АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/1306/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3865/14
Головуючий у 1-й інстанції Прикіпєлова
Доповідач Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Акопян В.І., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 04 листопада 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про витребування боргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Глобинського районного
суду Полтавської області від 04
листопада 2014 року позов ОСОБА_2 про
стягнення боргу задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
борг у розмірі 1600,00гривень, та, у
відшкодування витрат, понесених по
сплаті за правову допомогу у сумі 350,00
гривень та по сплаті судового збору
243,60грн.

Із цим рішенням не погодилася
відповідач, представник якої в поданій
апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги залишити без
задоволення.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що ніякого боргу
ОСОБА_3 перед позивачкою не існує, що
підтверджується змістом розписки, яка
написана була у зв»язку з тим, що
позивачка звернулася до сім»ї ОСОБА_3 з
проханням дозволити за плату тимчасово
проживати в будинку по АДРЕСА_1 з умовою
можливого подальшого зарахування цієї
суми за проживання у домоволодінні або
у його вартість при його купівлі.

Зазначає, що вселення позивачки для
проживання відбулося з дозволу її
чоловіка, спадкоємця цього будинку, а
позивачем не надано жодного належного
доказу в обґрунтування позовних вимог.

Вважає, що зі сторони відповідача
відсутні будь-які зобов»язання по
відношенню до позивача, навпаки, між
сторонами склалися правовідносини з
найму житла, відповідачем було
передано позивачеві придатне для
проживання житло, в якому остання
проживала 4 місяці і хоче повернути
кошти, сплачені нею за проживання.

У наданих суду письмових запереченнях
на апеляційну скаргу позивач просить у
задоволенні скарги відмовити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

В обгрунтування заперечень
посилається на те, що судом не взято до
уваги пояснення представника
відповідача, що борг у сумі 1600,00грн.
пішов в рахунок оплати за проживання
позивачки у житловому будинку АДРЕСА_1,
оскільки відповідачка не є його
власником та будь-який договір
купівлі-продажу, найму житла або його
оренди в письмовій формі сторонами не
укладався.

У судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та прохав її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу не визнала
та прохала її відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, вислухавши
пояснення учасників процесу, приходить
до висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Місцевим судом установлено та
вбачається з матеріалів справи, що
18.07.2013 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2
1600,00 грн. завдатку, про що підтвердила
власноруч написаною Розпискою (а.с.8).

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_2,
в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що між нею та ОСОБА_3
існувала усна домовленість щодо
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та на підтвердження цього
наміру і були передані вказані грошові
кошти, які, проте, не можуть вважатися
завдатком, а є авансовим платежем,
оскільки нотаріально посвідчений
договір не укладався.

В подальшому договір купівлі-продажу
вказаного будинку укладений не був, а
03.04.2014 р. ОСОБА_2 направила ОСОБА_3
заяву-вимогу про повернення коштів у
сумі 1600,00 грн., яка задоволена не була
(а.с.5-7).

Задовольняючи позов, місцевий суд
обґрунтовано виходив із доведеності
позовних вимог.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та наявним у справі доказам
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Частиною 1 статті 182 ЦК України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

За приписом ч.1 ст.209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших.

У відповідності до ст.570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно,вимог, що звичайно ставляться. що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежОтже, даною статтею встановлені
загальні умови виконання зобов'язання.
ів, на підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання. Якщо не
буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Законодавець розглядає завдаток як
захід цивільно-правової
відповідальності, який реалізується
шляхом звернення грошових стягнень з
боржника у разі порушення ним
зобов'язання. Як і інші способи
забезпечення виконання зобов'язання,
він вважається дійсним у разі
дотримання письмової форми правочину і
може забезпечувати лише дійсне
зобов'язання.

Завдаток виступає одночасно і способом
платежу, і способом забезпечення
виконання зобов'язання. Це означає, що
завдаток виплачується стороною, яка
зобов'язана сплачувати платежі за
договором наперед, - до моменту
настання строку платежу, і у разі
належного виконання забезпеченого
завдатком зобов'язання вартість
завдатку утримується з належних з
боржника платежів.

Завдаток слугує доказом укладення
договору, який він одночасно і
забезпечує; виступає одночасно і
способом платежу, і способом
забезпечення як грошових, так і інших
майнових зобов'язань.

Частиною другою статті 570 ЦК України
встановлено презумпцію авансу, якщо в
правочині не визначено, що така сума є
завдатком. На відміну від завдатку
аванс - це лише спосіб платежу. Він не
виконує забезпечувальної функції,
сплачується боржником у момент
настання обов'язку платежу, тобто
виконує функцію попередньої оплати
(Науково-практичний коментар ЦК
України за ред. О.В.Дзери).

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на положення ст.ст.546,548 ЦК України (види
та умови забезпечення виконання
зобов»язання) внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати із
договору, укладеного між сторонами.

Таким чином, завдатком може бути
забезпечене лише дійсне зобов»язання.

У даному випадку зміст розписки від
18.07.2013 року по своїй формі і змісту не
відповідає ні договору завдатку, ні
договору позики, ні будь-якому іншому
договору, який би міг бути укладений
між сторонами.

Отже, між сторонами ніяких договорів не
укладалось, у т.ч. і договору
купівлі-продажу чи найму житла.

Встановивши обставини справи, виходячи
зі змісту норми, що регулює спірні
правовідносини, місцевий суд дійшов
вірного висновку про те, що отримані
відповідачем ОСОБА_3 від позивача
ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1600,00 грн. є
авансом, а не завдатком, оскільки
договір купівлі-продажу будинку у
письмовій форма та у встановленому
законом порядку між сторонами не
укладався.

Твердження в апеляційній скарзі
стосовно того, що між сторонами
склалися правовідносини з найму житла
та відповідачем було передано
позивачеві придатне для проживання
житло, в якому остання проживала 4
місяці і хоче повернути кошти, сплачені
нею за проживання не ґрунтуються на
жодних доказах та на нормах
матеріального права, якими
урегульовано дане питання (ст.ст.810,811-813
ЦК України), а тому не заслуговують на
увагу.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Глобинського районного
суду Полтавської області від 04
листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ
/підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ
/підпис/ В.І. Акопян

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області:
Т.О. Кривчун