Справа № 747/349/14 Провадження № 22-ц/795/1796/2014 Головуючий у I інстанції -Тіщенко Л. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Талалаївського районного суду від 25 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Юрківцівської сільської ради, Талалаївської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) і видачу земельного сертифікату, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Талалаївського районного суду від 25 липня 2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановлення рішення з порушенням норм матеріального права, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, розглядаючи справу, суд першої інстанції не надав правової оцінки тій обставині, що померла ОСОБА_3 у відповідності до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року отримала право на земельну частку (пай), оскільки на момент розпаювання земель була членом КСП.

Апелянт вказує, що згідно Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» він має право на земельну частку (пай), оскільки є спадкоємцем своєї бабусі - члена КСП, яка мала право на пай, але померла до моменту видачі правовстановлюючого документа.

Зазначає також, що суд безпідставно не взяв до уваги факту визнання позову відповідачем - Юрківцівською сільрадою Талалаївського району.

В письмових запереченнях представник Талалаївської РДА, вважаючи необгрунтованими позовні вимоги, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суд - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущений строк звернення до суду, їм не доведено своє право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка за життя не набула права на земельну частку (пай), отже це право не входить до складу спадщини. Крім того, позов подано до неналежного відповідача, клопотань про заміну первісного відповідача під час розгляду справи подано не було, отже пред'явлені вимоги є безпідставними.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся позивача, ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про її смерть та свідоцтв про народження позивача та його батька, ОСОБА_1 (а.с. 9, 14, 27а).

Рішенням Талалаївського районного суду від 28 липня 2009 року, яке ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2009 року залишено без змін, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 16). Своє рішення суд мотивував тим, що на день своєї смерті ОСОБА_3 не набула права на земельну частку (пай), отже і її син, ОСОБА_1, як спадкоємець, не може успадкувати те, що не належало померлій на день смерті. Вказана судове рішення набрало законної сили.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року встановлено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, спірні відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того із їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Зважаючи на вказану норму, судом першої інстанції правильно встановлено, що на момент відкриття спадщини був живий батько позивача, тому останній не являється спадкоємцем після смерті своєї бабусі, а отже і не має права на пред'явлення позову до суду як спадкоємець.

Не беруться до уваги посилання апелянта на незастосування судом Указів Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року та «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року, оскільки є невірним та довільним тлумаченням положень правових норм.

Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

На думку колегії суддів, твердження апелянта не містять належних обґрунтувань та суперечать положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України, в контексті якої ненабуття спадкодавцем ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) є обставиною, вже встановленою рішенням Талалаївського районного суду від 28 липня 2009 року, що набрало законної сили, і при розгляді даної справи обґрунтовано прийнята судом першої інстанції як належний і допустимий доказ.

Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про визнання одним з відповідачів - Юрківцівською сільською радою Талалаївського району заявлених ОСОБА_2 вимог, оскільки судом першої інстанції, з доводами якого погоджується апеляційний суд, зазначено відповідно до положень ст. 174 ЦПК України про неможливість прийняття визнання відповідачем позову з тих підстав, що таке визнання суперечить вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не містять мотивів, з яких цей висновок суду першої інстанції є невірним.

Сукупність обставин справи приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Талалаївського районного суду від 25 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: