Справа № 209/351/14-ц
Провадження № 2/209/682/14
14 липня 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ "Крона" про усунення перешкод в користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Відповідач у судове засідання не з'явився.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, визнавши відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, зобов'язавши Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти з реєстрації відповідача з вказаної адреси, витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги і сплати судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2008 року, і від спільного проживання ще до реєстрації шлюбу, в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їй на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 квітня 2001 року належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій вони проживали разом із відповідачем, її сином від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином ОСОБА_3. 20 квітня 2012 року відповідач забрав всі свої особисті речі, залишив квартиру та виїхав на постійне проживання до своєї матері ОСОБА_5, яка проживає АДРЕСА_2, і з цього часу відповідач в спірній квартирі не проживає. 09 січня 2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська їх з відповідачем шлюб було розірвано. Відповідач не є власником спірної квартири, не проживає в ній більше шести місяців і тому втратив право користування цим житлом згідно ч.2 ст. 405 ЦК України. Своєю реєстрацією в її квартирі відповідач створює їй перешкоди в користуванні та володінні її власністю, вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїй заяві також зазначила, що в теперішній час їй стало відомо, що ОСОБА_2 знявся у її квартирі з реєстрації, тому вона частково відмовляється від своїх позовних вимог в частині зобов'язання судом відповідну установу зняти відповідача з реєстраційного обліку з вказаної адреси, і просить суд винести рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та стягнути з відповідача витрати, пов'язані із сплатою судового збору і наданням юридичної допомоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за телефоном повідомив, що просить суд розглянути справу за його відсутності, в позові відмовити, оскільки він на першу вимогу позивача знявся з реєстрації
Представники третіх осіб - Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області та ТОВ "Крона" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи від представників третіх особі надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, відповідача та представників третіх осіб відповідно до вимог ч.2 ст. 58 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Судом досліджені письмові докази по справі шляхом їх оголошення в судовому засіданні:
- свідоцтво про шлюб (а.с. 6), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між сторонами у справі 21 березня 2008 року, актовий запис № 107;
- договір купівлі-продажу квартири (а.с. 7), яким підтверджується факт придбання позивачем 20 квітня 2001року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;
- акт про непроживання від 25 листопада 2013 року (а.с. 8), яким підтверджується факт непроживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 з 20 квітня 2012 року;
- рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 січня 2013 року (а.с. 9), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між сторонами у справі за позовом ОСОБА_2;
- квитанція юридичної консультації Заводського району м. Дніпродзержинська від 17 січня 2014 року ( а.с. 10), якою підтверджується факт оплати позивачем 300 грн. за складення позовної заяви;
- довідка ТОВ "Абонент ХХІ" від 27 лютого 2014 року (а.с. 12), якою підтверджується факт реєстрації сторін у справі в квартирі АДРЕСА_1;
- технічний паспорт на квартиру (а.с. 13-14), яким підтверджуються технічні характеристики квартири АДРЕСА_1;
- довідка ТОВ "Абонент ХХІ" від 11 липня 2014 року (а.с. 33), якою підтверджується факт добровільного знаття відповідача з реєстраційного обліку по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, 19 червня 2014 року.
Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2008 року до 09 січня 2013 року. Від фактичних шлюбних відносин 03 листопада 2003 року в них народився син ОСОБА_3.
Також судом встановлено, що 20 квітня 2001 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в якій в подальшому вона зареєструвалася сама, зареєструвала своїх неповнолітніх дітей і дала згоду на реєстрацію в належній їй квартирі відповідача ОСОБА_2, як її чоловіка, тобто члена її сім'ї.
Також судом на підставі акту про непроживання, що складений ТОВ "Крона", встановлено, що 20 квітня 2012 року ОСОБА_2, забравши свої особисті речі, залишив спірну квартиру через припинення між ним та ОСОБА_1 шлюбних відносин через втрату почуття кохання один до одного, і звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 січня 2013 року, в якому крім іншого було зазначено, що відповідач сподівається вирішити питання майнового характеру з ОСОБА_1 мирним шляхом.
Згідно наданих позивачем та досліджених судом доказів не встановлено, що ОСОБА_1 дійсно зверталася до ОСОБА_2, як до свого колишнього чоловіка, після розірвання шлюбу з проханням або вимогою про зняття з реєстрації по належній їй квартирі, розташованій АДРЕСА_1, не встановлений і той факт, чи вирішувалися питання майнового характеру між сторонами мирним шляхом, і чи існувала між сторонами будь-яка домовленість з приводу користування спірним житловим приміщенням.
Таким чином, судом не встановлено, що відповідач чинив позивачу перешкоди в користуванні належним їй житловим приміщенням, і що позивач зверталася до ОСОБА_2 про зняття його з реєстраційного обліку по квартирі, що свідчить про відсутність існування спору про право між сторонами у справі.
Такий висновок суду підтверджується і тим, що коли відповідачу стало відомо про вимоги позивача щодо зняття його з реєстраційного обліку, він 19 червня 2014 року, тобто до судового розгляду справи по суті, добровільно знявся з реєстрації по квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Крім цього, ОСОБА_1, зазначаючи обставини, які, на її думку, свідчать про втрату відповідачем права користування спірним житловим приміщенням помилково посилається на те, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі більше, ніж 6 місяців, при тому, що згідно ч.1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником, а член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутні члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Але ОСОБА_1 не зазначила обставини щодо наявності або відсутності будь-якої домовленості між нею та її колишнім чоловіком щодо його права на користування спірним житловим приміщенням, що унеможливлює вважати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовується відмова з задоволенні позову, з таких мотивів.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо ж особи, зазначені в частині другій ст. 64 ЖК України перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Відповідно до ст. 7 Закону від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Приймаючи до уваги, що до судового розгляду справи відповідач, якому стало відомо про вимоги позивача щодо зняття його з реєстраційного об'явку, добровільно виконав цю процедуру, а доказів, на підтвердження втрати відповідачем права користування спірним житловим приміщенням, позивач суду не надала, в позові ОСОБА_1 належить відмовити.
Належить відмовити ОСОБА_1 в стягненні з відповідача на її користь судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору та витрат за складення позовної заяви, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати лише у випадку ухвалення на її користь судового рішення.
На підставі ст. 47 Конституції України, ст. 7 Закону від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 74, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ "Крона" про усунення перешкод в користуванні житлом, яке знаходиться у приватній власності, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.Б. Ковальова