АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1558/14 Справа № 422/5280/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
27 березня 2014 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради, третя особа комунальне підприємство „Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

01.06.2012 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради, третя особа - КП "ДМБТІ" Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013 р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння № 4-а на вул.Заливній у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 34,8 м2, житловою площею 20,8 м2, літньої кухні літ. Б, споруд № 1-3, І після смерті ОСОБА_3, померлого 27 лютого 1991 р. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, був ОСОБА_3 (а.с. 6).

4 листопада 1957 р. між виконкомом Ленінської районної Ради депутатів трудящих та ОСОБА_3 було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, площею 1000 м2, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Заливна, буд. 4-а (а.с. 19-20). Договір 10 грудня 1957 р. у встановленому порядку було посвідчено Першою нотконторою (а.с. 20 звор.).

Рішенням виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих № 71 §26 від 15 листопада 1957 р. ОСОБА_3 було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під номером 4-а на вул. Заливній, площею 1 000 м2, житлового будинку та літньої кухні (а.с. 13).

Рішенням Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 28 липня 1961 р. було затверджено акт приймання індивідуального житлового будинку (а.с. 17-18).

Рішенням Ленінської районної Ради депутатів трудящих № 297§20 від 28 липня 1961 р. за ОСОБА_3 було визнано право власності на домоволодіння, розташоване у м. Дніпропетровську на вул. Заливній, буд. 4-а (а.с. 14).

Право власності у встановленому порядку ОСОБА_3 в БТІ зареєстровано не було.

Після смерті ОСОБА_3 27 лютого 1991 р. (а.с.5) відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 4-а на вул. Заливній у м. Дніпропетровську, яку позивач прийняв фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом з. батьком, утримував домоволодіння у належному стані, проживає в ньому і до тепер, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і набув на нього право в порядку спадкування за законом.

Враховуючи зазначене, вимоги ч.1 ст.529, ч.1 ст.548, п.1 ч.1 ст.549, ч.2 ст.549 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння № 4-а на вул. Заливній у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 34,8 м2, житловою площею 20,8 м2, літньої кухні літ. Б, споруд № 1-3, І, після смерті ОСОБА_3, померлого 27 лютого 1991 року, оскільки, хоча за батьком позивача і не було зареєстровано у встановленому порядку право власності в БТІ, але зазначені будівлі та споруди не є самовільними, на них за померлим у встановленому порядку було визнано право власності, а іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Що стосується позовних вимог стосовно визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на навіс літ. В, оскільки згідно технічного паспорта, виготовленого КП "ДМБТІ" 10 лютого 2012 року суд правильно відмовив позивачу в цій частині вимог, оскільки зазначена споруда була збудована у 2007 році, тобто після смерті спадкодавця, а тому до складу спадщини не входила.

Судом також правильно було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірне домоволодіння, яке знаходиться на земельній ділянці площею 1167 м2, оскільки ОСОБА_2 на тій підставі, що суду не було надано належних та допустимих доказів (акт відводу земельної ділянки, державний акт про право власності чи користування земельною ділянкою), які б підтверджували зазначену позивачем площу земельної ділянки, на якій розташовано спірне домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді