АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/540/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/237/14
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача
Коваленка Р.Й., відповідача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
22 квітня 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
у якому просило стягнути із
відповідача заборгованість за
кредитним догвором №б/н від 09 жовтня 2007
року у розмірі 22 226,05 грн. та 229,40 грн.
судових витрат.

В обґрунтування позову банк зазначав,
що 09 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Оскільки боржник порушував умови
кредитного договору щодо його
повернення, станом на 31 грудня 2012 року
утворився борг на загальну суму 22 226,05
грн.

Заочним рішенням Полтавського
районного суду Полтавської області від
22 квітня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
без номеру від 09 жовтня 2007 року станом
на 31 грудня 2012 року у сумі 22 226,05 грн. та
судові витрати у сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та направити справу на новий
розгляд.

Вказує, що вимушено вибув зі свого
місця проживання, тому з об'єктивних
причин не зміг з'явитися в судове
засідання з розгляду заявленого до
нього позову. При цьому посилається, що
фактично порушено його право на
подання заяви по застосування строків
позовної давності до спірних
правовідносин.

Зазначає, що сумлінно намагається
погасити борг, однак в силу свого
майнового стану має труднощі, правової
оцінки яким районний суд не надав.

В суді апеляційної інстанції
відповідач та його представник
апеляційну скаргу підтримали. Прохали
суд застосувати строк позовної
давності, визнавши заборгованість в
сумі 15 733,64 грн.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач допустив порушення
виконання узятих на себе кредитних
зобов'язань, а договір, виконання якого
вимагає банк, є чинним, оскільки жодна
із сторін не розірвала та не оскаржила
його в обумовленому порядку.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками з
огляду на наступне.

Вирішуючи спір по суті, районний суд не
звернув уваги, що матеріали справи не
містять належних тексту кредитного
договору та розрахунку заборгованості,
оскільки банк додав до позовної заяви
відповідні документи, які відносяться
до інших кредитних зобов'язань.

При цьому, із наданих ПАТ КБ
«ПриватБанк» до суду апеляційної
інстанції матеріалів вбачається, що 09
жовтня 2007 року між сторонами укладено
кредитний договір б/н, який складається
із заяви, пам'ятки клієнта, умов та
правил надання банківських послуг та
тарифів. Відповідно до вказаного
договору ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 3 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як убачається з розрахунку
заборгованості по картковому рахунку
ОСОБА_2 останнє збільшення кредитного
ліміту до 6 628,61 грн. банком проведено 29
жовтня 2010 року.

Пунктом 2 Умов та правил надання
банківських послуг визначено терміни
та поняття, відповідно до яких,
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань Держателя,
які щомісячно належать сплаті
Держателем протягом строку дії Карти.
Мінімальний обов'язковий платіж є
обов'язковим для Держателя платіжних
карт, здійснюючих операції по
кредитній схемі.

Строки і порядок погашення по Кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжним картам з встановленим
Мінімальним обов'язковим платежом
визначений в Пам'ятці Клієнта, яка є
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
Кредитом, передбачену Тарифами, та
частину заборгованості по Кредиту (п.5.3.
Правил користування платіжною картою).

Клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсоткам за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором. В разі
виникнення заборгованості держатель
по Картрахунку зобов'язаний погасити
заборгованість протягом 30 днів з
моменту її виникнення. За порушення
строків платежу за будь-яким грошовим
зобов'язанням згідно кредитного
договору більше ніж на 30 днів, Клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 250,00 грн. та 5 % від суми позову
(п.п.6.5,6.9.,8.6. Умов та правил надання
банківських послуг).

Встановлено, що відповідач належним
чином не виконав обов'язків щодо
повернення кредитних ресурсів та
сплати відсотків.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що станом на 31 грудня 2012
року ОСОБА_2 має заборгованість перед
банком у загальному розмірі 22 226,05 грн.,
з яких:

- 6 628,61 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 10 854,88 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 3 446,08 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8,6
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 046,48 грн. - штраф (процентна
складова).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2
звернувся до суду із заявою про
застосування правових наслідків
пропуску банком строків позовної
давності.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Відповідно до визначеного в заяві
порядку проведення повернення
кредитних коштів таке повернення може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з інших карт.

Встановлено, що останнє перерахування
особистих коштів платника ОСОБА_2 на
погашення кредитної заборгованості
відбулося 27 вересня 2009 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки відповідач участі в розгляді
справи у суді першої інстанції не
приймав та по справі було ухвалено
заочне рішення, то за процедурою він не
мав можливості зробити заяву про
застосування наслідків спливу
позовної давності. Тому колегія суддів
вважає необхідним прийняти таку заяву
про перегляді рішення в апеляційній
інстанції.

Згідно заяви ОСОБА_2, він прохав
застосувати позовну давність щодо
платежів по договору та пені,
нарахованих у період з початку дії
договору до 05 січня 2010 року та до 05
січня 2012 року відповідно.

Заборгованість на суму 15 733,64 грн.
відповідач визнав.

За таких обставин, колегія суддів
приймає рішення в межах заяви
відповідача щодо строку позовної
давності.

З урахуванням встановлених обставин та
цитованих норм, позов підлягає
задоволенню в частині, визнаній
відповідачем.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК України щодо законності і
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для його
скасування та ухвалення нового рішення
по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Заочне рішення Полтавського районного
суду Полтавської області від 22 квітня
2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 09 жовтня 2007 року в сумі 6 628,61
грн. - заборгованість по кредиту, 7 079,36
грн. - заборгованість по відсоткам, 729,19
грн. - пеня - штраф за прострочення, 250,00
грн. - штраф (фіксована частина), 1 046,48
грн. - штраф, а всього 15 733,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В.Дряниця

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук