Справа №568/1444/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого Драновської С.З.

при секретарі Сові Я.Р.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом.

В обґрунтування позову
посилається на те, що з відповідачкою
по справі зареєстрували шлюб 11 травня
1997 року в Торчинській селищній раді
Луцького району Волинської області.

Від даного шлюбу троє дітей: син -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Причиною звернення до суду
послужило те, що вони різні за
поглядами на життя і характерами люди,
що призводило до сварок та
непорозумінь. В результаті, понад два
роки не підтримують подружніх
стосунків.

Враховуючи наведене просив шлюб
розірвати і дітей залишити йому на
виховання та проживання.

Відповідачка позов в частині
розірвання шлюбу визнавала. Стосовно
вимог про залишення дітей на
проживання і виховання чоловікові
заперечувала і показала, що відповідач
часто вживав спиртні
напої, на грунті чого в сім'ї виникали
непорозуміння і сварки, що негативно
впливало на виховання дітей. Вона
стверджувала, що вони лише проживають в
одному будинку і не підтримують
подружніх стосунків. Так, як чоловік не
приймав участі в матеріальному
утриманні сім'ї, за рішенням суду
стягуються аліменти на утримання
дітей.

Відповідачка здійснює
належний догляд за дітьми, піклується
ними, їх навчанням і займається
вихованням та лікуванням, в той час як
позивач цими питаннями не цікавиться.
ОСОБА_3 просила врахувати зазначене і
вказувала, що житло придбане під час
шлюбу є їх спільною сумісною
власністю, а отже спір про майно буде
вирішуватися окремо.

Заслухавши позивача,
відповідачку та адвоката ОСОБА_1 який
представляє її інтереси, свідка ОСОБА_7,
думку сина ОСОБА_5, доньки ОСОБА_6 щодо
місця їх проживання та вивчивши
матеріали справи, суд знаходить, що
позов підлягає до задоволення
частково.

Під час судового слідства встановлено,
що сторони тривалий час не підтримують
подружніх стосунків та на даний час
сім'я існує лише формально. За рішенням
Радивилівського районного суду
Рівненської області від 05.06.2009 року із
позивача на користь відповідачки на
утримання 3-х дітей стягуються аліменти
в розмірі 12 частини всіх видів його
заробітку. Подружжю надавався термін
для примирення, однак примирення не
відбулося і сторони наполягають на
розірванні шлюбу.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що в
сім'ї ОСОБА_2 сімейні стосунки не
складаються, так як у них постійні
сварки. Вважає, що діти після
розірвання шлюбу повинні проживати із
матір'ю, так як батько дітей завжди на
роботі та ними не цікавиться.

За таких обставин суд вважає, що
сім'я розпалася остаточно і її
збереження не можливе, а отже вимоги
щодо розірвання шлюбу підставні. Вимог
майнового характеру не заявлено.

При вирішенні питання щодо визначення
місця проживання дітей судом
встановлено слідуюче:

Відповідно до ст.141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і
обов'язків і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Із ч. 1 ст.161 СК України слідує,
що якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися судом.

Відповідно до вимог ст.160 СК України
місце проживання дитини яка не досягла
десяти років визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини яка
досягла десяти років визначається
спільно за згодою батьків та самої
дитини.

На час розгляду справи в суді
встановлено, що діти проживають у
одному будинку із батьками, де їм
створені належні умови для проживання,
навчання та розвитку.

Із акту обстеження житлово-побутових
умов проживання сім'ї від 18.10.2013 року
комісії у справах дітей Радивилівської
районної державної адміністрації
вбачається, що умови проживання
задовільні, утримується підсобне
господарство.

Зі слів ОСОБА_3, ОСОБА_2 часто вживає
спиртні напої і вихованням дітей не
займається та не цікавиться їх
навчанням.

Згідно оглянутих
характеристик слідує, що всі діти по
місцю навчання характеризуються
позитивно. ОСОБА_6 тривалий час хворіє
(епікріз від 15.02.2013 року, виписка із
медичної карти амбулаторного хворого
від 13.07.2012 року) і її лікування в даний
період та 09.08.2010 року, 18.03.2011 року та
16.03.2012 року здійснювала мати.

Як позивач, так і відповідачка
характеризуються позитивно по місцю
проживання, а позивач також і по місцю
роботи. Сторони не перебувають на
обліку ні у лікаря-психіатра ні у
лікаря-нарколога і у них відсутні
захворювання, які перешкоджають брати
участь у вихованні дітей. ОСОБА_6 в
судовому засіданні виявила бажання
проживати із мамою, а ОСОБА_4 - із обома
батьками.

Згідно висновку органу опіки
та піклування від 29.10.2013 року вирішено
за доцільне малолітнього ОСОБА_5, 2007р.н.
залишити на проживання його матері,
щодо дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_4
просили врахувати їх думку та інтереси.

З таким висновком суд погодився. При
цьому, було враховано прихильність
дітей, доцільність їх проживання та
виховання разом, без поділу кожному із
батьків, що може негативно вплинути на
їх психіку.

Крім того, взято за основу принцип ст.6
Декларації прав дитини від 20 листопада
1959 року, в якій вказано, що малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виключні обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю та вимоги ч.1
ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.
ст.7,141,159 СК України, де зазначено, що при
вирішенні спору щодо участі батьків у
вихованні дітей, судом мають
враховуватися передусім інтереси
дитини. Встановлений сімейним
законодавством принцип повної
рівності обох батьків у питаннях
виховання дітей може бути обмежений
судом в інтересах дітей.

Доказів невиконання відповідачкою
покладених на неї батьківських
обов'язків, зокрема ухилення від
утримання та виховання дітей, або
виключних обставин, для розлучення
дітей зі своєю матір'ю суду не
представлено.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.105, 111-112, 113, 115, 160, 171 СК України,
ст.ст 10, 11, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовільнити частково.

Розірвати шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 11
травня 1997 року в Торчинській селищній
раді Луцького району Волинської
області, актовий запис №09.

Після розірвання шлюбу синів -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживання і
виховання їх матері - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
С.З.Драновська

Повний текст рішення виготовлено
17.01.2014 року.