РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014року Харцизький міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Нікіфорова М.Ю.

при секретарі - Нікуліної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ейч Ар
Гарант» про відшкодування моральної
шкоди, завданої каліцтвом,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеною позовною заявою, свої
позовні вимоги обґрунтовує наступним,
25.10.2012 року вона працювала
прибиральником виробничих приміщень
господарського цеху № 2 ТОВ «Ейч Ар
Гарант», де з нею стався нещасний
випадок. Прибираючи опале листя
прямувала до мішка, вийшла на газон і
зачепившись за стебло втратила
рівновагу і впала. У періоди з 25.10.2012
року по 12.11.2012 року, з 03.12.2012 року по
17.12.2012 року, з 21.01.2013 року по 04.02.2013 року, з
22.02.2013 року по13.03.2013 року перебувала у
травматологічному відділенні КП
«Центральна Міська Лікарня», з 22.04.2013
року по 13.05.2013 року у травматологічному
відділенні КЛПЗ «Донецька обласна
лікарня відновного лікування». 28.05.2013
року МСЕК м. Макіївка Донецької області
їй встановлено 25% професійної втрати
працездатності безстроково.
Відповідно до протоколу засідання
комісії з охорони праці ТОВ «Ейч Ар
Гарант» від 29.05.2013 року - порушила 1 %
вимог законодавства з охорони праці.
Посилаючись на моральні страждання,
які полягають у фізичному болі правої
голені після отриманої нею виробничої
травми 25.10.2012 року, просить стягнути з
ТОВ «Ейч Ар Гарант» моральну шкоду у
розмірі 5000 грн. Заявою представника
позивача від 15.11.2013 року збільшує
розмір моральної шкоди до 80000 грн.,
заявою представника від 18.11.2013 року
просить встановити наявність вини
посадових осіб ТОВ «Ейч Ар Гарант».

Представник позивача - ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Романюк
А.В. в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та пояснив, що вважає
позов безпідставним та
необґрунтованим. Належні і допустимі
докази наявності моральної шкоди,
протиправних дій відповідача по
відношенню до позивача, причинного
зв'язку між шкодою і діяннями, а також
розміру шкоди відсутніми. Посилається
на висновки розслідування нещасного
випадку із ОСОБА_1,відповідно до яких
шкідливі та небезпечні фактори,
джерела небезпеки були відсутніми, а
причиною нещасного випадку визначено
невиконання ОСОБА_1 вимог інструкцій з
охорони праці, що виразилось у недбанні
про особисту безпеку під час виконання
робіт. Протокол комісії з охорони праці
ТОВ «Ейч Ар Гарант» не визначає 1%
невиконання позивачем вимог
законодавства з охорони праці, а лише
зменшує розмір одноразової виплати
ОСОБА_1 на 1 % у зв'язку із невиконанням
нею вимог законодавства з охорони
праці. Просив в позові відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
показання свідка, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що станом на
25.10.2012 року ОСОБА_1 працювала
прибиральником виробничих приміщень
ТЗЦ-4 дільниці з прибирання приміщень
господарського цеху № 2 ТОВ «Ейч Ар
Гарант». При виконанні 25.10.2012 року
виробничого завдання з прибирання
опалого листя з прилеглої до ТЗЦ-4
території, прямуючи о 12.25 до мішка з
листям ОСОБА_1 вийшла на газон і
зачепилась за стебло раніше зрізаного
чагарнику, втратила рівновагу і впала.
При падінні заподіяна травма гомілки
правої ноги.

Згідно п. 10 акту від 30.10.2012 року Н-1
про нещасний випадок, що стався 25.10.2012
року о 12.25 та пунктів 4 і 6 Акту від 30.10.2012
року Н-5 проведення розслідування
(спеціального розслідування)
нещасного випадку, що стався 25.10.2012 року
о 12.25 - причиною нещасного випадку
визнано невиконання позивачем вимог
інструкції з охорони праці, що
виразилось у недбанні про особисту
безпеку під час виконання робіт,
порушення п. 15.4 «Положення про систему
управління охороною праці ТОВ «Ейч Ар
Гарант», п.п. 4.1, 5.9 ІОП 777-001-2011 «Про
загальні вимоги правил безпеки для
працівників підприємства»; п. 1.2 ІОП
777-02-021-2011 «Для прибиральників
виробничих приміщень господарського
цеху № 2»; п.п. 2.3.1, 2.3.2 ПІ 100-ХЦ-2-04-2012
«Посадова інструкція прибиральника
виробничих приміщень ТЗЦ № 4 дільниці
прибирання приміщень господарського
цеху № 2». Технічні та
психофізіологічні причини випадку
відсутні. Такі висновки позивачем не
оскаржувались, їх належність
підтверджується, у тому числі,
протоколом опитування ОСОБА_1 від 29.10.2012
року. Інших винних осіб, джерел
підвищеної небезпеки, факторів тощо
під час проведення розслідування не
виявлено.

Судом встановлено, що позивач була
ознайомленою із положеннями п. 4.1. ІОП
777-001-2011, п. 1.2 ІОП № 777-02-021-2011, відповідно
до яких працівник при слідуванні по
території підприємства повинен
забезпечити особисту безпеку
переглядом шляху прямування.
Травмування при слідуванні є
результатом особистого ставлення до
власної безпеки, забезпечення якої
залежить від працівника. Про
ознайомлення зроблено відповідні
записи у журналі інструктажів з питань
охорони праці за пор. № 292, протоколі
засідання комісії з перевірки знань з
питань охорони праці працівників від
09.01.2012 року за пор. № 24, в особистій
картці інструктажу і навчання з
охорони праці ОСОБА_1, у наряді - допуску
№ 10 від 01.10.2012 року з особистими
підписами позивачки.

28.05.2013 року, відповідно до довідки
МСЕК м. Макіївка про результати
визначення ступеня професійної
працездатності, з 24.05.2013 року визначено
25 % втрати професійної працездатності
ОСОБА_1 безстроково.

Протоколом засідання комісії з
охорони праці ТОВ «Ейч Ар Гарант» від
29.05.2013 року за участі страхового
експерта з охорони праці ФССНВтаВЗ
ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу,
яку зменшено на 1% через невиконання
позивачем вимог законодавства з
охорони праці.

Представником позивача у судовому
засіданні підтверджено факт отримання
ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку
із стійкою втратою працездатності.

Свідок позивача ОСОБА_5 у судовому
засіданні пояснив, що є сином
позивачки, обізнаний про нещасний
випадок із нею. Під час перебування
ОСОБА_1 у лікарні був вимушений, поряд
із іншими членами родини, вести домашнє
господарство. Після нещасного випадку
позивач ходила із милицями, потім із
паличкою.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Статтею 23 Цивільного кодексу
України передбачено право особи на
відшкодування моральної шкоди, яку
завдано внаслідок порушення її прав.

Положеннями статті 173 Кодексу
законів про працю України передбачено
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам каліцтвом, або іншим
ушкодженням здоров`я, пов'язаним із
виконанням трудових обов'язків, яка
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частина 1 статті 1167 Цивільного
кодексу України передбачає можливість
відшкодування моральної шкоди
виключно за наявності вини особи, яка
її заподіяла, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Таким чином, для відшкодування
шкоди у зв'язку із каліцтвом
працівника, або іншим ушкодженням його
здоров`я, поряд із іншим, має
встановлюватись вина особи. Відповідно
до загальних підстав цивільно -
правової відповідальності,
обов'язковому з`ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової шкоди) підлягають
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. До
юридичних фактів, які має довести
позивач у зазначеній категорії справ,
зокрема, належить доведення факту
завдання моральної шкоди та розміру
такої шкоди.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною другою статті 153 Кодексу
законів про працю України, на власника
або уповноважений ним орган
покладається обов'язок із забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці здійснюється шляхом
запровадження на підприємстві системи
правових, соціально-економічних,
організаційно-технічних,
санітарно-гігієнічних і
лікувально-профілактичних заходів та
засобів, направлених на збереження
здоров'я і працездатності людини в
процесі праці як те визначено ст. 1
Закону "Про охорону праці".

Розділом ІІІ «Організація охорони
праці» Закону України «Про охорону
праці» визначаються організаційні
заходи з забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці. Зазначеним
розділом визначено як обов'язки
роботодавця (стаття 13 Закону), так і
обов'язки працівника (стаття 14 Закону) у
сфері організації охорони праці на
підприємстві.

На роботодавця покладено
обов'язок забезпечення функціонування
системи управління охороною праці, у
тому числі шляхом розробки і
затвердження положень, інструкцій,
інших актів з охорони праці, що діють у
межах підприємства та встановлюють
правила виконання робіт і поведінки
працівників на території підприємства,
у виробничих приміщеннях, на
будівельних майданчиках, робочих
місцях відповідно до
нормативно-правових актів з охорони
праці.

У свою чергу, на працівника
покладено обов'язки дбати про особисту
безпеку і здоров'я в процесі виконання
будь-яких робіт чи під час перебування
на території підприємства та знати і
виконувати вимоги нормативно-правових
актів з охорони праці.

Відповідно до частини другої
статті 14 зазначеного Закону працівник
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог. Обов'язок
працівника знати і виконувати вимоги
нормативних актів про охорону праці,
додержувати зобов'язань щодо охорони
праці, передбачених колективним та
трудовим договором, правилами
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства, особисто вживати
посильних заходів щодо усунення
будь-якої виробничої ситуації, яка
створює загрозу його життю чи здоров'ю
або людей, які його оточують, визначено
ст. 159 Кодексу законів про працю
України.

З урахуванням наявних у справі
доказів суд приходить до висновку, що
відповідачем забезпечено виконання
вимог у сфері охорони праці, визначених
трудовим законодавством, що виключає
наявність вини відповідача у нещасному
випадку який мав місце. Адже
відповідачем забезпечено
функціонування системи управління
охороною праці, у тому числі шляхом
розробки і затвердження положень,
інструкцій, інших актів з охорони
праці, що діють у межах підприємства та
встановлюють правила виконання робіт і
поведінки працівників на території
підприємства, у виробничих
приміщеннях, на будівельних
майданчиках, робочих місцях відповідно
до нормативно-правових актів з охорони
праці.

Натомість, як вбачається з
матеріалів справи та що не спростовано
доказами як того вимагає процесуальне
законодавство, нещасний випадок мав
місце у зв'язку із невиконанням
позивачкою положень статті 14 Закону
України «Про охорону праці» стосовно
обов'язку дбати про особисту безпеку і
здоров'я при виконанні робіт та
порушенням нею інструкцій з охорони
праці щодо забезпечення особистої
безпеки переглядом шляху прямування.
Травмування при слідуванні є
результатом особистого ставлення до
власної безпеки, забезпечення якої
залежить від працівника.

Посилання представника позивача на
протокол засідання комісії з охорони
праці ТОВ «Ейч Ар Гарант» від 29.05.2013
року як на доказ провини підприємства у
нещасному випадку з ОСОБА_1 суд не бере
до уваги, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про
охорону праці" рішення комісії з
охорони праці має рекомендаційний
характер. Відповідно до законодавства
протокол комісії не є матеріалом
розслідування нещасного випадку та не
є підставою для зменшення страхових
виплат. Такою підставою є висновки
комісії з розслідування нещасного
випадку щодо причин нещасного випадку
та встановлення осіб, які допустили
порушення законодавства про охорону
праці, оскільки саме на підставі
висновків цієї комісії Фондом
приймається рішення про зменшення
страхових виплат. Аналогічна правова
позиція викладена у рішенні колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
травня 2010 року N 6-6386св08. При цьому,
протокол комісії з охорони праці ТОВ
«Ейч Ар Гарант» не містить висновків
стосовно наявності вини посадових осіб
підприємства у нещасному випадку.
Позивачем не оскаржувались висновки
комісії з розслідування нещасного
випадку, зазначені в акті про нещасний
випадок на виробництві та про причини
нещасного випадку, а також рішення
Фонду щодо визначеної йому суми
страхових виплат.

Таким чином, наданими суду
доказами належним чином не
обґрунтовано розміру заявленої
моральної шкоди, не підтверджено
наявності протиправних діянь
відповідача відносно позивача,
наявності причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діями
відповідача які б мали місце та вини
останнього в її заподіянні, що виключає
задоволення позову.

Керуючись положеннями ст. 173
Кодексу законів про працю України,
ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215,218 ЦПК України,

В И Р І
Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ТОВ «Ейч Ар
Гарант» про відшкодування моральної
шкоди, завданої каліцтвом- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
10 днів з дня його проголошення.

Суддя: