У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Леска В.В.,
Кондора Р.Ю., при секретарі Пудак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, що діє в
інтересах фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, на рішення Хустського
районного суду від 26 листопада 2013 року
по справі за позовом ПАТ «Страхова
компанія «Країна» до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ПАТ «Страхова компанія
«Країна» (далі - Страхова компанія)
звернулася з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 16.06.2011
року між позивачем та ОСОБА_4 було
укладено договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/2917575 зі
строком дії з 25.06.2011 року по 24.06.2012 року.

Згідно умов договору Страхова компанія
застрахувала цивільно-правову
відповідальність відповідача та
будь-яких інших осіб, які на законних
підставах керують транспортним
засобом марки «Daimler Chrysler H0D95021»,
номерний знак НОМЕР_2.

12.10.2011 року в м. Києві з вини ОСОБА_5,
працюючого водієм у приватного
підприємця «ОСОБА_4», сталося зіткнення
автомобіля «Daimler Chrysler H0D95021», р/н НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_5 та автомашини
«ВАЗ 21703 Пріора» р/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_6 і який належить
ОСОБА_6

В результаті ДТП автомобілю «ВАЗ 21703
Пріора» р/н НОМЕР_1 завдано збитки.
Згідно звіту про незалежну оцінку,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля ВАЗ,
становила 7044,62 грн.

На підставі заяви власника
пошкодженого транспортного засобу та
страхового акту від 27.12.2011 року №
20-114/21497/3.2.29, ОСОБА_6 сплачено страхове
відшкодування в розмірі 6534,62 грн.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав свого
обов'язку щодо своєчасного письмового
повідомлення страховика про страховий
випадок, позивач просив стягнути з
нього на свою користь суму страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 6534,62 грн. та судові витрати по
справі.

Рішенням Хустського районного суду від
26 листопада 2013 року позов задоволено у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_4 посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим просить рішення
суду скасувати, а провадження у справі
закрити.

Зокрема, апелянт стверджує, що даний
спір виник між юридичною особою та
громадянином, який здійснюють
підприємницьку діяльність, а такі
справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК
України, підвідомчі господарським
судам.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу в якому просить
апеляцію відхилити, а рішення суду, яке
на його думку є законним та
обґрунтованим, залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши представника апелянта та
представника страхової компанії,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції вважав, що цей спір підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Проте погодитись із таким висновком
судів не можна.

Матеріалами справи встановлено, що
16.06.2011 року між Страховою компанією та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
було укладено договір (поліс)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/2917575 зі строком дії з 25.06.2011
року по 24.06.2012 року.

Згідно умов цього договору, що
скріплений відповідними печатками
суб'єктів господарювання, Страхова
компанія застрахувала
цивільно-правову відповідальність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
будь-яких інших осіб, які на законних
підставах керують транспортним
засобом (вантажним автомобілем) марки
«Daimler Chrysler H0D95021», номерний знак НОМЕР_2.

Також встановлено, що 12.10.2011 року в м.
Києві з вини ОСОБА_5, працюючого водієм
у приватного підприємця «ОСОБА_4»,
сталося зіткнення автомобіля «Daimler
Chrysler H0D95021», р/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_5 та автомашини «ВАЗ 21703 Пріора»
р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 і який
належить ОСОБА_6

В результаті ДТП автомобілю «ВАЗ 21703
Пріора» р/н НОМЕР_1 завдано збитки.
Згідно звіту про незалежну оцінку,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля,
становила 7044,62 грн.

На підставі заяви власника
пошкодженого транспортного засобу та
страхового акту від 27.12.2011 року №
20-114/21497/3.2.29, ОСОБА_6 сплачено страхове
відшкодування в розмірі 6534,62 грн.

Згідно ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов,
якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього
Закону;

Задовольняючи позов, місцевий суд не
визначився належним чином з характером
спірних правовідносин, дійшов
помилкового висновку про те, що цей
спір підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, неправильно
визначившись із суб'єктним складом
сторін, не звернувши уваги на те, що
договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладений між
Страховою компанією та фізичною особою
- підприємцем.

Таким чином спір про відшкодування
шкоди в порядку регресу виник між
юридичною особою (Страховою компанією)
та громадянином, який здійснюють
підприємницьку діяльність, а такі
справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК
України, підвідомчі не місцевим судам
загальної юрисдикції, а господарським
судам.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог статей
205, 310 ЦПК України, підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі та повідомленням
заявника, що розгляд таких справ
віднесено до юрисдикції
господарського суду.

Керуючись ст. ст. 205, 307, 310, 314, 315 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від
26 листопада 2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ПАТ
«Страхова компанія «Країна» до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
закрити.

Роз'яснити заявнику, що розгляд таких
справ віднесено до юрисдикції
господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: