Справа № 363/2627/13-ц Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/332/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Малорода О.І.

суддів - Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

при секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 11 листопада 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою шляхом зобов'язання
відповідачки знести самовільно
побудовані споруди на земельній
ділянці, яка належить йому на праві
власності та привести земельну ділянку
у відповідний стан.

Мотивував вимоги тим, що він є
власником земельної ділянки площею 0,1652
га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після реєстрації права власності на
вказану земельну ділянку та винесення
меж в натурі на місцевості з'ясувалось,
що на його ділянці знаходяться споруди
відповідачки, що не дозволяє йому
встановити паркан.

Просив задовільнити позовні вимоги.

Рішенням суду в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Мотивує свої вимоги тим, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи.

Вважає, що суд не врахував того, що
самовільно збудовані відповідачкою
споруди на його земельній ділянці
порушують його право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
земельною ділянкою.

Також на його думку, судом не взято до
уваги ст.ст. 78, 79-1, 90, 152, 158 ЗК України.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі договору дарування
земельної ділянки від 21 жовтня 2008 року
позивач отримав у власність земельну
ділянку площею 0,1652 га по АДРЕСА_1.

06 червня 2012 року позивач отримав
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку з кадастровим
номером :02:0350009.

27 листопада 2012 року позивач встановив
межі земельної ділянки та отримав
відповідний акт.

Рішенням Старопетрівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області від 06 березня 2013 року було
рекомендовано позивачу звернутися до
суду щодо встановлення паркану та
знесення самовільних забудов
відповідачкою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
обґрунтовував свої висновки тим, що
позивачем не доведено факту порушення
його права користування власною
земельною ділянкою та факту втручання
у здійснення повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження цією земельною ділянкою
з боку відповідачки, не надано суду
належних доказів у розумінні ст. 58 ЦПК
України.

Ухвалюючи рішення суд посилався на
ст.ст. 90, 92, 152, 158 ЗК України, ст. 391 ЦК
України.

Колегія вважає, що судом вірно
встановлено обставини справи, дано їм
належну правову оцінку.

Заперечення викладені в апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Так встановлено, що в позовній та
уточненій заяві позивач просить
знести самовільно побудовані споруди,
однак не указав, які саме споруди слід
знести та не надав жодного доказу про
існування таких споруд.

За таких обставин, колегія вважає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому згідно з ч.
1 ст. 308 ЦПК України колегія відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін.

В ході апеляційного розгляду позивач
просив долучити до матеріалів справи
лист та Акт Державного архітектора
ДАБІ України від 25 листопада 2013 року та
резолютивну частину рішення суду від 5
грудня 2013 року про відмову в
задоволенні вимог відповідачки ОСОБА_2
до позивача ОСОБА_1 та інших.

Однак колегія не бере до уваги вказані
доповнення, поскільки вони були
отримані та подані після постановлення
судового рішення, за межами строків на
апеляційне оскарження, а їх приєднання
до справи суперечить положенням ст.. 131
ЦПК України, яка зобов'язує сторони
подати докази до або під час
попереднього судового засідання, або
до початку розгляду справи, та
положенням ст.. 303 ч.2 ЦПК України, якою
визначено порядок подачі доказів до
апеляційної інстанції.

Також в апеляційній скарзі позивач
зазначає, що суд неповно з'ясував
обставини справи, однак не указує, які
саме обставини суд з'ясував неповно,
поскільки з матеріалів справи
встановлено, що суд дослідив усі надані
докази.

Керуючись ч. 1 ст. 308, 315 ЦПК України
колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: