Справа № 381/4398/13-ц Головуючий у І
інстанції Соловей Г.В.Провадження №
22-ц/780/474/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Мельника Я.С.,

при секретарі - Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Фастівської міської ради, треті особи:
орган опіки та піклування
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації,
Держземагенство земельних ресурсів у
Фастівському районі Київської області
про визнання незаконним рішення
Фастівської міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, Фастівської
міської ради, третя особа:
Держземагенство земельних ресурсів у
Фастівському районі Київської області,
в якому просила визнати незаконним
рішення Фастівської міської ради
№2/54-ХХХ-ІV від 03 березня 2005 року про
передачу у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0814 га, яка розташована
по АДРЕСА_1, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_3 11 травня 2005 року та скасувати
його державну реєстрацію.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що 14
березня 2012 року вона прийняла спадщину
після смерті її чоловіка ОСОБА_10 та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом, згідно з яким їй
належить 1/2 частина житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_2. У 2013 році вона звернулася до
землевпорядної організації з метою
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, яка
необхідна для обслуговування
вказаного будинку. Зазначала, що в
Управлінні Держземагенства у
Фастівському районі їй повідомили про
неможливість внесення належної їй
земельної ділянки до автоматизованої
системи державного кадастру у зв'язку з
неправильно виготовленим державним
актом на право приватної власності на
ім'я ОСОБА_3, який є власником суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_1, а саме,
конфігурація його земельної ділянки в
державному акті на право приватної
власності не відповідає плану на
місцевості. Також вказувала, що
рішенням Фастівської міської ради від
29 грудня 2012 року №259/1 передано ОСОБА_3 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0734 га по АДРЕСА_1, а рішенням
цієї ж ради від 03 березня 2005 року
№2/54-ХХХ-ІV йому затверджено технічну
документацію на земельну ділянку
площею 0,0814 га, що, на думку позивачки,
призвело до порушення меж належної їй
земельної ділянки. З наведених підстав
ОСОБА_4 просила її позов задовольнити.

Ухвалою Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 23 вересня 2013
року замінено неналежного відповідача
ОСОБА_3 на ОСОБА_11, ОСОБА_2, які є
законними представниками
неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та залучено до
участі у справі орган опіки та
піклування Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації в якості
третьої особи.

Ухвалою цього ж суду від 09 жовтня 2013
року залучено до участі у даній справі
в якості співвідповідача ОСОБА_3

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 01 листопада
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0814 га з цільовим призначенням
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_3 11 травня 2005 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників судового процесу,
які з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
вказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи
позовні вимоги про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що рішенням Фастівської міської
ради №259/1 від 29 грудня 1999 року ОСОБА_3
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0734 га, а згідно з
рішенням Фастівської міської ради
№2/54-ХХХ-ІV від 03 березня 2005 року йому
затверджено технічну документацію по
складанню державного акту на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0814 га. При цьому суд зазначив, що
будь-яких рішень про передачу ОСОБА_3 у
приватну власність земельної ділянки,
крім зазначеного рішення ради №259/1 від
29 грудня 1999 року, Фастівською міською
радою не приймалось і відповідачем
ОСОБА_3 надано не було. Тому суд дійшов
висновку, що невідповідність
фактичним розмірам земельної ділянки
ОСОБА_3 призвело до порушення меж
земельної ділянки позивачки.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог щодо визнання
незаконним рішення Фастівської
міської ради №2/54-ХХХ-ІV від 03 березня 2005
року та скасування державного акта на
право власності на земельні ділянку,
суд першої інстанції виходив із того,
що рішення Фастівської міської ради
від 03 березня 2005 року №2/54-ХХХ-ІV про
передачу ОСОБА_3 у власність земельної
ділянки площею 0,0814 га не існує, а є лише
рішення цієї ж ради від 03 березня 2005
року за №2/54-ХХХ-ІV «Про затвердження
технічної документації по складанню
державних актів на право власності на
землю громадян міста». Також суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
вимог чинного законодавства України
скасування судом державної реєстрації
державного акта на право власності на
земельну ділянку не передбачено.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що згідно з рішенням
виконавчого комітету Фастівської
міської ради від 29 грудня 1999 року №259/1
«Про передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам міста»
ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну
власність присадибну земельну ділянку
площею 0,0734 га для обслуговування
жилого будинку та ведення особистого
підсобного господарства, що
розташована по АДРЕСА_1.

На підставі рішення Фастівської
міської ради Київської області від 03
березня 2005 року №2/54-ХХХ-ІV «Про
затвердження технічної документації
по складанню державних актів на право
власності на землю громадян міста»
затверджено технічну документацію по
складанню державних актів на право
власності на землю громадянам міста
Фастова, розміри і площі земельних
ділянок, уточнені в результаті
проведення вишукувальних робіт,
зокрема, ОСОБА_3 на земельну ділянку
площею 0,0814 га, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення ради
ОСОБА_3 11 травня 2005 року отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0814 га, тим
самим відповідач набув право власності
на земельну ділянку відповідно до
вимог земельного законодавства
України.

Із матеріалів справи вбачається, що
під час виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
ОСОБА_3 погодив межі земельної ділянки
і її площу із суміжними
землекористувачами, зокрема, чоловіком
позивачки - ОСОБА_10, що підтверджується
даними акту про встановлення в натурі
(на місцевості) та погодження
зовнішньої межі земельної ділянки та
передачу на зберігання встановлених
межових знаків від 21 березня 2002 року
(а.с.122).

Встановлено, що 03 вересня 2010 року
ОСОБА_3 у відповідності до договору
дарування земельної ділянки подарував
вказану земельну ділянку площею 0,0814 га
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 у рівних долях кожному (а.с.49-51).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
чоловік позивачки - ОСОБА_10 помер. Після
його смерті позивачка по справі ОСОБА_4
прийняла спадщину та 14 березня 2012 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_2.
Зазначена частина будинку належала
ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого
Фастівською міською державною
нотаріальною конторою 18 серпня 1998 року
(а.с.9).

Згідно з рішенням Фастівської міської
ради Київської області від 09 липня 2013
року за №13/19-XLII-VI «Про надання дозволу
громадянам міста на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в межах земель Фастівської
міської ради» ОСОБА_4 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки площею 0,534 га для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_2.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Однак в матеріалах справи відсутні
належні докази того, що у чоловіка
позивачки - ОСОБА_10 у користуванні
перебувала земельна ділянка площею 0,534
га. Не надала таких доказів суду і
позивачка відповідно до вимог ст.ст.57, 60
ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_10 після смерті своєї матері
ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_2) прийняв спадщину
та отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом від 18 серпня 1998
року на 1/2 частину житлового будинку по
АДРЕСА_2 (а.с.97). При цьому у вказаному
свідоцтві зазначено, що будинок
розташований на земельній ділянці
площею 534 кв.м. Проте дане свідоцтво про
право на спадщину не є належним доказом
на підтвердження того, що у
користуванні ОСОБА_10 знаходилась
земельна ділянка площею 534 кв.м.

Водночас, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_12 після смерті
свого чоловіка ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_3)
отримала спадщину та відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 26 липня 1996 року отримала у
спадщину 1/2 частину вказаного
житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.96), в
якого відповідно до рішення
виконавчого комітету Фастівської ради
від 21 червня 1976 року №187 « Про
результати заміру земель забудованого
кварталу №101 у м.Фастові» перебувала у
користуванні земельна ділянка площею
518 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.91-92).

За таких обставин посилання позивачки
на зведений план земельних ділянок, як
на підставу порушення відповідачем
ОСОБА_3 її права на земельну ділянку у
розмірі 0,534 га, є необґрунтованими.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3
при виготовленні технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку, 21
березня 2002 року погодив межі спірної
земельної ділянки у розмірі 0,0814 га із
суміжним землекористувачем ОСОБА_10,
який за життя не оспорював його право
на зазначену земельну ділянку у
вказаному розмірі, а позивачка після
смерті ОСОБА_10 успадкувала 14 березня 2012
року лише 1/2 частину житлового будинку
по АДРЕСА_2 і доказів того, що у її
чоловіка ОСОБА_10 за життя у
користуванні перебувала земельна
ділянка площею 0,534 га не надала, колегія
суддів вважає, що у суду першої
інстанції були відсутні законні
підстави для визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,0814 га,
виданого на ім'я ОСОБА_3 11 травня 2005
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
визнання незаконним оскаржуваного
рішення Фастівської міської ради
Київської області від 03
березня 2005 року №2/54-ХХХ-ІV «Про
затвердження технічної документації
по складанню державних актів на право
власності на землю громадян міста», на
підставі якого ОСОБА_3 видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,0814 га,
оскільки вказане рішення прийнято
Фастівської міською радою в межах її
повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України.

Оскільки позовна вимога про скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку є похідною від вимог
про визнання незаконним рішення
Фастівської міської ради та визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку, то у її
задоволенні слід відмовити.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в позові ОСОБА_4 з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 01 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Фастівської міської ради, треті особи:
орган опіки та піклування
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації,
Держземагенства земельних ресурсів у
Фастівському районі Київської області
про визнання незаконним рішення
Фастівської міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді