Справа №471/1482/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження 22ц-/784/250/14
інстанції Губанова В.М.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

з участю: представника позивача
Ремешевського Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" (далі - ПАТ
„Приватбанк")

на заочне рішення Братського районного
суду Миколаївської області від 15
жовтня 2013р.

за позовом ПАТ „Приватбанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитом,

встановила:

В вересні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
пред'явило позов до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що 16 травня 2008 року між Банком
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір,
за умовами якого Банк надав
позичальнику кредит в сумі 6488 грн. 97
коп. під 12% річних до 16 травня 2010р.

Посилаючись на те, що відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого заборгованість за договором
станом на 22 серпня 2013 року складає 28523,04
грн. (3228,83 грн. - заборгованість за
кредитом, 23449,78 грн. - заборгованість по
пені, 1834,43 грн. - штраф), Банк просив про
стягнення цієї заборгованості.

Заочним рішенням Братського районного
суду Миколаївської області від 15
жовтня 2013р. у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність рішення
суду просив його скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
виходив з того, що позивач пред'явив
позов з пропуском строку позовної
давності, а тому відсутні підстави для
задоволення позову.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки до нього суд дійшов з
порушенням закону.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як вбачається з матеріалів справи, 16
травня 2008 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав 6488 грн. 97 коп.,
які зобов'язався повернути до 16 травня
2010р. та сплатити відсотки і комісію за
користування кредитом. За порушення
строків повернення кредиту п.5.1. Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам передбачена пеня у розмірі 0,5%
від суми простроченої заборгованості
по кредиту за кожен день прострочення
та штраф (п.5.2) у розмірі 250 грн. + 5% від
суми позову.

Строк позовної давності згідно з п.5.5.
вказаних Умов становить п'ять років.

З наявних в матеріалах справи
квитанцій, ОСОБА_3 почав повертати
Банку кредит 16 травня 2008р. і загалом по
17 травня 2010р. сплатив 8384 грн., які у
зв'язку з порушенням строків грошових
зобов'язань зараховані на погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом, комісії та
частково пені і тіла кредиту.

Станом на 22 серпня 2013 року
заборгованість за кредитом складає 3228
грн. 83 коп. Також Банком нарахована пеня
за період з 22 липня 2008р. по 22 серпня 2013р.
в розмірі 26688 грн. 61 коп. і штраф - 1834 грн.
43 коп.

За таких обставин, а саме порушення
позичальником умов договору по
своєчасному виконанню зобов'язань
наявні підстави, передбачені ст.1054 ЦК
для стягнення 3228 грн. 83 коп.
заборгованості по кредиту.

Позовні вимоги про стягнення штрафу
підлягають частковому задоволенню, а
саме в розмірі 411 грн. 44 коп. (3228 грн. 83
коп. х 5% + 250 грн.), тому що нарахування
неустойки на неустойку відповідно до
розрахунку банку (3228,83 грн.
заборгованості по кредиту + 23459 грн. 78
коп. пені х 5%) суперечить ст.61
Конституції, тобто є подвійною
відповідальністю.

Також частково, а саме з урахуванням
положень п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.551 ЦК
підлягають задоволенню вимоги про
стягнення пені розмір якої слід
зменшити до 3000 грн., так як стягнення
неустойки у повному розмірі, яка значно
перевищую суму неповерненого кредиту,
поставить відповідача у вкрай тяжке
становище, що не відповідає загальним
засадам цивільного судочинства, якими
є справедливість, добросовісність та
розумність.

З огляду на вищенаведені мотиви
рішення суду першої інстанції в силу п.4
ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Часткове задоволення позову
відповідно до ст.88 ЦПК є підставою для
стягнення судових витрат пропорційно
до задоволених вимог
(6640,27х100:28523,04=23,28%х427,85:100).

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"
задовольнити частково.

Заочне рішення Братського районного
суду Миколаївської області від 15
жовтня 2013р. скасувати і ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" 3228 грн. 83 коп.
заборгованості за кредитом, 411 грн. 44
коп. штрафу, 3000 грн. пені та 99 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: