майно на яке позивач просить накласти арешт має належати відповідачу та ця належність повинна бути підтверджена відповідними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розрівняна договору купівлі-продажу, повернення автомобіля та визнання права власності на нього - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -