Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/168/14
Головуючий у 1 інстанції: Іваненко О.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів
Маловічко С.В., Савченко О.В.,

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що вона 19.07.2002 року з
відповідачем зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Мелітопольського
міського управління юстиції
Запорізької області. Від даного шлюбу
сторони мають двох дітей: доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження.
Спільне життя у подружжя не склалося,
між ними постійно виникали сварки. З
лютого 2013 року шлюбні відносини
фактично припинені. На даний час діти
знаходяться цілком на її утриманні. Для
дітей необхідно купувати одяг,
продукти харчування, необхідно
сплачувати кошти за комунальні послуги
та житло, але відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання
дітей у добровільному порядку.
Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_3 просила суд розірвати шлюб з
ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дітей в
розмірі 1/2 частини усіх видів доходів
щомісяця, але не менш, ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку до досягнення ними
повноліття.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09 вересня 2013 року позов
задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
який був зареєстрований у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Мелітопольського міського управління
юстиції Запорізької області, актовим
записом № 476 від 19.02.2002 року. Після
розірвання шлюбу прізвища сторін
залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/2 частини усіх видів доходів
щомісяця, але не менш, ніж 30%
прожиткового мінімуму, на дитину
відповідного віку, починаючи з 20.08.2013
року до досягнення ними повноліття.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
змінити рішення в частинні розміру
стягнутих аліментів, стягнувши з нього
аліменти на двох доньок у розмірі 1/3
частини від заробітку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ві?дповідно до статті 309 ЦПК
України п?ідставами для скасування
ріш?ення суду першої інстанції і
у?хвалення нового рішення або з?міни
рішення є неповне з'ясува?ння судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
вс?тановленими, невідповідніст?ь
висновків суду обставинам с?прави,
порушення або неправил?ьне
застосування норм матері?ального або
процесуального п?рава та інше.

Згідно роз'яснень, викладених в п.19
Постанови П?ленуму Верховного Суду
Украї?ни «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» № 12 від 24.10.2008 року
апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у? неправильно
прийнятому ріше?нні можливо усунути
без його с?касування, не змінюючи суть
рі?шення, і вони стосуються окрем?их
його частин, зокрема, у разі
виправлення помилок суду першої
інстанції щодо розміру суми, що
підлягає стягненню, розп?оділу судових
витрат тощо.

Із матеріалів? справи вбачається,
що сторони? є батьками малолітніх
доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 народ-ження. Ді?ти
проживають з матір'ю.

Як пояснила позивач ОСОБА_3, вона
працює у дитячому садку та має зарплату
у розмірі 1900 грн. на місяць.

ОСОБА_2 працює інспектором -
черговим ІТТ в Мелітопольському МВ ( з
обслуговування міста Мелітополя та
Мелітопольського району) ГУМВС України
в Запорізькій області, має? середній
заробіток у розмірі? 2 300 грн.

Згідно до вимог статті 180 СК
України, як мати, так і батько повинні
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття. За відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
в?она проживає, вправі звернути?ся до
суду з відповідним позов?ом.

Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ні?ж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, п?ередбачених статтею 184
цього Кодексу.

Відповідач в добровільному
порядку не сплачує аліменти на?
утримання двох доньок.

Задовольняючи позов та стягуючи
з відповідача на користь позивача на
утримання доньок аліменти у розмірі ?
частки від його заробітку щомісячно,
суд керувався виключено визнанням
позову відповідачем та вимогами ст.ст.
180, 181 СК України щодо обов»язку батьків
утримувати неповнолітніх дітей. Тому
взагалі не аналізував критерії, які
містяться у статті 182 СК України та
враховуються при визначенні розміру
аліментів.

Між тим, апелянт зазначає, що не
отримував позовну заяву, тому знав лише
про те, що дружина ставила в ній питання
про розірвання шлюбу і стягнення
аліментів, але у якому розмірі вона
просила стягнути аліменти - йому було
невідомо. Він визнав позов, оскільки
бажав розлучення та розумів, що має
обов»язок щодо утримання доньок. Тому,
посилаючись на розмір свого заробітку,
просив зменшити стягнутий судом розмір
аліментів з ? до 1/3 частини від
заробітку, вказуючи, що після сплати
половини зарплати в нього для
існування залишається сума, менша за
прожитковий мінімум.

Той факт, що відповідач не
отримував позовну заяву,
підтверджується матеріалами справи, в
яких не міститься даних про її
направлення йому за адресою місяця
мешкання або вручення в суді. За таких
обставин, є неправильною позиція суду
щодо прийняття визнання позову та
визначення розміру аліментів, виходячи
лише з цього.

Статтею 182 СК України
передбачено, що при визначені розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне? становище дитини;
матеріальн?е становище платника
алімент?ів; наявність у платника
аліме?нтів інших дітей, непрацездат?них
чоловіка, дружини, батьків?, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Суд першої інстанції стягнув з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 н?а утримання
двох дітей алімен?ти у розмірі 1/2 частки
від заробіт?ку ( доходу ) платника
аліментів.

При обговоренні питання щодо
розміру аліментів суд безпідставно, в
порушення процесуального закону, не
прийняв до уваг?и матеріальне
становище плат?ника аліментів, не
затребувавши навіть довідки про його
доходи, та не дослідив матеріальне
становище позивача. Між тим, ці
обставин?и відповідно до пункту 1, 2
частини 1 статті 182 СК України України
впливают?ь на визначення розміру
аліме?нтів та повинні бути врахован?і.

Разом з тим, стягнутий розмір
аліментів призводить до того, що у
відповідача залишається на особисте
проживання від 900 до 1200 грн.,
взалежності від коливання щомісячного
заробітку, вказаного у довідці,
долученій до апеляційної скарги.

Представник відповідача в
засіданні апеляційного суду додатково
пояснив, що відповідач є працівником
міліції, тому позбавлений права
займатись додатково будь-яким видом
діяльності задля збільшення доходів,
тому вважає, що визначений судом розмір
є занадто великим для його розміру
заробітку.

Колегія вважає такі доводи
апеляційної скарги обгрунтованими та з
урахуванням всіх обставин справи,
виходячи із принципів справедливості,
добросовісності і розумності,
закріплених у статті 7 Сімейного
кодексу України, з додержанням
інте?ресів обох сторін, колегія вва?жає
за необхідне визначити ро?змір
аліментів на користь поз?ивачки на
утримання двох діте?й у 1/3 частці від
доходу відповідача, і цей розмір не
перевищує? його можливостей надавати
до?помогу.

З огляду на те, що суд неповно
з'ясував обставини по справі, що у
відповідності до статті 182 СК України
впливають на визначення розміру
аліментів, рішення суду підлягає зміні
в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09 вересня 2013р. змінити в
частині розміру аліментів, стягнувши з
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, працює на посаді
інспектора-чергового ІТТ в
Мелітопольському МВ ( з обслуговування
міста Мелітополя та Мелітопольського
району) ГУМВС України в Запорізькій
області, на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний код
НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, аліменти на утримання дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, в розмірі 1/3
частини усіх видів доходів щомісячно,
але не менше, ніж 30 % прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 20.08.2013р. і до досягнення
ними повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Савченко О.В.