АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/7453/12 22-ц/774/182/К/14
Справа № 408/7453/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/182/К/14
суддя Костенко В.В.
Категорія - 57 (ІІІ)
Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Бевзі М.О.,

за участі: представників - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 23 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції,
Управління державної казначейської
служби України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, третя особа
- Приватне підприємство "Нива-ВШ", про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями державного
виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до державного виконавця
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції Басс О.Є.
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
діями державного виконавця. В останній
редакції позовної заяви позивач просив
стягнути на його користь з
Дзержинського ВДВС КМУЮ за рахунок
державного бюджету на відшкодування
завданої йому матеріальної шкоди 10000,00
грн., на відшкодування завданої йому
моральної шкоди 37000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що внаслідок неправомірних
дій державного виконавця
Дзержинського ВДВС КМУЮ Басс О.Є. його
незаконно було позбавлено права
користування належним йому
транспортним засобом, який був
вилучений у нього працівниками ДАІ
28.10.2011 року. При цьому лише 14.12.2011 року
позивач зміг забрати зі стоянки
належний йому транспортний засіб,
після отримання якого було виявлено, що
під час знаходження автомобіля на
стоянці, його було пошкоджено. Зокрема,
розбито ліву задню фару, що
підтверджується актом
прийому-передачі та актом опису і
арешту майна від 31.10.2012 року, складеним
державним виконавцем Басс О.Є.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково, стягнуто з Дзержинського
ВДВС КМУЮ Дніпропетровської області за
рахунок коштів державного бюджету
шляхом безспірного списання з рахунку
відділу, який обслуговується
Управлінням Державної казначейської
служби у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_4 на відшкодування моральної
шкоди 300 грн., також стягнуто судовий
збір в розмірі 114,70 грн. на користь
держави. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги представник
відповідача зазначив, що оскаржуване
рішення ухвалене без урахування всіх
обставин справи. Так, його на думку,
судом не враховано того факту, що
представники ВДВС не були присутніми в
момент відібрання у ОСОБА_4
транспортного засобу, отже відсутні
підстави вважати, що наявні будь-які
підстави вважати, що розлад здоров'я
позивача відбувся через неправомірні
дії державного виконавця
Дзержинського ВДВС КМУЮ Басс О.Є. Крім
того, представник відповідача в
апеляційній скарзі посилається на те,
що ОСОБА_4 не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
відібраним транспортним засобом та
розладом здоров'я позивача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ухвалою
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 07.12.2011 року дії
державного виконавця Дзержинського
ВДВС КМУЮ Басс О.Є., в частині
накладення арешту та вилучення майна,
належного ОСОБА_4, а саме транспортного
засобу "Дачія Логан", д.н.з. НОМЕР_1, були
визнані неправомірними (а.с.2). Дана
ухвала Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу була залишена без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23.05.2012
року (а.с.З) та набрала законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відшкодування завданої моральної
шкоди суд виходив з доведеності
неправомірності дій державного
виконавця, які призвели до завдання
позивачеві моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, яка
передбачає, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті (в даному випадку вимоги ч. 2 ст.
1167 ЦПК України не розповсюджуються на
спірні правовідносини).

У відповідності до ст. 11 Закону України
"Про державну виконавчу службу" шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

У відповідності до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Так, судом першої інстанції враховано
доведеність факту неправомірності дій
державного виконавця Дзержинського
ВДВС КМУЮ щодо винесення арешту майна
відповідача та в подальшому вилучення
транспортного засобу В якості доказів
заподіяння моральної шкоди та
понесених внаслідок цього душевних і
фізичних страждань, позивач надав суду
лікарняну довідку (а.с.19) з якої
вбачається, що в день вилучення в нього
транспортного засобу, його було
доставлено швидкою допомогою до
лікарні із скаргами на погіршення
стану здоров'я внаслідок стресу. Однак
з наданих позивачем доказів неможливо
дійти висновку щодо тривалості
перенесених ним фізичних страждань.
Також судом враховано, що інших доказів
на підтвердження факту заподіяння
моральної шкоди та обґрунтування
заявленого в позові розміру суду не
було надано.

Однак, при вирішенні питання щодо
розміру моральної шкоди, суд не в
повному обсязі врахував до роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди". Зокрема, характеру
немайнових втрат, яких зазнав позивач,
тяжкості вимушених змін, часу та
зусиль, необхідних для відновлення
попереднього стану.

Ні підставі викладеного, колегія судів
дійшла висновку щодо необхідності
зменшення розміру стягнутої моральної
шкоди з 300,00 грн. до 100,00 грн.

До того ж, позивачем по справі рішення в
частині розміру стягнутої на його
користь моральної шкоди не оскаржено.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне змінити резолютивну частину
рішення, виключивши посилання на
безспірне списання коштів з рахунку, що
обслуговує відділ Управління
державної казначейської служби
України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, оскільки
згідно пояснень наданих в судовому
засіданні представником відділу
Управління державної казначейської
служби України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області, в
Управлінні відкрито лише депозитний
рахунок, який існує для зарахування на
нього коштів суб'єктів виконавчого
провадження та відсутні договори про
розрахунково-касове обслуговування
для списання з вказаного рахунку
коштів.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дзержинського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2013 року
змінити в частині розміру моральної
шкоди з 300,00 грн. до 100,00 грн. та
виключивши з резолютивної частини
рішення посилання на безспірне
списання коштів з рахунку відділу, який
обслуговує Управління державної
казначейської служби України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: