Справа № 361/5762/13-ц Головуючий у І
інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/551/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 06 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» про визнання недійсним
права вимоги за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Кредитні
Ініціативи» про визнання недійсним
права вимоги за кредитним договором,
посилаючись на те, що 12 вересня 2006 року
між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», було укладено кредитний
договір № 2621/0906/88-077. 24 квітня 2013 року на
адресу позивача надійшло повідомлення
про усунення порушень, підписане
представником ТОВ «Кредитні
ініціативи», з якого вбачалося, що
згідно із договором факторингу ПАТ
«Сведбанк» відступив своє право вимоги
до нього за кредитним договором від 12
вересня 2006 року на користь ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
яке в свою чергу з невідомих йому
причин відступило набуте у такий
спосіб право вимоги на користь
відповідача. Повідомлення про усунення
порушень містить у собі вимогу про
дострокове повернення всієї суми
кредиту, в тому числі і процентів на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи».
Вказані дії відповідача є грубим
порушення законодавства, а також
нехтуванням прав та інтересів ОСОБА_1
та з огляду на це, позивач не визнає
договору факторингу/уступки права
вимоги як такого, що породжує для нього
зобов'язання перед відповідачем. У
зв'язку з викладеним позивач просив
визнати недійсним право вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» до нього за
кредитним договором № 2621/0906/88-077 від 12
вересня 2006 року.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду від 06 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 12 вересня 2006
року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір, згідно з
яким останній отримав кредит в розмірі
55 тисяч доларів США на строк до 11
вересня 2016 року зі сплатою 13,9 % річних
(а. с. 15-18). ПАТ «Сведбанк», яке є
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» 28 листопада 2012 року уклали
договір факторингу (а. с. 59-65). Того ж дня
було укладено аналогічний договір
факторингу між ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи», за яким клієнт
відповідно до умов даного договору
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених із боржниками, зазначених у
реєстрі заборгованостей боржників та у
переліку кредитних договорів та
договорів забезпечення, право на
вимогу якої належить клієнту на
підставі документації, а фактор шляхом
надання фінансової послуги клієнту
набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників та
передає клієнту за плату грошові кошти
у розпорядження у розмірі, що становить
ціну продажу та у порядку,
передбаченому даним договором (а. с.
70-76). Згідно із реєстрами
заборгованостей боржників, що є
додатками до договорів факторингу,
значиться позивач по справі (а. с. 53, 57, 67,
77).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд обґрунтовано
виходив з положень ст. ст. 15, 517, 1082 ЦК
України та прийшов до правильного
висновку про те, що заміна кредитора за
кредитним договором № 2621/0906/88-077
відбулась на законних підставах, а
обраний позивачем спосіб захисту не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Отже, предметом договору факторингу
може бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги
факторові відповідно до цієї статті
звільняє боржника від його обов'язку
перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень
закону боржник, який не отримав
повідомлення про передачу права вимоги
іншій особі, не позбавляється обов'язку
погашення заборгованості, а лише має
право на погашення заборгованості
первинному кредитору і таке виконання
зобов'язання є належним.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивач належним чином та у повному
обсязі виконав вказаний кредитний
договір, а з договору факторингу
випливає те, що позивач не виконує
кредитний договір належним чином.

За таких обставин суд прийшов до
правильного висновку про
безпідставність позовних вимог.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт у апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду, викладених у мотивувальній
частині оскаржуваного рішенні, не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 06 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: