Справа № 1231/7994/2012
Провадження № 22ц/782/5234/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Борисова Є.А.

суддів: Яреська А.В., Маляренко І.Б.

при секретарі: Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
та Виконавчого комітету Стахановської
міської ради Луганської області на
рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 13 листопада 2013
року за позовом ОСОБА_1 до Першої
міської лікарні м. Стаханова, міського
голови м. Стаханова - Борісова Юрія
Валерійовича, Управління охорони
здоров'я Стахановської міської ради,
начальника Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради - Стєфанова
Олександра Володимировича,
Стахановської міської ради, Виконкому
Стахановської міської ради про
визнання незаконними та скасування
актів, поновлення на посаді, скасування
запису в трудовій книжці, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

в с т а н о в и л
а:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищеназваним позовом, який ним під час
розгляду справи у суді першої
інстанції був уточнений та доповнений
і в обгрунтування якого послався на
наступні обставини.

З 01.08.2000 року він безперервно
перебував у трудових відносинах з
Першою міською лікарнею м. Стаханова і
відповідно до розпорядження міського
голови м. Стаханова від 04.02.2011 року №
37-к його було призначено головним
лікарем вказаного лікувального
закладу, хоча фактично до роботи на цій
посаді його було допущено 27.01.2011 року.

Розпорядженням міського голови м.
Стаханова від 28.11.2012 року № 354к йому
було оголошено догану за неналежне
виконання своїх посадових обов'язків,
які призвели до порушень бюджетного і
фінансового законодавства та
законодавства про оренду. Формальною
підставою для цього стало подання
прокуратури м. Стаханова від 12.10.2012 року
«Про усунення порушень бюджетного і
фінансового законодавства та
законодавства про оренду»

Протягом часу з 12.02.2013 року по 21.02.2013
року він, ОСОБА_1, перебував на
стаціонарному лікуванні в
Науково-дослідному медичному центрі
ХНМУ м. Харкова і 21.02.2013 року від
працівників лікарні, які йому
зателефонували, дізнався про своє
звільнення.

01.03.2013 року він звернувся до відділу
кадрів лікарні, де йому підтвердили
факт його звільнення та видали трудову
книжку. При цьому копія розпорядження
або наказу про звільнення йому не
надавалася. Як йому стало відомо
пізніше, його було звільнено з займаної
посади розпорядженням міського голови
м. Стаханова від 12.02.2013 року на підставі
п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку з
систематичним невиконанням без
поважних причин покладених на нього
посадових обов'язків. Формальною
підставою для звільнення стали
незадовільні результати перевірки
організації і якості надання медичної
допомоги в Першій міській лікарні м.
Стаханова, що була проведена в період
часу з 26.11.2012 року по 29.11.2012 року
спеціально створеною комісією на
підставі наказу Головного Управління
охорони здоров'я Луганської обласної
державної адміністрації. Вподальшому
дату його звільнення було змінено на
06.03.2013 року.

Як застосування дисциплінарного
стягнення у вигляді догани, так і своє
звільнення з підстав, передбачених п.3
ст.40 КЗпП України, ОСОБА_1 вважає
незаконними, здійсненими через
упереджене ставлення до нього з боку
керівництва, без з'ясування усіх
обставин, які підлягали встановленню,
без визначення, в чому саме полягають
допущені порушення, без отримання від
нього письмових пояснень та
ознайомлення його з відповідними
розпорядчими актами. Крім того, позивач
вважає, що звільнення було здійснене з
порушенням процедури та гарантій, які
йому надані як депутату місцевої ради.

З урахуванням зазначених обставин,
ОСОБА_1 остаточно сформулювавши свої
вимоги, просив суд про наступне:

-визнати незаконним та скасувати
розпорядження міського голови м.
Стаханова від 28.11.2012 року № 354к про
застосування відносно нього
дисциплінарного стягнення;

-визнати незаконними та скасувати
розпорядження міського голови м.
Стаханова № 32к від 12.02.2013 року та № 43к
від 11.03.2013 року про його звільнення та
про внесення змін до розпорядження
щодо звільнення в частині дати
звільнення;

-визнати незаконними та скасувати:
наказ Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради від 12.02.2013
року № 4к, яким його звільнено з посади
головного лікаря Першої міської
лікарні м. Стаханова, а також наказ
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради від 13.03.2013
року № 6к, яким було внесено зміни до
наказу від 12.02.20134 року № 4к.;

-поновити його на посаді головного
лікаря Першої міської лікарні м.
Стаханова та допустити рішення в цій
частині до негайного виконання;

-скасувати запис про звільнення з
Першої міської лікарні м. Стаханова в
його трудовій книжці;

-зобов'язати Першу міську лікарню м.
Стаханова, міського голову м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради,
Стахановську міську раду, Виконком
Стахановської міської ради солідарно
внести до його трудової книжки запис
про визнання запису про звільнення
недійсним та поновлення на роботі,
видати виконавчий лист;

-зобов'язати Першу міську лікарню м.
Стаханова, міського голову м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради,
Стахановську міську раду, Виконком
Стахановської міської ради солідарно
видати йому дублікат трудової книжки
без внесення до неї запису, визнаного
недійсним;

-стягнути з Першої міської лікарні
м. Стаханова, міського голови м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради,
Стахановської міської ради, Виконкому
Стахановської міської ради в
солідарному порядку на його, ОСОБА_1,
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 02.03.2013 року по
11.11.2013 року в сумі 61479,01грн., допустити
негайне виконання рішення в частині
стягнення середнього заробітку за
один місяць.

-допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення всієї
суми середнього заробітку за час
вимушеного прогулу;

-стягнути з Першої міської лікарні
м. Стаханова, міського голови м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради,
Стахановської міської ради, Виконкому
Стахановської міської ради в
солідарному порядку на його, ОСОБА_1,
користь відшкодування завданої
незаконним звільненням моральної
шкоди в сумі 100000 грн., а також
відшкодувати понесені судові витрати.

Рішенням Стахановського міського
суду Луганської області від 13
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені частково.

Суд визнав незаконними та скасував
розпорядження міського голови м.
Стаханова від 12.02.2013 року № 32к, яким
ОСОБА_1 звільнено з посади головного
лікаря Першої міської лікарні м.
Стаханова, а також розпорядження
міського голови м. Стаханова від 11.03.2011
року № 43 к, яким було внесено зміни до
розпорядження від 12.02.2013 року № 32к.
Визнав незаконними та скасував накази
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради № 4к від
12.02.2013 року та № 6к від 13.03.2013 року, якими
ОСОБА_1 звільнено з посади головного
лікаря Першої міської лікарні м.
Стаханова та внесено вподальшому зміни
до наказу від 12.02.2013 року № 4 к стосовно
дати звільнення.

Поновив позивача на посаді головного
лікаря Першої міської лікарні м.
Стаханова з дати звільнення, а саме з
02.03.2013 року. Допустив негайне виконання
судового рішення в частині поновлення
на роботі.

Крім того, суд скасував запис про
звільнення з Першої міської лікарні м.
Стаханова в трудовій книжці ОСОБА_1 та
зобов'язав Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, міського
голову м. Стаханова, Стахановську
міську раду, Виконавчий комітет
Стахановської міської ради (солідарно)
внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис
про визнання запису про звільнення
недійсним та поновлення на роботі.

Стягнув з Виконавчого комітету
Стахановської міської ради на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 61479,01 грн.,
допустивши негайне виконання рішення
суду в частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
один місяць у розмірі 7107, 40 грн.

Решта позовних вимог ОСОБА_1 була
залишена без задоволення у зв'язку з
необгрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції було
оскаржене ОСОБА_1 та одним з
відповідачів по справі -Виконавчим
комітетом Стахановської міської ради.

В своїй скарзі позивач ОСОБА_1
ставив питання про зміну рішення суду
першої інстанції, а саме він просив
скасувати його в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
розпорядження міського голови м.
Стаханова від 28.11.2012 року № 354к про
застосування відносно нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, а також в частині відмови у
задоволенні його вимог про солідарне
стягнення з Першої міської лікарні м.
Стаханова, міського голови м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради,
Стахановської міської ради, Виконкому
Стахановської міської ради в
солідарному порядку на його, ОСОБА_1,
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В цих частинах
ОСОБА_1 просив постановити нове
рішення, яким відповідні позовні
вимоги про скасування розпорядження
щодо притягнення його до
дисциплінарної відповідальності, а
також вимоги про солідарне стягнення з
відповідачів - Першої міської лікарні
м. Стаханова, міського голови м.
Стаханова, Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, начальника
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
сумі 61479,01грн. задовольнити.
Посилається при цьому ОСОБА_1 на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ОСОБА_1 не оскаржене.

Виконавчий комітет Стахановської
міської ради в своїй апеляційній
скарзі ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог
ОСОБА_1 та про ухвалення в цій частині
нового рішення про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання
незаконними та скасування
розпоряджень міського голови м.
Стаханова та наказів Управління
охорони здоров'я Стахановської міської
ради, які стосуються звільнення
позивача з посади головного лікаря, а
також щодо його поновлення на посаді та
стягнення з виконавчого комітету
Стахановської міської ради середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Посилаються при цьому на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права. В частині вимог, у
задоволенні яких ОСОБА_1 було
відмовлено, просять рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 та його представник
підтримали свою скаргу і заперечували
проти скарги Виконавчого комітету
Стахановської міської ради.
Представник виконавчого комітету
Стахановської міської ради, міського
голови м. Стаханова та Стахановської
міської ради апеляційну скаргу ОСОБА_1
не визнав, а скаргу виконкому
Стахановської міської ради підтримав.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, які брали участь у
судовому засіданні апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, судова колегія вважає що скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні.

До таких висновків колегія суддів
дійшла виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Виходячи із змісту зазначеної
норми цивільного процесуального
законодавства рішення Стахановського
міського суду Луганської області від 13
листопада 2013 року підлягає перевірці
на предмет його законності і
обгрунтованості лише в тих його
частинах, які оскаржені апелянтами.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебував на посаді головного лікаря
Першої міської лікарні з 07.02.2011 року
(фактично допущений до виконанання
обов'язків за зазначеною посадою з
27.01.2011 року) і згідно з розпорядженням
міського голови м. Стаханова № 32к від
12.02.2013 року та наказом Управління
охорони здоров'я № 4-к від 12.02.2013 року
його було звільнено з посади на
підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв'язку
із систематичним невиконанням
трудових обов'язків. (т.2 а.с.144.т.3 а.с.83,86).
Трудову книжку із записом про
звільнення ОСОБА_1 отримав у відділі
кадрів 01.03.2013 року До моменту
звільнення, а саме 28.11.2012 року ОСОБА_1
було оголошено догану за неналежне
виконання своїх посадових обов'язків
згідно з розпорядженням міського
голови м. Стаханова № 354к від 28.11.2012 року
(т1а.с.7).

Роблячі висновок про необхідність
скасування розпоряджень міського
голови м. Стаханова та наказів
Управління Стахановської міської ради,
які стосуються звільнення ОСОБА_1, а
також про необхідність поновлення
останнього на посаді головного лікаря
Першої міської лікарні м. Стаханова,
суд першої інстанції виходив з того, що
звільнення позивача було проведено з
порушенням існуючого порядку та без
законних на те підстав.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
безпідставності звільнення позивача з
посади головного лікаря Першої міської
лікарні м. Стаханова виходячи з
наступного.

Так пунктом п.3 ст. 40 КЗпП України
передбачено, що трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення

Відповідно до п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року за №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147(1), 148, 149
КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Згідно з п.23 вищезазначеної
Постанови Пленуму Верховного Суду за
передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Із змісту зазначеної норми діючого
законодавства та положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України
випливає, що звільнення працівника за
п.3 ст.40 КЗпП України допускається лише
у тому разі, якщо до нього
застосовувались дисциплінарні
стягнення за невиконання без поважних
причин своїх трудових обов'язків і до
моменту втрати цими заходами
дисциплінарного стягнення юридичної
сили з підстав передбачених діючим
законодавством (сплинення строку
давності, дострокове зняття) працівник
знову допускає порушення своїх
трудових обов'язків без поважних
причин.

Із змісту розпорядження міського
голови м. Стаханова № 32к від 12.02.2013 року
про звільнення ОСОБА_1 (т.3 а.с.86)
вбачається, що підставою для
звільнення позивача було подання
прокуратури м. Стаханова від 12.10.2012
року «Про усунення порушень бюджетного
і фінансового законодавства та
законодавства про оренду, а також лист
начальника Головного управління
охорони здоров'я Луганської обласної
державної адміністрації від 07.12.2012 року
з приводу результатів переревірки
організації якості надання медичної
допомоги у першій міській лікарні (т.1
а.с. 11-15, т.3 а.с.3-10). При цьому текст
розпорядження не містить в собі
чіткого і конкретного формулювання як
суті так і обставин вчинення ОСОБА_1
певного дисциплінарного проступку, не
містить вказівки на певні факти
порушень конкретних посадових та
фукціональних обов'язків головного
лікаря, час їх вчинення та виявлення,
форму вини, тощо.

Довідка про результати перевірки
організації та якості надання медичної
допомоги в Комунальному закладі
«Перша міська лікарня м. Стаханова»
також не містить в собі висновків
стосовно наявності конкретних
порушень посадових обов'язків, вимог
діючого законодавства з боку головного
лікаря ОСОБА_1, як не містить також
висновків стосовно того, в якій мірі
невиконання тих чи інших посадових
обов'язків з боку ОСОБА_1 потягло за
собою ті негативні наслідки, які були
виявлені під час перевірки.

Крім того, судом першої інстанції
було встановлено, що при вирішенні
питання про звільнення ОСОБА_1 не були
виконані в повній мірі приписи ст.149
КЗпП України, згідно з якими за кожне
порушення може бути застосоване лише
одне дисциплінарне стягнення, при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 за
розпорядженням міського голови м.
Стаханова від 12.02.2013 року було
звільнено за систематичне невиконання
посадових обов'язків, в тому числі і за
скоєння порушень пов'язаних з
неналежним оформленням фінансових
документів, надмірним нарахуванням
заробітної плати та несвоєчасним
оприбудкуванням матеріальних
цінностей на баланс лікувального
закладу ( п.6 висновків комісії по
перевірці організації та якості
надання медичної допомоги в
комунальному закладі «Перша міська
лікарня м. Стаханова», тобто за ті
порушення, за які він раніше притягався
до дисциплінарної відповідальності на
підставі розпорядження міського
голови м. Стаханова від 28.11.2012 року. При
цьому матеріали справи не містять в
собі будь-яких доказів на
підтвердження тієї обставини, що при
вирішенні питання про звільнення
ОСОБА_1 будь-яким чином з'ясовувалися та
приймалися до уваги питання щодо
наявності поважних причин невиконання
ним посадових обов'язків та його
особистої вини у настанні тих
наслідків, про які йдеться у довідці за
результатами перевірки організації та
якості надання медичної допомоги.

З урахуванням зазначених обставин
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що підстави для
звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч.40 КЗпП
України в даному випадку відсутні і що
останній підлягає поновленню на посаді
з 02.03.2013 року. Також судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно необхідності
стягнення на користь позивача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу на підставі вимог ст. 235 КЗпП
України.

Доводи апеляційної скарги
Виконавчого комітету Стахановської
міської ради стосовно того, що Типова
інструкція з діловодства у центральних
органах виконавчої влади, Раді
Міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих органах виконавчої влади,
затверджена постановою КМ України № 1242
від 30.11.2011 року не вимагає зазначення в
наказах з кадрових питань констатуючої
частини з викладенням підстав та
обгрунтування видання наказу, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
системний аналіз норм діючого
законодавства України про працю, а
також положень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
за №9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» дає підстави для
висновку про те, що у наказі
(розрпорядженні) про звільнення
працівника з підстав передбачених п.3
ст.40 КЗпП України має бути зазначено
чітке формулювання суті та обставин
вчинення працівником того чи іншого
дисциплінарного проступку, а також
вказівку на певні факти порушень
конкретних трудових (функціональних)
обов'язків, час їх вчинення та
виявлення, форму вини, тощо. Як вже
зазначалося вище, розпорядження
міського голови м. Стаханова № 32к від
12.02.2013 року не містить в собі таких
відомостей і в матеріалах справи
відсутні будь-які докази наявності
вини ОСОБА_1 як головного лікаря у
виникненні недоліків зазначених у
довідці, складеній за результатами
перевірки організації роботи
комунального закладу «Перша міська
лікарня м. Стаханова», яка, як
встановлено судом першої інстанції,
стала підставою для звільнення
позивача за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги
Виконавчого комітету Стахановської
міської ради стосовно належного
виконання вимог ст. 149 КЗпП України в
частині витребування від ОСОБА_1
письмових пояснень; стосовно невірного
застосування судом першої інстанції
положень, що містяться в розпорядженні
міського голови м. Стаханова № 102 від
16.02.2001 року «Про організацію роботи з
кадрами-керівниками комунальних
підприємств»; стосовно відсутності
підстав для повідомлення
Стахановської міської ради про
попередження ОСОБА_1, як депутата
зазначеної ради, щодо його майбутнього
звільнення, не можуть бути прийняті до
уваги як такі, що не спростовують
загальних висновків суду першої
інстанції стосовно відсутності
підстав для звільнення позивача за п.3
ст.40 КЗпП України.

Не погоджується судова колегія і з
доводами апеляційної скарги ОСОБА_1
стосовно наявності підстав для
скасування розпорядження міського
голови м. Стаханова № 354к від 28.11.2012 року
про застосування відносно позивача
заходу дисциплінарного стягнення у
вигляді догани, оскільки судом першої
інстанції було встановлено, що
внаслідок неналежного виконання
позивачем своїх посадових обов'язків
були порушені вимоги діючого
законодавства, яке регламентує порядок
отримання, оприбуткування та облік
товарів і робіт, отриманих як
благодійні добровільні внески і
пожертви від юридичних і фізичних осіб,
а також законодавства, що регламентує
питання, пов'язані з орендою
комунального майна. Факти недотримання
вимог вказаного законодавства, зокрема
Порядку отримання благодійних
(добровільних) пожертв від юридичних та
фізичних осіб бюджетними установами та
закладами освіти, охорони здоров'я,
соціального захисту, культури, науки,
спорту та фізичного виховання для
потреб їх фінансування, затвердженого
постановою КМ України № 1222 від 04.08.2000
року, Порядку розподілу товарів,
отриманих як благодійна допомога, та
контролю за цільовим розподілом
благодійної допомоги у вигляді наданих
послуг або виконаних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.08.1998 року № 1295,
Інструкції з інвентаризації
матеріальних цінностей, розрахунків та
інших статей балансу бюджетних
установ, затвердженої наказом
Головного управління Державного
казначейства України № 90 від 30.10.1998
року з боку позивача під час
перебування на посаді головного лікаря
в повній мірі підтверджуються
матеріалами справи. Тому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно відсутності підстав для
задоволення вимог ОСОБА_1 в частині
визнання незаконним та скасування
розпорядження міського голови м.
Стаханова № 354к. від 28.11.2012 року про
застосування дисциплінарного
стягнення.

Погоджуючись з висновками суду
першої інстанції стосовно
необхідності стягненя на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, колегія суддів,
разом з тим, не може погодитись з
висновком суду стосовно того, що
середній заробіток підлягає стягненню
з Виконавчого комітету Стахановської
міської ради.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що позивач ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з
Першою міською лікарнею м. Стаханова,
яка є самостійним
лікувально-профілактичним закладом
охорони здоров'я комунальної форми
власності, має статус юридичної особи
та користується майном, яке надається
йому в оперативне управління. Також
зазначений заклад охорони здоров'я має
самостійний баланс, який ведеться
централізованою бухгалтерією,
розрахунковий рахунок в банку, круглу
печатку, штамп і бланки з власним
найменуванням. (п.п.1.1-1.2. Положення про
1-у міську лікарню м. Стаханова,
затвердженого рішенням Стахановської
міської ради № 320/28 від 11.04.2003 року з
доповненнями, внесеними рішенням
Стахановської міської ради № 919/16 від
04.03.2009 року - т.2 а.с.102-103). З огляду на
зазначені обставини, судова колегія
вважає, що середній заробіток за час
вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню саме з вказаного
закладу охорони здоров'я, тобто з того
закладу, з яким позивач перебував у
трудових відносинах.

Крім того, судова колегія вважає,
суд першої інстанції, при визначенні
розміру середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу невірно
застосував норми ч.2 ст.235 КЗпП України
та Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 року (далі по тексту
Порядок).

Так відповідно до п.5 розд. ІV
Порядку основою для визначення
загальної суми заробітку, що підлягає
виплаті за час вимушеного прогулу,
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з п.8 Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді ( абз.2 п.8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз.3
п.8 Порядку).

Таким чином, розмір середнього
заробітку, що підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1, повинен бути
визначений, виходячи з наступного
розрахунку.

Середньоденна заробітна плата
позивача становить 355грн.37коп.( 710,73грн.
(заробітна плата за фактично
відпрацьовані дні за два місяці перед
звільненням : 2 ( число фактично
відпрацьованих днів) = 355,37грн.). Дані
щодо нарахованої ОСОБА_1 заробітної
плати, графіку роботи закладу та
кількості фактично відпрацьованих
позивачем робочих днів містяться в
довідці (т.1 а.с. 229) та повідомленні
Управління охорони здоров'я
Стахановської міської ради

Середньомісячне число робочих днів
становить 20,5 ( 41 день ( сумарне число
робочих днів за графіком роботи за
останні два календарних місяці) : 2 = 20,5.

Заробітна плата, що підлягає сплаті
за 1 місяць- 7285, 09грн.
(355,37грн.(середньоденна заробітна плата)
х 20,5 (середньомісячне число робочих
днів).

Загальна сума заробітної плати, що
підлягає сплаті за період з 02.03.2013 року
по 11.11.2013 року становить 60768,32грн. (
7285,09грн. х 8 = 58280,72грн.( заробітна плата
за період з 02.03.2013 ро 31.10.2013 року) + 2487,60
грн. (заробітна плата за 7 робочих днів
за період з 01.11.2013року по 11.11.2013року-
визначено пропорційно до
середньомісячного числа робочих днів) =
60768,32грн.

З урахуванням викладеного,
апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Виконавчого комітету Стахановської
міської ради підлягають частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України
підлягає зміні, а саме скасуванню в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Першої міської лікарні
м.Стаханова про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, а
також в частині стягнення з
Виконавчого комітету Стахановської
міської ради Луганської на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 61479,01грн., з
огляду на те, що в цих частинах висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи та не грунтуються на
вимогах діючого законодавства.

В зазначених частинах належить
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 до Першої міської
лікарні м. Стаханова про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу задовольнити частково та
стягнути з вказаного закладу охорони
здоров'я на користь позивача середній
заробіток в сумі 60768грн. 32коп. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Виконкому Стахановської міської ради
Луганської області про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовити у зв'язку з
необгрунтованістю.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Судова колегія також вважає, що
витрати по сплаті судового збору в сумі
607грн.68коп. відповідно до вимог
ст.ст.88,316 ЦПК України підлягають
стягненню в дохід держави з Першої
міської лікарні м. Стаханова.

Керуючись ст.ст. 209, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и
л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Виконавчого комітету Стахановської
міської ради Луганської області
задовольнити частково.

Рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 13
листопада 2013 року змінити, скасувавши
його в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Першої
міської лікарні м. Стаханова про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, а також в частині
стягнення з Виконавчого комітету
Стахановської міської ради Луганської
області середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 61479,01 грн.

Ухвалити в цих частинах нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до
Першої міської лікарні м. Стаханова про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу задовольнити
частково та стягнути з Першої міської
лікарні м. Стаханова на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 02 березня 2013 року по
11 листопада 2013 року включно в сумі
60768грн.32коп. (без врахування
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів та утримань).

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Стахановської міської ради про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - відмовити.

В іншій частині рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 13 листопада 2013
року залишити без змін

Стягнути з Першої міської лікарні
м. Стаханова в дохід держави судовий
збір у сумі 607грн.68 коп.

Це рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно, та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: