Справа № 411/1030/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року.

Кіровський міський
суд Луганської області у складі:

Головуючого судді -
Нестеренко Н.В.,

при секретарях -
Бик С.М., Курупка Л.С., Нікітіній М.М.,
Золотарьовій

О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні Кіровського
міського суду Луганської області
матеріали цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є в спільній частковій
власності, суд, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про поділ
майна, посилаючись на те, що 14 жовтня
2004 року, згідно договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом та
зареєстрованого в реєстрі за №2171,
вони разом із відповідачкою придбали
квартиру АДРЕСА_1, по ? частці кожному
на праві спільної часткової
власності. Так як у теперішні час між
ними не досягнуто згоди про
добровільний поділ даної квартири,
він просить визнати за ним право
власності на ? частку даної квартири,
стягнувши із нього на користь
відповідачки суму вартості ?? частки
квартири у розмірі 13 600 грн., згідно
оцінювальної вартості, визначеної
висновком судової
техніко-будівельної експертизи від
06.09.2013 року.

У судовому засіданні позивач
та його представник позовні вимоги
підтримали, просили позов
задовольнити.

Відповідачка у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
посилаючись на те, що вона проживає у
квартирі АДРЕСА_1, ? частка якої
належить їй на праві власності. Хоча
вона зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2, проте у ній не проживає, так
як дана квартира перебуває у
непридатному (аварійному) для
проживання стані. Тому, якщо вона
втратить ? частку даної квартири, то
їй ніде буде проживати, вона буде
позбавлена житла. А за ті гроші, що
пропонує позивач, іншої квартири не
купити, бо їх не вистачить. Тому
задоволення даного позову суперечить
її інтересам, просить позивачу у
позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов не обгрунтованим та таким, що
не підлягає задоволенню за
слідуючими обставинами, встановленими
у судовому засіданні:

Відповідно до копії договору
дарування від 14 жовтня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за №2171,
ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 та ОСОБА_2
квартиру у житловому будинку з
господарськими будівлями та
спорудами, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що також
підтверджується копією довідки МКП
«Кіровське БТІ» №11 від 14к.01.2014 року
(а.с.12-14, 142).

Як вбачається з копії
технічного паспорту від 17 вересня 2004
року, копії витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі правочинів №196652
від 14.10.2004 року та копії витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно №6138660 від 05.01.2005 року,
квартира у житлового будинку з
господарськими будівлями та
спорудами, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка складається з: квартири
№1, літньої кухні Б, тамбура б, погріба
Г, гаражу Е, душа Є, убиральні У,
споруд №1,2,3, належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1
та ОСОБА_2 по ? частці кожному (а.с.7-11,
15,16).

Як встановлено у судовому
засіданні, 06 вересня 2013 року було
постановлено висновок судової
будівельно-технічної експертизи,
відповідно до якого ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1, м.Кіровська,
Луганської області із господарськими
будівлями та спорудами, на час
проведення експертизи складає 27 200
грн. Ринкова вартість ? частки даної
квартири складає 13 600 грн. Розподіл у
натурі вищезазначеної квартири по ?
частці не можливий, внаслідок чого
експертом запропоновано
співволодільцям варіант користування
квартирою, який полягає у її
переобладнанні (а.с.51-68).

Згідно письмових пояснень
свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_22, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, а
також усних пояснень ОСОБА_17 та
ОСОБА_13, вони підтвердили, що у 2004 році
ОСОБА_1 та ОСОБА_19 було подаровано
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.101-111,
113).

Згідно письмових пояснень
свідка ОСОБА_16, вона пояснила, що є
сусідкою ОСОБА_2, яка проживає у
АДРЕСА_1. Вона вважає, що ОСОБА_1 у
даній квартирі проживати не буде,
внаслідок чого будинок прийде у
непридатний стан, так як вже одна
квартира у ньому пустує (а.с.144).

Як вбачається з довідок КП
«Світанок» Донецької селищної ради
від 19.12.2013 року та 15.01.2014 року, ОСОБА_2
зареєстрована у АДРЕСА_2, проте вона
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.143). ОСОБА_13 є квартиронаймачем
АДРЕСА_2, та має склад сім»ї: мати -
ОСОБА_2, 1957 р.н., брат - ОСОБА_20, 1984 р.н.,
син - ОСОБА_21, 2005 р.н. (а.с.118).

Згідно акту огляду
житлово-побутових умов від 27.12.2013
року, квартира АДРЕСА_2 знаходиться у
житловому будинку, який не
обслуговується КП «Світанок», так як
він списаний. У кватирі не задоволені
умови для проживання, так як
каналізація та водопровід відсутні,
підлога у коридорі провалена та
прогнила, у інших кімнатах підлога
прогибається. У стінах та на стелі
наявні трещини (а.с.130).

Зміст права власності, яке
полягає у праві володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, визначено у ст.317 ЦК України.

Ст.321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст.41
Конституції України, який означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійснені лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Поняття спільної часткової
власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК
України, як власність двох або більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності. Отже, право
спільної часткової власності - це
право двох і більше осіб за своїм
розсудом володіти, користуватися і
розпоряджатися належним їм у певних
частках майном, яке складає єдине
ціле. Кожен учасник спільної
часткової власності володіє не
часткою майна в натурі, а часткою в
праві власності на спільне майно у
цілому. Ці частки є ідеальними й
визначаються відповідними відсотками
від цілого або у дробному виразі.

Як вбачається зі змісту ст.183
ЦК України: «Подільною є річ, яку
можна поділити без втрати її
цільового призначення. Неподільною є
річ, яку не можна поділити без втрати
її цільового призначення.»

Ст.364 ЦК України наголошує:
«Співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня
її отримання. У разі виділу
співвласником у натурі частки із
спільного майна для співвласника,
який здійснив такий виділ, право
спільної часткової власності на це
майно припиняється. Така особа набуває
право власності на виділене майно, і у
випадку, встановленому законом, таке
право підлягає державній
реєстрації.»

Згідно ст.365 Цивільного кодексу
України, право особи на частку у
спільному майні може бути припинене
за рішенням суду на підставі позову
інших співвласників,

якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному
майні за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як встановлено у судовому
засіданні, позивачем 06 грудня 2013 року
було внесено на депозитний рахунок
Кіровського міського суду Луганської
області вартість ? частки спірної
квартири, що належить відповідачці на
праві спільної часткової власності,
у розмірі 13 600 грн., що підтверджується
квитанцією про оплату (а.с.92).

Відповідно до ст.367 Цивільного
кодексу України, майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Враховуючи вимоги ст.60
Цивільно-процесуального кодексу
України, які наголошують, що кожна
сторона зобов»язана доказати ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог та
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи викладене, враховуючи
правову позицію Судової палати у
цивільних справах Верховного суду
України з питань розподілу
нерухомого майна, що перебуває у
спільній частковій власності, яка
викладена у постановах від 16 січня 2012
року та від 03 квітня 2013 року,
враховуючи те, що спірне майно є
неподільним, припинення права
власності завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника (відповідача
по справі), бо іншого, придатного для
проживання житла у неї немає, а також
враховуючи відсутність згоди
відповідачки - співвласника за її
частку у праві спільної часткової
власності на спірну квартиру, суд
вважає, що на протязі судового
засідання не здобуті докази, на які
посилається позивач, тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Що ж стосується внесених
позивачем 06 грудня 2013 року на
депозитний рахунок Кіровського
міського суду Луганської області
грошових коштів, еквівалентних
вартості ? частки спірної квартири,
що належить відповідачці на праві
спільної часткової власності, у
розмірі 13 600 грн., відповідно до
квитанції про оплату №6201941 від 06.12.2013
року, виданої Ощадним банком №10012/217,
то суд вважає, що дана залогова сума
підлягає поверненню позивачу у
повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст.183,
364-365, 367 ЦК України, керуючись ст.ст.10,
11, 60, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про
поділ майна, що є в спільній
частковій власності - відмовити у
повному обсязі.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
паспорт серії НОМЕР_2, виданий 27.04.2000
року Старобільським РВ УМВС, який
проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, сплачену ним залогову
суму вартості ? частки спірної
квартири у розмірі 13 600 (тринадцять
тисяч шістсот) гривень, згідно
квитанції про оплату №6201941 від 06.12.2013
року, виданої Ощадним банком №10012/217, с
депозитного рахунку № 0730, МФО
804013.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному суді Луганської
області, протягом 10-ти днів із дня
його проголошення, через Кіровський
міський суд Луганської області.

Суддя: