Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/197/14
Головуючий у 1-й інстанції: Плечищева
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 07 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, Оріхівської міської
ради Запорізької області, треті особи:
ОСОБА_6, ДКП «Імпульс» Пологівської
районної ради Запорізької області,
Оріхівська районна державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Оріхівського районного
нотаріального округу ОСОБА_7, ТОВ ПФ
«Топаз», про скасування рішення
Оріхівської міськради Запорізької
області та скасування реєстрації права
власності,-

ВСТАНОВИЛА :

16 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з зазначеним вище позовом.

Посилався на те, що 27 червня 1996 року ним,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ООО ПФ «Топаз» було
придбано у представництва фонду
державного майна України в
Оріхівському районі Запорізької
області частину приміщень майнового
комплексу, розташованого у будинку
АДРЕСА_1.

Між кожним з покупців та продавцем -
представництвом фонду державного
майна України, були укладені
відповідні договори купівлі-продажу,
де були оговорені всі істотні умови.

У відповідності до договору
купівлі-продажу, укладеному між
представництвом фонду державного
майна та ОСОБА_4, остання придбала 7/50
часток майнового комплексу, а саме
кімнату № 4 площею 53,8 кв.м, кімнату № 2
площею 6.4 кв.м., кімнату № 3 площею 1.7
кв.м, коридор № 39 площею 14.1 кв.м, частину
приміщення вбиральні площею 1,67 кв.м,
всього приміщень загальною площею 78,07
кв.м. Зазначений договір було
посвідчено державним нотаріусом
Оріхівської державної нотаріальної
контори.

18 грудня 2002 року виконавчий комітет
Оріхівської міської ради Запорізької
області постановив рішення № 1154 щодо
оформлення за ОСОБА_4 права власності
на 7/50 часток приміщення загальною
площею 82,1 кв.м майнового комплексу,
розташованого у будинку АДРЕСА_1

У березні 2012 року ОСОБА_4 на підставі
договору подарувала вищезазначені
належні їй приміщення ОСОБА_3 Договір
дарування був посвідчений та
зареєстрований приватним нотаріусом
Оріхівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7

Вважає, що оскільки ОСОБА_4 було
придбано 7/50 часток приміщення
майнового комплексу загальною площею
78,07 кв.м, то визнання за нею права
власності на 7/50 часток приміщення
загальною площею 82,1 кв.м являється
порушенням цивільного законодавства і
є підставою для скасування
відповідного рішення виконкому та
реєстрації права власності на
зазначені приміщення.

Посилаючись на викладене, просив
скасувати рішення виконавчого
комітету Оріхівської міської ради
Запорізької області від 18 грудня 2002
року за № 1154, скасувати реєстрацію
права власності ОСОБА_4, а також ОСОБА_3
на приміщення побутового комплексу
площею 82,1 кв.м., розташованого у будинку
АДРЕСА_1

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 07 листопада 2013
року позов задоволено.

Скасовано рішення виконавчого
комітету Оріхівської міської ради
Запорізької області від 18 грудня 2002
року за № 1152.

Скасовано реєстрацію права власності
за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на приміщення
побутового комплексу площею 82,1 кв.м.,
які розташовані у будинку АДРЕСА_1

Стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача понесені ним судові
витрати в сумі 107 грн. 30 коп., по 35 грн. 70
коп. з кожного.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від
07 листопада 2013 року, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі,
посилаючись на незаконність судового
рішення, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
вислухавши пояснення ОСОБА_3, його
представника, заперечення ОСОБА_5, його
представника, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 2,3
частини 1 статті 309 ЦПК України
передбачено, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, у разі
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої
інстанції виходив з того, що в ході
розгляду спору не надано доказів, які б
обґрунтовували прийняття виконавчим
комітетом Оріхівської міської ради
рішення № 1154 від 18 грудня 2002 року щодо
передачі ОСОБА_4 у власність 7/50 частин
нерухомого майна майнового комплексу
загальною площею 82,1 кв.м, розташованого
у будинку АДРЕСА_1

З вказаним висновком погодитися
неможна, оскільки він спростовується
наданим доказами. Крім того, вказаний
висновок зроблено з порушенням норм
процесуального права і це призвело до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до статті 41 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені, законом, зокрема із
правочинів, а у відповідності до статті
334 ЦК України право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В статті 319 ЦК України вказано, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. При здійсненні своїх
прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства, і
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

Статтею 321 ЦК України також
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі нотаріально посвідченого
договору №21 від 27 червня 1996 року
Представництво Фонду державного майна
України в Оріхівському районі
Запорізької області передало у
власність ОСОБА_4 7/50 частин приміщення
загальною площею 78,07 кв.м, яке
розташоване у будинку АДРЕСА_1 ( а. с.
128-129,217-222,254-255 т. 1 ).

На підставі договору купівлі-продажу
від 24 листопада 1997 року Представництво
Фонду державного майна України в
Оріхівському районі Запорізької
області передало у власність ОСОБА_5 3/100
частин приміщення загальною площею17,9
кв.м, яке розташоване у будинку АДРЕСА_1.
Власність ОСОБА_5 не межує з часткою
приміщень, які фактично перебували у
володінні ОСОБА_4 ( а. с. 45-47,253,276 т. 1 ).

18 грудня 2002 року виконавчий комітет
Оріхівської міської ради в межах своєї
компетенції ухвалив рішення № 1152 щодо
оформлення за територіальною громадою
Оріхівського району права власності на
35/50 частин нерухомого майна майнового
комплексу загальною площею 378,68 кв.м,
розташованого у будинку АДРЕСА_1 ( а. с. 14
т. 1 ).

У 2002 році ОСОБА_4 звернулася до
виконавчого комітету Оріхівської
міської ради з заявою про оформлення
свідоцтва про право власності на 7/50
частин об'єкту нерухомого майна у
будинку АДРЕСА_1, які передані їй на
підставі договору від 27 червня 1996 року.
При оформленні документів і перевірці
площі приміщень, які припадали на 7/50
часток, було з'ясовано розбіжності між
площею приміщень, зазначених у
договорі від 1996 року, та фактичною
площею приміщень, які приходяться на 7/50
частин, а саме: площа коридору № 36 (
первинна нумерація ) була невірно
визначена. В замовленні від 02 липня 1996
року вказано площа 27,8 кв.м, тоді як це
приміщення фактично має площу 36,0 кв.м. У
зв'язку з виявленими розбіжностями при
поточній інвентаризації у 2002 році
вказана помилка була виправлена.
Оскільки приміщення коридору № 36
частково передавалося у власність
ОСОБА_4, а частково передавалося у
власність ОСОБА_6, у документах про
власність загальна площа нерухомого
майна, переданого у власність
відповідачці, була збільшена на 4,05 кв.м.
Також була збільшена площа
нерухомості, передана у власність
ОСОБА_6 При цьому виправлення вказаної
помилки не вплинуло на розмір часток ні
ОСОБА_4, ні будь-кого з інших власників
побутового комплексу, у тому числі і
ОСОБА_5 ( а. с.172-173,177-178,252 т. 1 ).

Рішенням виконавчого комітету
Оріхівської міської ради від 18 грудная
2002 року за № 1154 «Про оформлення права
власності на 7/50 частини нерухомого
майна майнового комплексу» за ОСОБА_4
визнано право власності на 7/50 частини
нерухомого майна загальною площею 82,1
кв.м майнового комплексу,
розташованого по АДРЕСА_1 ( а. с. 54 т. 1 ).
При цьому виконком Оріхівської міської
ради діяв в межах його компетенції,
обґрунтовано визнав за ОСОБА_4 право
власності на 7/50 часток нерухомого
майна, яке на підставі договору
купівлі-продажу від 27 червня 1996 року
було передано відповідачці 31 серпня 1999
року ( а. с. 222 т. 1 ).

11 лютого 2003 року ОСОБА_4 отримала
свідоцтво про право приватної
власності на 7/50 часток побутового
комплексу «А» загальною площею 82,1 кв.м,
розташованого у будинку АДРЕСА_1 ( а. с.
72,175 т. 1 ).

07 березня 2012 року ОСОБА_4 на підставі
нотаріально посвідченого договору
подарувала ОСОБА_3 належні їй на праві
власності 7/50 часток загальною площею
82,1 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ( а. с. 49-52,73-88 т.
1 ).

За змістом статей 3,15 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних правовідносин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦК України. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. Згідно положень частини 1
статті 393 ЦК України, правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про
скасування рішення виконавчого
комітету Оріхівської міської ради від
18 грудня 2002 року, однак не зазначив,
яким чином рішення № 1154 про оформлення
права власності ОСОБА_4 на 7/50 частин
площею 82,1 кв.м майнового комплексу,
розташованого у будинку АДРЕСА_1 у
місті Оріхів, порушує його права.

В ході вирішення спору з'ясовано, і не
заперечується позивачем, що його
частка розміром 3/100 у майні комплексу,
розташованого у будинку АДРЕСА_1, не
змінилася, не зменшилася і площа
приміщень розміром 17,9 кв.м, право
власності на яку він набув на підставі
договору купівлі-продажу від 24
листопада 1997 року ( а. с. 45-47 т. 1).

Крім того, суд першої інстанції,
скасовуючи рішення виконавчого
комітету Оріхівської міської ради,
вирішив питання про права і обов'язки
юридичної особи, яка не являлася
стороною по справі, чим допустив
порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, постановлене по
спору рішення не можна визнати
законним, обґрунтованим, його
необхідно скасувати, по справі слід
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_5 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3,
апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 07 листопада 2013
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Оріхівської
міської ради Запорізької області,
треті особи: ОСОБА_6, ДКП «Імпульс»
Пологівської районної ради
Запорізької області, Оріхівська
районна державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Оріхівського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
ТОВ ПФ «Топаз», про скасування рішення
Оріхівської міськради Запорізької
області та скасування реєстрації права
власності на приміщення побутового
комплексу площею 82,1 кв. м,
розташованого у будинку АДРЕСА_1
Запорізької області, залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по сплаті
судового збору на користь ОСОБА_4 у сумі
57 грн. 35 коп., на користь ОСОБА_3 у сумі 57
грн. 35 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: