УХВАЛА

іменем України

"29" грудня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник позивача з позовом до відповідача, в якому просить суд: розірвати договір довічного утримання від 05 жовтня 2011 року, укладений між сторонами; визнати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за позивачем.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2014 р. даний позов був залишений без руху, а позивачу наданий п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків, а саме: до позовної заяви долучено квитанцію № 25 від 07.10.2014р., за якою судовий збір сплачено в сумі 526,99 грн., що не відповідає ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір", відповідно до якої за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У відповідності до пп. пп. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн., а за вимогою майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, виходячи з дійсної ринкової вартості квартири на час звернення з позовом до суду.

З метою усунення недоліків позовної заяви позивачу було запропоновано долучити до позовної заяви документ, що підтверджує доплату судового збору, у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

24.12.2014р. представником позивача на виконання вимог ухвали направлено до суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., яка одержана судом 29.12.2014 року.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в сумі: за вимогою розірвання договору довічного утримання - 243,60 грн., за вимогою про визнання права власності на квартиру - 526,99 грн., виходячи з зазначеної в договорі довічного утримання від 25.10.2011р. вартості квартири, яка була визначена за домовленістю сторін даного договору.

З урахуванням вищевикладеного, суд убачає невиконання ухвали про усунення недоліків, як це передбачено ч. 2 ст. 121 ЦПК України, оскільки за вимогою майнового характеру (визнання права власності на квартиру) ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову виходячи з дійсної ринкової вартості квартири на час звернення з позовом до суду, тому позов підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: