АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/206/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

При секретарі : Нестеренко А.М.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 19 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Полтавської центральної районної
лікарні про стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 19 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Полтавської центральної районної
лікарні про стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове про
задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, за таких обставин.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, згідно наказу № 108-к
від 1 листопада 1995 року ОСОБА_1
прийнятий до Полтавської центральної
районної лікарні на посаду лікаря
відділення невідкладної допомоги, а
наказом № 13-к від 1 лютого 1996 року
переведений на посаду старшого лікаря
швидкої невідкладної допомоги
Полтавської ЦРЛ.

Наказом № 556 від 25 грудня 2012 року ОСОБА_1
звільнено з посади лікаря виїзної
бригади відділення швидкої медичної
допомоги з 31 грудня 2012 року за
переводом на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП
України та прийнято згідно з наказом
№3к від 02.01.2013 р. на посаду лікаря
виїзної бригади підстанції екстреної
медичної допомоги Полтавського району.

Звертаючись до суду за відновленням
свого права шляхом стягнення з
відповідача набавок за складність та
напруженість в роботі в розмірі 50
відсотків посадового окладу за період
з 01.01.2012 року по 20.09.2012 року, позивач
обґрунтовував заявлені вимоги
положеннями п. 4.4.Умов оплати праці
працівників закладів установ
соціального захисту населення, якими
зокрема таке право передбачено.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
встановлення вказаних надбавок не є
безумовним правом працівників установ
соціального захисту та відповідно
можуть встановлюватись керівником
закладу за рахунок і в межах фонду
заробітної плати, що свідчить про те, що
встановлення надбавок є правом, а не
обов'язком головного лікаря.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Так, пунктом 4.4 Умов оплати праці
працівників закладів установ
соціального захисту населення,
працівникам можуть установлюватися
надбавки в розмірі до 50% посадового
окладу (тарифної ставки) за високі
досягнення у праці, за виконання
особливо важливої роботи, за
складність та напруженість у роботі.

Розмір надбавки визначається
керівником закладу за рахунок і в межах
фонду заробітної плати та
відображається в розрахункових
відомостях на виплату заробітної
плати, що передбачено в пункті 1.7
зазначених Умов оплати праці.

Таким чином, розмір 50 відсотків від
посадового окладу (тарифної ставки),
який прохає позивач стягнути з
відповідача, є максимальним та
залежить від обсягу та якості
виконаної працівником роботи, в даному
випадку - за умови її складності та
напруженості.

Між тим, в ході розгляду справи
позивачем не було надано жодних
доказів щодо виконання ним своєї
роботи за період з 01.01.2012 року по 20.09.2012
року в умовах складності та
напруженості, щоб стало підставою для
нарахування такої надбавки керівником
установи, який наділений правом
визначати розміри надбавок.

Вірно встановивши обставини по справі
та характер спірних правовідносин, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки права позивача
адміністрацією лікарні порушені не
були.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Так, посилання апелянта на те, що він як
лікар виїзної бригади швидкої допомоги
раніше увесь час отримував спірну
надбавку, а з січня 2012 року перестав її
отримувати, само по собі не свідчить
про обов'язок головного лікаря
щомісячно установлювати позивачу
надбавку за складність та напруженість
в розмірі 50 відсотків від його
посадового окладу.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що апелянт в серпні 2012 року подавав на
ім'я головного лікаря заяви про
звільнення його від обов'язків
старшого лікаря, які не були в
передбаченому законом порядку
розглянуті останнім, не приймаються до
уваги колегією суддів, оскільки не
входять до предмету спору, щодо них не
заявлено вимог про визнання дій чи
бездіяльності адміністрацією
Полтавської ЦРЛ незаконною, а відтак -
не були предметом розгляду в суді
першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються власного тлумачення
позивачем норм матеріального права,
зокрема положень Умов оплати праці
працівників закладів установ
соціального захисту населення.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування судового
рішення, яке постановлене судом першої
інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Судді :

З оригіналом згідно.