Справа № 211/2336/13-ц
Провадження № 2/211/70/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2014 року Довгинцівський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги
В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що вона є титульним володільцем по
нотаріальній довіреності автомобіля
«KIA RІО» реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належав ОСОБА_4, який довірив його
продаж ОСОБА_5 Останній розпискою від
24.11.2011 року та наданням генеральної
довіреності від 24.11.2011 року продав його
позивачу. 17.10.2012 року приблизно о 18-00
годині по вул. Волгоградській в м.
Кривому Розі сталася
дорожньо-транспортна пригода, винним у
якій постановою суду визнано водія
ОСОБА_3, який керуючи автомобілем
«Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2
на перехресті з вул. Дарвіна виїхав на
нього на червоний сигнал світлофору та
допустив зіткнення з автомобілем
позивача, що рухався на зелений сигнал
світлофора. Автомобіль ОСОБА_1 зазнав
механічних пошкоджень, згідно висновку
експерта вартість відновлювального
ремонту складає 22533,35 грн. Страхова
компанія їй відшкодувала 17261,77 грн.
Різницю між теоретичною вартістю
спричиненої шкоди та страховим
відшкодуванням в розмірі 5261, 58 грн.
позивач просить стягнути з відповідача
ОСОБА_2, який згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу є
власником автомобіля. Внаслідок ДТП
позивач отримала травми у вигляді
забою верхньої щелепи, зазнала значних
переживань після ДТП, довгий час не
могла отримати кошти на ремонт
автомобіля, чим зазнала моральних
страждань. Спричинену їй внаслідок ДТП
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
понесені нею судові витрати на правову
допомогу позивач просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 (а.с. 3-4 позовна
заява).

У судове засідання позивач та її
представник не з'явились, позивач
надала заяву про розгляд справи у її
відсутність та відсутність її
представника, на позові наполягає,
просила врахувати та стягнути з
відповідача доплачений нею судовий
збір в розмірі 114 гривень 70 копійок.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися.
Про час та місце розгляду справи були
повідомлені, причин неявки суду не
повідомили.

Будучи присутнім в судовому засіданні
28.10.2013 року представник відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти позовних вимог
заперечував та просив суд в позові
відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2
є неналежним відповідачем по справі,
оскільки автомобілем «Mercedes-Benz»
реєстраційний номер НОМЕР_2, який йому
належить на праві власності, під час
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, на підставі виданої ним
довіреності, керував ОСОБА_3 який і
повинен нести відповідальність
відповідно до положень ст. 1187 ЦК
України. Позивач не є власником
пошкодженого автомобіля, а довіреність
видана власником автомобіля ОСОБА_4,
надає їй право звернутися до суду з
позовом про відшкодування шкоди
завданої пошкодженням автомобіля лише
в інтересах власника автомобіля. Крім
того надані позивачем докази містять
численні протиріччя: в частині дати
дорожньо-транспортної пригоди та дати
пошкодження автомобіля, долучена
копія квитанції про внесення плати не
за оцінку майна, а за складання копії
авто товарознавчого дослідження
автомобіля, про що свідчить і дата
внесення платежу, сума збитку не
визначена, оскільки даних щодо
відновлення автомобіля позивачем не
надано.

Ухвалою Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 02.10.2013 року
відповідно до положень ч.2 ст. 35 ЦПК
України залучено в якості третьої
особи ОСОБА_4, від якого 29.10.2013 року на
адресу суду через поштове відділення
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, заперечень проти позовних
вимог не надано.

Відповідно до положень ст. 169 , ч.2 ст. 197
ЦПК України розгляд справи
проводиться без участі сторін та
здійснення фіксування процесу за
допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
постановою Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 28.11.2012 року
ОСОБА_3 притягнутий до
адміністративною відповідальності за
ст. 124 КпАП України. Згідно вказаної
постанови 17.10.2012 року приблизно о 18-00
годині ОСОБА_3 керуючи автомобілем
«Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2
по вул. Волгоградській в м. Кривому Розі
в районі перехрестя з вул. Дарвіна
здійснив рух на заборонений червоний
сигнал світлофору та не надав дорогу
транспортному засобу «KIA RІО»
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_1, яка рухалася в
тому ж перехресті на зелений сигнал
світлофору (а.с. 9- копія постанови).

Власником автомобіля «KIA RІО»
реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4
(а.с. 7 - копія свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу). 26.05.2011 року
ОСОБА_4 довіреністю уповноважив ОСОБА_7
або ОСОБА_5 представляти його інтереси
в органах ДАІ, органах нотаріату,
органах страхування, СТО, авто гаражних
кооперативах, автостоянках та
будь-яких інших органах, установах та
організаціях незалежно від форм
власності, підпорядкування та
галузевої належності, пов'язані з
розпорядженням (продажею, арендою,
позичкою), експлуатацією, управлінням,
проходженням державного технічного
огляду, технічним обслуговуванням
належного йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого 04.04.2006 року
Южноукраїнським МРЕВ УДАІ УМВС України
в Миколаївській області, транспортного
засобу КІА, модель RIO 1.4, випуск 2006 року.
Довіреність видана строком на три роки
з правом використання транспортного
засобу за межами України та
оформленням в органах ДАІ відповідних
документів, з правом повного або
часткового передоручення повноважень
за цією довіреністю іншим особам з
правом скасування довіреностей,
виданих в порядку передоручення ( а.с. 31
- копія довіреності). Згідно
довіреності від 24 листопада 2011 року
ОСОБА_5, діючи на підставі вище вказаної
довіреності уповноважив ОСОБА_1
представляти інтереси власника
автомобіля в органах ДАІ, органах
нотаріату, органах страхування, СТО,
авто гаражних кооперативах,
автостоянках та будь-яких інших
органах, установах та організаціях
незалежно від форм власності,
підпорядкування та галузевої
належності, пов'язані з розпорядженням
(продажею, арендою, позичкою),
експлуатацією, управлінням,
проходженням державного технічного
огляду, технічним обслуговуванням
належного йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого 04.04.2006 року
Южноукраїнським МРЕВ УДАІ УМВС України
в Миколаївській області, транспортного
засобу КІА, модель RIO 1.4, випуск 2006 року.
Довіреність видана без права
передоручення та дійсна до двадцять
шостого травня 2014 року ( а.с. 32 - копія
довіреності). Внаслідок вище вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «KIA RІО» реєстраційний номер
НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.
Згідно висновку фахівця
автотоварознавця № Д4/11/12 від 02.11.2012
року сума матеріальної шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля
««KIA RІО» реєстраційний номер НОМЕР_1
складає 22533,35 гривень ( а.с. 12-28 - копія
звіту). Позивачу відшкодовано
страховою компанією ПАТ СК ПЗУ України
сума страхового відшкодування за
пошкоджений внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль у розмірі 17 261,77 гривень ( а.с.
29 - копія переказу).

Зважаючи на викладені обставини, суд
приходить висновку, що позивач ОСОБА_1,
як титульний володілець транспортного
засобу має право на звернення до суду з
вимогами про відшкодування саме їй
спричиненої шкоди внаслідок
пошкодження автомобіля, оскільки
експлуатує автотранспортний засіб за
довіреністю, а цим документом
оформляється письмовий договір про
безоплатне володіння автомобілем і
його користувач зобов'язується
повернути те ж майно.

В той же час, за змістом ст. 1166 ЦК
України, яка встановлює загальні
підстави відповідальності за
заподіяння шкоди, шкода заподіяна
майну фізичної чи юридичної особи,
підлягає відшкодуванню особою, яка
заподіяла шкоду в повному обсязі.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 року зі змінами, внесеними
згідно з Постановами ПВСУ № 7 від
08.07.1994р., № 11 від 30.09.1994р., № 15 від 25.05.1998р.,
№ 9 від 24.10.2003р. під володільцем джерела
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, що
здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права
власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 під час вчинення
дорожньо-транспортної пригоди керував
автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний
номер НОМЕР_2 на підставі довіреності
виданої йому власником даного
транспортного засобу ОСОБА_2, тобто
володів даним джерелом підвищеної
небезпеки на правовій підставі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Крім того, відповідно до
ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені обставини,
суд діючи в межах позовних вимог, не
вбачає підстав для задоволення вимог
позивача про стягнення саме з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
спричиненої їй матеріальної шкоди в
розмірі 5621, 58 гривень.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Суд вважає обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення саме з
відповідача ОСОБА_3 коштів в рахунок
відшкодування спричиненої їй в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди моральної шкоди, однак що
стосується розміру понесених
позивачем немайнових втрат суд
виходить з наступного.

Під моральною шкодою розуміються
витрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями інших осіб. Моральна шкода
полягає у приниженні честі,
гідності, у моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я
(роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України дані у п.3 постанови «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди визначається
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин,
при цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Як встановлено судом, в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди позивачка ОСОБА_1 отримала
тілесні ушкодження, було пошкоджено
автомобіль, яким вона керувала і
вимушена була нести незаплановані
витрати на його поновлення, що
звичайно потягло за собою фізичний
біль та душевні хвилювання.

Враховуючи всі обставини справи,
характер і обсяг фізичних і душевних
страждань позивача ОСОБА_1 та виходячи
із засад розумності, виваженості й
справедливості суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача в рахунок
відшкодування спричиненої їй в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди моральної шкоди - 3000,00 грн.,
оскільки саме такий розподіл
відшкодування моральної шкоди буде
відповідати вимогам ч.4 ст. 1187 ЦК
України.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК до судових
витрат серед іншого належать і витрати
на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зреєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 3 000 ( три
тисячі) гривень 00 копійок в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 1 500
(одну тисячу п'ятсот ) гривень понесених
нею витрат на правову допомогу та 114 (
сто чотирнадцять) гривень 70 копійок
сплаченого судового збору.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1
залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: В. А. Папарига