Справа №:123/8939/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Тонкоголосюк О.В.№
провадження:22-ц/190/514/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Пономаренко А. В.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Пономаренко А.В.
суддів:Болотова Є.В., Сокола В.С. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
майном та зобов'язання вчинити певні
дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Київського районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з зазначеним позовом в порядку
захисту права власності , посилаючись
на те, що позивачка є власником 49/100
часток житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_7
є співвласником іншої 51/100 частки
вказаного будинку .

Чинним рішенням Київського
районного суду м.Сімферополя АР Крим
від 30 листопада 2009 року між сторонами
визначений порядок користування
вказаним будинком та прилеглою до
нього земельною ділянкою.

Однак, відповідач продовжує
користуватися належними позивачці
приміщеннями, а також чинить ОСОБА_6
перешкоди у користуванні виділеною їй
земельною ділянкою, побудувавши на ній
паркан, який перекриває їй доступ до
власних господарських споруд.

Вказуючи на ці обставини, ОСОБА_6
просила зобов'язати ОСОБА_7 усунути їй
перешкоди у користуванні часткою
житлового будинку та надвірними
побудовами в АДРЕСА_1, а саме: верандою
літер «а» приміщеннями № 2-1, площею 8
кв.м; ? часткою літньої кухні літер «Б»; ?
часткою літньої кухні літер «К» (другий
поверх); літньою кухнею літер «И»;
сараєм літер «Ж»; сараєм літер «Д»;
сараєм літер «О»; душем літер «З»;
навісом літер «П» шляхом виселення
ОСОБА_7 з вказаних приміщень та
звільнення від його речей.

Також позивачка просила
зобов'язати ОСОБА_7 усунути їй
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою площею 191 кв.м в АДРЕСА_1,
виділеної згідно рішення Київського
районного суду м.Сімферополя АР Крим
від 30 листопада 2009 року та привести її
первісний стан шляхом зруйнування із
зазначеної ділянки паркану - сітки -
рабиці, розташованої ліворуч від входу
до території житлового будинку
АДРЕСА_1, обходячи ліворуч веранду літ.
«а», перетинаючи сад та замикаючись
перед навісом літ. «П», і покласти на
відповідача судові витрати.

Рішенням Київського районного
суду м.Сімферополя АР Крим від 21
листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено у
повному обсязі.

На вказане рішення позивачка
ОСОБА_6 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та неповне
їх з'ясування.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що суд не звернув увагу на надані
позивачкою докази та пояснення
свідків, яким не дав відповідної
правової оцінки , внаслідок чого дійшов
помилкового висновку про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_6 та
ухвалив незаконне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав .

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення не
відповідає зазначеним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з
недоведеності викладених у позовній
заяві обставин .

Однак колегія суддів не може цілком
погодитися з таким висновком суду.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_6
ґрунтуються на захисту її майнових
прав як співвласника частки житлового
будинку з надвірними побудовами та
землекористувача у здійсненні
повноважень з користування та
розпорядження даним нерухомим майном
.

За загальним правилом ,
встановленим статтями 3 і 15 ЦПК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права в разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Зокрема, гарантуючи захист права
власності , закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав , а способи захисту прав
власності передбачені нормами статей
16, 386 , 391 Цивільного Кодексу України ,
якими встановлено право власника
звернутися до суду з вимогою про захист
порушеного права будь-яким способом, що
є адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом .

Крім того відповідно до статті 152
Земельного кодексу України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту права
землекористування , в тому числі
шляхом усунення будь-яких порушень
таких прав через знесення незаконно
розташованих на земельних ділянках
будівель і споруд.

Таким чином, у розумінні
вищезазначених правових норм
вирішення питання щодо судового
захисту прав власності або
користування закон пов'язує з
існуванням самого факту порушення
таких прав , або перешкоджання у
здійсненні законних повноважень з
розпорядження чи використання власним
або чужим майном з боку інших осіб.

За приписами статей 10 і 60 ЦПК
України позивач зобов'язаний за
допомогою належних і допустимих
доказів довести фактичну і правову
підставу своїх вимог

Однак, ОСОБА_6 усупереч наведених
норм закону не навела переконливих
доказів на підтвердження доводів своєї
позовної заяви щодо існування перешкод
у користуванні верандою і надвірними
побудовами житлового будинку АДРЕСА_1 ,
які перебувають у власності позивачки,
але зайняті відповідачем ОСОБА_7 і
використовуються ним для зберігання
особистих речей.

З матеріалів справи вбачається і
не заперечується сторонами , що ОСОБА_6
є власником 49/100 часток житлового
будинку з надвірними побудовами
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом № 1-1079 від
25 березня 2009 року, співвласником іншої
51/100 частки вказаного будинку
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06 серпня 1996
року є є відповідач ОСОБА_7

Рішенням Київського районного
суду м. Сімферополя від 30 листопада 2009
року, яке набрало чинності, визначено
порядок користування вищевказаним
будинком і надвірними побудовами між
сторонами як співвласниками.

Зокрема, у користування ОСОБА_6
на 49/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1
виділені наступні приміщення: в жилому
будинку літер «А» - жилу кімнату № 2-2,
площею 17,2 кв.м.; у веранді літер «а»
приміщення № 2-1 , площею 8 кв.м.; крильце
2 кв.м.; 1/2 частку літньої кухні літер
«Б»; 1/2 частку літньої кухні літер «К»
(другий поверх); літню кухню літер «И»,
сарай літер «Ж», сарай літер «Д», сарай
літер «О», душ літер «З», навіс літер
«П», уборну літер «В».

У користування ОСОБА_7 на 51/100
частку домоволодіння АДРЕСА_1
виділені: в жилому будинку літер «А» -
жилу кімнату «№ 1-2 площею 17,9 кв.м.; у
веранді літер «а» приміщення № 1-1 ,
площею 8 кв.м.; тамбур літер «а1», крильце
5,9 кв.м., ? частку літньої кухні літер
«Б»; навіс літер «б1»; 1/2 частку літньої
кухні літер «К» (перший поверх); тамбур
літер «к»; навіс літер «к1»; навіс літер
«к2»; сарай літер «Л»; гараж літер «Е»;
уборну літер «У»; сарай літер «М».

Вказаним рішенням також
визначено порядок користування
земельною ділянкою, на якій
розташований житловий будинок АДРЕСА_1
, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме: у
користування ОСОБА_6 виділено земельну
ділянку площею 191 кв.м., ОСОБА_7 - площею
201 кв.м. Земельну ділянку площею 68 кв.м.
залишено в загальному користуванні
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_7 підтвердив
перешкоди у доступі ОСОБА_6 до
вищевказаних надвірних побудов
літерами «Б», «П», «К», «И», «З», »Ж», «Д»,
«О» внаслідок знаходження на території
двору паркану із сетки-рабиці , але від
знесення паркану відмовився ,
стверджуючи , що це може зробити сама
позивачка, разом з тим відповідач не
визнав факт використання зазначених
позивачкою приміщень будинку і
надвірних споруд для власних потреб .

За змістом комісійного акту від
27 листопада 2013 року( а.с.96) ОСОБА_6 не має
доступу до вищезгаданих побудов ,
оскільки від входу на територію
будинку з лівого боку від веранди
через двір проходить і замикається у
літер «П» збудований паркан (огорожа)
із сітки - рабиці , закріплений
залізними трубами, зазначені обставини
також підтверджуються наданими
представником позивачки фотографіями.

Крім того матеріали справи
свідчать про неодноразові письмові
звернення ОСОБА_6 протягом 2010 - 2011 років
до правоохоронних органів та органів
місцевого самоврядування з приводу
протиправних дій ОСОБА_7 щодо порушення
правил добросусідства і перешкоджання
користуватися земельною ділянкою та
надвірними побудовами в результаті
збудованого на території двору паркану
( а.с. 38-45).

Проте , суд першої інстанції ,
відмовляючи у позові ОСОБА_6 в повному
обсязі , не звернув достатньої уваги на
наведені обставини та норми
матеріального закону, всупереч статей
213 і 214 ЦПК України не з'ясував належним
чином фактичних обставин справи щодо
заявлених вимог, не перевірив доводи
позивачки і не дав належної правової
оцінки зібраним у справі доказам, що
має суттєве значення для правильного
вирішення спору , чим припустився
порушення норм матеріального і
процесуального права, тому ухвалене
судом рішення не можна визнати
законним та обґрунтованим .

З огляду на наведене оскаржуване
рішення не може залишатися в силі та
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_6 згідно із
пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України
шляхом зобов'язання ОСОБА_7
усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_6 часткою житлового будинку з
надвірними побудовами АДРЕСА_1 , а саме
:1/2 часткою літньої кухні літер «Б»; 1/2
часткою літньої кухні літер «К» (другий
поверх); літньою кухнею літер «И»;
сараєм літер «Ж»; сараєм літер «Д»;
сараєм літер «О»; душем літер «З»;
навісом літер «П» , а також земельною
ділянкою площею 191 кв.м. за цією адресою
шляхом знесення паркану(огорожі) із
сетки-рабиці , розташованого ліворуч
від входу до території житлового
будинку , обходячи ліворуч веранду
літер «а» , та, замикаючись перед
навісом літер « П» .

Оскільки у матеріалах справи
відсутні докази зайняття и
користування відповідачем ОСОБА_7
зазначених вище нежитлових приміщень
житлового будинку АДРЕСА_1 , судова
колегія виходить з недоведеності
факту створення відповідачем
будь-яких перешкод, або загрози
перешкод , що заважають нормальному
здійсненню права власності та
реалізації ОСОБА_6 повноважень
власника щодо цього майна , і
відсутності правових підстав для
задоволення цих вимог позивачки.

За правилами частини 5 статті 88
ЦПК України в порядку перерозподілу
судових витрат з ОСОБА_7 та користь
ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір
у сумі 229,40 грн.

На підставі наведеного та
керуючись статтями 303, пунктом 2 частини
1 статті 307, пунктом 4 частини 1 статті 309,
статтями 313, 314 та 316 Цивільного
процесуального кодексу України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково .

Рішення Київського районного суду
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 21 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про усунення перешкод у користуванні
майном та зобов'язання вчинити певні
дії.

Зобов'язати ОСОБА_7 усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_6
часткою житлового будинку з надвірними
побудовами АДРЕСА_1 , а саме :1/2 часткою
літньої кухні літер «Б»; 1/2 часткою
літньої кухні літер «К» (другий поверх);
літньою кухнею літер «И»; сараєм літер
«Ж»; сараєм літер «Д»; сараєм літер «О»;
душем літер «З»; навісом літер «П» , а
також земельною ділянкою площею 191 кв.м.
за цією адресою шляхом знесення
паркану(огорожі) із сетки-рабиці,
розташованого ліворуч від входу до
території житлового будинку , обходячи
ліворуч веранду літер «а» , та,
замикаючись перед навісом літер « П» .

Стягнути з ОСОБА_7 та користь
ОСОБА_6 судовий збір у сумі 229,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_6 -відмовити .

Рішення набирає законної сили у день
проголошення та може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ним
чинності.

Судді

Болотов Є.В. Пономаренко А.В.
Сокол В.С.