Справа № 2/1203/915/2012
Провадження № 22ц/782/1184/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Медведєва А.М., Туренка С.І.

при секретарі - Аліханян Г.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне
рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 29 серпня 2012 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання спадкоємцем, зміну черговості
на отримання права спадкування, поділ
спадщини між спадкоємцями, визнання
права власності на спадкове майно , -

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка звернулась до суду 13
квітня 2011 року з позовом, який уточнила
та доповнила, та в обгрунтування якого
послаалсь на те, що з 20 березня 2000 року
вона перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку зі смертю ОСОБА_4
виникло право на спадкування його
майна, яке було ним придбане до їх
спільного проживання та яке
складається з: житлового будинку
АДРЕСА_1; автомобіля ВАЗ-2103.
Відповідачки є дочками спадкодавця
-спадкоємцями першої черги. Позивачка
відноситься до спадкоємців четвертої
черги, але вона вважає, що має право на
зміну черговості одержання права на
спадкування, оскільки турбувалась про
спадкодавця, доглядала за ним,
забезпечувала його всім необхідним,
коли він був безпорадним. Але
відповідачки не визнають за нею такого
права, після смерті ОСОБА_4 вигнали її з
будинку, в якому вони спільно проживали
та який відремонтували за спільні
сумісні кошти. Посилаючись на вказані
обставини, позивачка просила суд: 1)
встановити факт проживання її з ОСОБА_4
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 20
березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2; 2)
визнати за нею право на спадкування
після смерті ОСОБА_4 як особи, що
проживала із спадкодавцем однією
сім'єю не менше п'яти років до відкриття
спадщини; 3) визнати за нею право на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги; 4) визнати її спадкоємцем
1/3 частки спадкового майна (житлового
будинку, квартири, автомобіля); 5)
визнати за нею право власності на 1/3
частку спадкового майна (житлового
будинку, квартири, автомобіля).

Відповідачки, не визнаючи позов, 18
липня 2011 року звернулись із зустрічним
позовом, в обґрунтування якого вказали
на те, що спірне спадкове майно було
придбане їх батьком в період
зареєстрованого шлюбу з їх матір'ю
ОСОБА_5 Батьки розірвали шлюб 25 жовтня
2000 року, а ІНФОРМАЦІЯ_2 їх мати померла.
Посилаючись на вказані обставини,
просили суд; 1) визнати за ОСОБА_5 право
власності на ? частку спірного
спадкового майна (житлового будинку,
квартири, автомобіля); 2) визнати за
кожною з них право власності на ? частку
частку спірного спадкового майна
(житлового будинку, квартири,
автомобіля) в порядку спадкування за
законом після смерті матері, ОСОБА_5

Ухвалою Артемівського районного суду
міста Луганська від 28 серпня 2012 року
зустрічний позов був залишений без
розгляду. Зазначена ухвала в
апеляційному порядку не оскаржена.

Заочним рішенням Артемівського
районного суду міста Луганська від 29
серпня 2012 року суд задовольнив позов
частково. Встановив факт проживання
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 26 жовтня 2000 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнав за ОСОБА_2 права на
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця
четвертої черги - як особи, що проживала
із спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини.
Визнав за ОСОБА_2 право на спадкування
разом із спадкоємцями першої черги. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги
обґрунтовані наступним. Інститут
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу набув
нормативного закріплення тільки з
набуттям чинності Сімейного кодексу
України - з 01 січня 2004 року. Діючий
раніше Кодекс про шлюб та сім'ю України
не передбачав юридичних наслідків
такого проживання. Проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу не надають права на спадкування
як спадкоємцю першої черги, а для зміни
черговості необхідна сукупність
певних юридичних фактів, які не були
встановлені судом. Крім того, спірне
спадкове майно було набуте
спадкодавцем ОСОБА_4 в період
зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5, а не за
спільні сумісні кошти з позивачкою.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Виходячи з доводів апеляційної скарги,
рішення суду оскаржується апелянтом
тільки в частині задоволення позову
ОСОБА_2 В частині відмови в задоволенні
позову ОСОБА_2 рішення суду апелянтом
не оскаржується. В зв'язку з цим,
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного процесу, предметом
апеляційного розгляду є рішення суду в
наступній частині : встановилення
факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 26
жовтня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2;
визнання за ОСОБА_2 права на
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця
четвертої черги - як особи, що проживала
із спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини;
визнання за ОСОБА_2 право на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, доводи позивачки та
представника відповідачо, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції зазначеним вимогам у повному
обсязі не відповідає.

Судом встановлені наступні факти, які
підтверджується матеріалами справи та
визнаються сторонами.

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано 25 жовтня
2000 року. Відповідачки є їх рідними
дочками.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_4
проживав із позивачкою однією сім'єю
без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4

Спадкове майно після смерті ОСОБА_4
складається з: 1) житлового будинку
АДРЕСА_1, який був придбаний
спадкодавцем 18 січня 2000 року за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу; 2) квартири за
адресою: АДРЕСА_2, яка була
приватизована спадкодавцем 22 квітня
2002 року; 3) автомобіля ВАЗ-2103
реєстраційний № НОМЕР_1, який бу
зареєстрований на ім'я спадкодавця 25
квітня 2000 року.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка та
відповідачки звернулись до Третьої
Луганської державної нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини за законом, оскільки заповіту
спадкодавець не залишив.

Відповідачки не визнають за позивачкою
право на спадкування вказаного
спадкового майна, посилаючись на те, що
воно було набуте в період шлюбу їх
батьків.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні позивачкою був
доведений факт її проживання без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, врахувавши,
що до 25 жовтня 2000 року ОСОБА_4 перебував
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, тому
встановив вказаний факт з наступного
дня після розірвання шлюбу. У зв'язку з
цим, суд задовольнив позов про визнання
позивачки спадкоємицею четвертої
черги за законом після смерті ОСОБА_4

Визнаючи за позивачкою право на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги, суд першої інстанції
фактично змінив черговість одержання
права на спадкування, виходячи з того,
що позивачка проживала з ОСОБА_4 однією
сім'єю, вела з ним спільне господарство,
жила з ним на пенсію та за рахунок
господарства, перед смертю ОСОБА_4
тяжко хворів, у зв'язку з чим позивачка
опікувалась ним, утримувала
(матеріально забезпечувала), доглядала
за ним. При цьому суд виходив з того, що
ці обставини відповідачки не
заперечували та не представили суду
доказів зворотного.

Проте, повністю з такими висновками
суду погодитись не можна, оскільки вони
не відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від
цього залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування
за законом мають особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини.

Кваліфікуючою ознакою віднесення
осіб до четвертої черги спадкоємців
є проживання осіб однією сім'єю зі
спадкодавцем. Отже визначальним є
поняття сім'ї.

Згідно із ст.3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
виникає на основі шлюбу, кровного
споріднення, усиновлення, а також на
інших підставах, не заборонених
законом і таких, що не суперечать
моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування», викладених
у абзацах 1 та 4 пункту 21 , при вирішенні
спору про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила ч.2 ст.3
СК України про те, що сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
по'вязані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Сукупність наданих позивачкою доказів
(показання свідків, сімейні фотографії,
акт з місця проживання) дозволяють
зробити висновок про те, що вона
проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 не
менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини. Фактично ця обставина не
заперечується відповідачкою ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі та представником
обох відповідачок в судовому
засіданні.

Разом з тим, для задоволення
позову про встановлення факту
проживання позивачки із спадкодавцем
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
необхідно з'ясувати, чи має цей факт для
позивачки юридичне значення.

Оскільки спірне спадкове майно не
було придбане в період спільного
сумісного проживання позивачки із
спадкодавцем, звернення до суду з
позовом про встановлення вказаного
факту позивачка пов'язує з реалізацією
свого права на спадкування майна, яке
належало спадкодавцю.

Відповідачки відносяться до
спадкоємців першої черги відповідно до
ст.1261 ЦК України. Позивачка
відноситься до спадкоємців четвертої
черги відповідно до ст.1264 ЦК України,
але вона за законом не набуває права на
спадкування з огляду на те, що заяви
про прийняття спадщини були подані
спадкоємцями першої черги -
відповідачками.

Для виникнення у позивачки права
на спадкування вирішальне значення має
наявність правових підстав для зміни
черговості одержання права на
спадкування, оскільки відповідно до
ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово і кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених ст.1259 ЦК України.

Частина 2 ст.1259 ЦК України встановлює,
що фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як свідчать матеріали справи та не
заперечується сторонами, ОСОБА_4 помер
у віці 72 років. До дня смерті він був
пенсіонером та отримував пенсію. Як
пояснила сама позивачка він помер
раптово. З медичної документації
вбачається, що ОСОБА_4 періодично
проходив курси амбулаторного
лікування в 1998, 2002, 2003, 2005, 2007, 2009, 2010
роках. Інвалідності не мав. На
диспансерному обліку не перебував. Мав
захворювання, що відповідають його
віку. Останній запис в карті
амбулаторного хворого зроблений 13
вересня 2010 року, коли ОСОБА_4 звернувся
до лікаря з приводу надання йому
довідки для санаторно-курортного
лікування. Лікарським обстеженням було
встановлено, що його стан є
задовільним. (т.1. а.с.74-81, 96-122)

Таким чином, медичною
документацію не підтверджений факт
того, що ОСОБА_4 взагалі перебував у
безпорадному стані та потребував
сторонньої допомоги, а для зміни
черговості одержання права на
спадкування необхідно довести не
тільки факт знаходження у такому стані,
а й перебування в безпорадному стані
тривалий час. Іншими належними та
допустимими доказами факт
безпорадного стану спадкодавця
позивачкою також не доведений. На такі
факти та докази позивачка навіть не
посилалась у позовній заяві.

Враховуючи, що законодавець зміну
черговості одержання права на
спадкування пов'язує, перш за все, із
безпорадним станом спадкодавця
внаслідок похилого віку, тяжкої
хвороби або каліцтва, а позивачкою
такий стан ОСОБА_4 не доведений, у суду
не було підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки за наявності
спадкоємців першої черги встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу
та визнання права на спадкування як
спадкоємця четвертої черги не має для
позивачки юридичного значення
(отримання права на спадкування).

За таких обставин рішення суду
підлягає зміні - скасуванню в частині
задоволення позову з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу; визнання права на
спадкування як спадкоємця четвертої
черги; зміну черговості одержання
права на спадкування і визнання права
на спадкування разом із спадкоємцями
першої черги.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4,
313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Артемівського районного суду
міста Луганська від 29 серпня 2012 року
змінити - скасувати рішення в частині:

встановлення факту проживання ОСОБА_2 з
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 26 жовтня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2;

визнання за ОСОБА_2 права на
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця
четвертої черги - як особи, що проживала
із спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини;

визнання за ОСОБА_2 права на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги.

Ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач: