Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/6999/13-ц

Провадження № 2/116/158/14

15.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим

у складі: головуючої судді
Пакули М.Р.

при секретарі
Єрмакової Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 29 грудня 2012 року
приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3,
перебуваючи на ринку на вул. Леніна в
смт. Гвардійське Сімферопольського
району, вступив у конфлікт з ОСОБА_1
та ОСОБА_2, в ході якого в результаті
раптово виниклих неприязних
відносин, реалізуючи свій злочинний
намір, спрямований на спричинення
тілесних ушкоджень, умисно схопив
ОСОБА_1 за голову, протягнув її
декілька метрів, від чого вона
відчула фізичний біль, після чого
наніс декілька ударів у голову
ОСОБА_2, бив її головою об скло
вітрини торгівельного прилавку.
Вироком Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 4
червня 2013 року, який ухвалою
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 3 вересня 2013 року
був залишений без змін, ОСОБА_3 був
засуджений за ч. 1 ст. 126 КК України. У
зв'язку з умисним завданням
відповідачем побоїв та вчинення
інших насильницьких дій, позивачам
була спричинена моральна шкода, яка
виразилася у перенесенні фізичного
болю, потужних фізичних та душевних
страждань, нервовому стресі,
пов'язаних зі страхом за своє
здоров'я. З 29 грудня 2012 року позивачі
перебували у постійному страху за
своє здоров'я, оскільки торгівельний
бутік ОСОБА_3 знаходиться поруч з
бутіком ОСОБА_2 і ОСОБА_3, враховуючи
неприязні відношення до позивачів,
може ще раз завдати побої чи вчинити
інші насильницькі дії, навіть тілесні
ушкодження. Відповідач грубо повівся
з позивачами у присутності свідків,
чим принизив людську гідність перед
односельцями та знайомими. ОСОБА_1, як
матір, при нанесенні ударів ОСОБА_3
дочці ОСОБА_2 29 грудня 2012 року та й
надалі, пережила стрес за здоров'я
та життя своєї дитини, в свою чергу
ОСОБА_2, як дочка, боялася за здоров'я
та життя своєї матері, яка
знаходиться у похилому віці. Ці
переживання та стресовий стан
позивачок, в тому числі
обґрунтовуються і тим, що ОСОБА_3 є
чоловіком який значно вище та більше
них, та позивачки, враховуючи свої
фізичні дані та іншу стать, ніяким
чином не змогли перешкодити йому
скоїти усі протиправні дії відносно
них. Позивачі змушені були докладати
додаткові зусилля для ведення своєї
повсякденної діяльності та
нормалізації свого життя, знаходячись
у страху та приниженні своєї людської
гідності. Відповідач так і не визнав
свою вину у скоєному, що ще більше
додає моральних страждань. На
підставі викладеного позивачки
просять стягнути з ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі 20 000 гривень.

У судовому засіданні позивачки
заявлені позовні вимоги підтримали у
повному об'ємі.

Відповідач позов не визнав, вказавши
на відсутність доказів спричинення
позивачам моральної шкоди. Вироком
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 21
червня 2013 року ОСОБА_1 була
засуджена за ч. 2 ст. 125 КК України за
спричинення йому тілесних ушкоджень.
Окрім цього після подій, що мали
місце 29 грудня 2012 року його сім'я
всіляко уникає спілкування та зустріч
із ОСОБА_2 та ОСОБА_1, від яких
постійно поступають погрози, образи,
розповсюдження різних слухів. Як
після 29 грудня 2012 року, так і після
судових засідань та протягом усього
часу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усі дні в
період з 07.00 год. по 17.00 год. виходять
на своє робоче місце, і це ніяким
чином не вплинуло на їх уклад життя,
що свідчить про відсутність
наслідків спричинення шкоди їх
здоров'ю. Окрім цього після події,
що трапилася, в нього та його дружини
різко погіршилося здоров'я.

Вислухавши доводи учасників процесу,
пояснення свідка ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню в силу
наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відмова від права на звернення до
суду за захистом є недійсною.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України може бути,
зокрема, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. У ст. ст. 10, 60
Цивільного процесуального кодексу
України визначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За ст. 61 Цивільного процесуального
кодексу України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи
або особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
вирок або постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Так, судом встановлено, що 29 грудня 2012
року приблизно о 14.30 год. ОСОБА_3,
перебуваючи на ринку за адресою:
Сімферопольський район, смт.
Гвардійське, вул. Леніна, вступив в
конфлікт з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в ході
якого в результаті раптово виниклих
неприємних відносин, реалізуючи свій
злочинний намір, спрямований на
спричинення тілесних ушкоджень,
умисно схопив ОСОБА_1 за голову та
проволок її декілька метрів, від чого
вона відчула фізичний біль після
чого ОСОБА_3 здійснив декілька ударів
кулаком у голову ОСОБА_2, а після
цього схопив її за голову і почав
нею наносити удари об скло вітрини
торгівельного прилавку. Вироком
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 4
червня 2013 року, який набрав чинності
3 вересня 2013 року, ОСОБА_3 був
визнаний винним у скоєні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та
йому було призначено покарання у виді
штрафу у розмірі 850 гривень.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що в конфлікті, який виник
29 грудня 2012 року на ринку на вул.
Леніна в смт. Гвардійське
Сімферопольського району, приймали
участь обидві сторони. На
сьогоднішній день ОСОБА_3 з
позивачами не спілкується та не має
ніякого контакту.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

На підставі ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті, якою
регламентовано, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної
або юридичної особи, яка її завдала:
якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки; якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки
про невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

У п. п. 3, 5, 9 постанови № 4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (з послідуючими
змінами та доповненнями) Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. При цьому
моральна шкода може полягати,
зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Заподіяна моральна (немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені
протиправними діями (бездіяльністю)
інших осіб.

Відповідно до ст. 23, ч. 1 ст. 1167
Цивільного кодексу України,
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, наданих у постанові від 31
березня 1995 року № 4 (з подальшими
змінами та доповненнями) "Про судову
практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової
шкоди)", враховуючи характер та обсяг
спричинених позивачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у наслідок нанесених їм
відповідачем ОСОБА_3 побоїв та
вчинення інших насильницьких дій, що
було встановлено вироком
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 4
червня 2013 року , фізичних, душевних
та психологічних страждань, а також
виходячи з принципу розумності,
зваженості та справедливості, вимоги
щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню на суму 1 000 гривень
кожній, що на думку суду буде
достатнім для поновлення їх
морального стану.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_3 на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 229 гривень 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить
відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000
(однієї тисячі гривень) кожній.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок (двісті двадцять дев'ять
гривень сорок копійок).

У задоволенні решта вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через
Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
М.Р. Пакула