Справа №487/6060/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/213/14
по 1 інстанції Гаврасієнко В.О.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

з участю: позивачки ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 18 листопада 2013р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів з урахуванням індексу
інфляції та трьох процентів річних,

встановила:

У липні 2013р. ОСОБА_2 пред'явила
позов до ОСОБА_3 про стягнення 235081 грн. 97
коп. пені за прострочення сплати
аліментів, присуджених за рішенням
суду від 17 лютого 2003р. на утримання їх
неповнолітньої доньки. Також позивачка
просила стягнути з відповідача на
підставі ст.625 ЦК 52423 грн. 14 коп. втрат
від інфляції та трьох процентів річних
від простроченої суми аліментів.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада 2013р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на незаконність рішення
суду, просила його скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення її вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні вимог про стягнення пені
за прострочення сплати аліментів, суд
виходив з того, що позивачка не надала
доказів на підтвердження вини
відповідача пов'язаних з неналежним
виконанням аліментних зобов'язань.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки до нього суд дійшов з
порушенням закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 17 лютого 2003р. зі ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в
розмірі 1/4 частки заробітку (доходу),
щомісяця на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, починаючи з 31 січня 2003р.
і до повноліття дитини.

ОСОБА_3 створив нову сім'ю, на утриманні
має доньку - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
офіційно не працює і згідно його
пояснень в середньому має щомісячний
дохід в розмірі 2500 грн.

ОСОБА_3 несвоєчасно і не в повному
обсязі сплачував аліменти на утримання
доньки від першого шлюбу у зв'язку з чим
постійно мав заборгованість, а саме: в
листопаді 2005р. - 3684 грн. 06 коп., в червені
2007р. - 1446 грн. 68 коп., в квітні 2009р. - 6818
грн. 97 коп., в жовтні 2009р. - 5538 грн. 63 коп.,
в липні 2010р. - 8962 грн. 73 коп., в липні 2012р. -
18452 грн. 20 коп., в жовтні 2012р. - 18096 грн. 31
коп., в червні 2013р. - 490 грн. 76 коп.

Таким чином, з лютого 2004р. (Сімейний
кодекс набрав чинності 01 січня 2004р.) по
липень 2013р., тобто по час, яких
охоплюється позовними вимогами,
неустойка за прострочення сплати
аліментів виходячи з положень ч.1 ст.196
СК - 1% від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення буде
перевищувати 100000 грн.

За таких обставин, а саме доведеності
вини ОСОБА_3 в простроченні сплати
аліментів, наявності підстав для
зменшення неустойки виходячи із
загальних засад регулювання сімейних
відносин (ч.9 ст.7 СК) щодо
справедливості, добросовісності та
розумності, а також матеріального і
сімейного стану платника аліментів (ч.2
ст.196 СК), позовні вимоги про стягнення
пені підлягають частковому
задоволенню в розмірі 25000 грн.

З огляду на вищенаведені мотиви
рішення суду в частині вимог про
стягнення пені в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення цих вимог.

В той же час, можна погодитись з
висновком суду стосовно відхилення
вимог про стягнення втрат від інфляції
та 3% річних від простроченої суми
аліментів, тому що відповідальність за
прострочення сплати аліментів
передбачена ст.196 СК, а тому положення
ст.625 ЦК не поширюються на спірні
правовідносини. У зв'язку з чим рішення
суду в цій частині підлягає залишенню
без змін, а апеляційна скарга згідно зі
ст.308 ЦПК - відхиленню.

Часткове задоволення позову є
підставою (ст.88 ЦПК) для стягнення з
відповідача в дохід держави судових
витрат пов'язаних з розглядом справи в
судах першої і апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада 2013р. в
частині вимог про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів
скасувати і ухвалити нове рішення про
часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25000
грн. пені за прострочення сплати
аліментів за період з лютого 2004р. по
липень 2013р., а в дохід держави 375 грн.
судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: