Справа № 367/1137/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/292/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 36
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів:., Верланова С.М., Мельника Я.С.

при секретарі Бевзюк М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Ірпінського міського суду від
31 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ірпінської
міської ради, третя особа Ірпінська
міська державна нотаріальна контора
про встановлення факту родинних
відносин, факту прийняття спадщини,
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання права
власності на частину будинку в порядку
спадкування.

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася з позовом
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа:
Ірпінська міська державна нотаріальна
контора Київської області, в якому, з
урахуванням уточнень, просила
встановити факт родинних відносин,
факт прийняття спадщини спадкодавцями
та визнанати права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом.

Посилалася на те, що згідно матеріалів
спадкової справи після смерті її діда
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року
спадщину після нього прийняв її батько
ОСОБА_8 і рідна сестра батька ОСОБА_9. У
зв'язку з цим вони 04.10.1983 р. отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті їх батька ОСОБА_7,
на підставі якого за кожним із них було
визнано право власності по 1/2 частині
будинку АДРЕСА_1, але ніхто із них своє
право в Ірпінському БТІ не
зареєстрували.

Після смерті батька позивачки ОСОБА_8 в
ІНФОРМАЦІЯ_8 році відкрилась спадщина
на належну йому 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1.

Зазначала, що виходячи із вимог ст.ст.
529. 548. 549 ЦК 1963 року вона, як дочка та її
мати ОСОБА_11, як дружина спадкодавця,
прийняли спадщину, так як постійно
проживали в спадковому будинку.

Оскільки спадщина розподіляється між
спадкоємцями в рівних частках, то після
смерті батька вона та мати стали
власниками по 1/4 частині.

Вважала, що оскільки батько не
зареєстрував своє свідоцтво про право
власності на отриману ним 1/2 частину
будинку до смерті, то факт належності
йому 1/2 частини спірного будинку
повинен бути встановлений в судовому
порядку.

Вказувала, що в 1988 році її мати
зареєструвала з відповідачем ОСОБА_6
шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 року
народила доньку - відповідачку ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року мати померла, після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4
частини будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст 1261 ЦК України
вона та відповідачі, як спадкоємці 1-ї
черги, прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_11, так як разом проживали в
спадковому будинку на час смерті
матері, а тому кожен має право на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Вказувала, що їй необхідно також
встановити факт родинних відносин між
нею та батьком, оскільки в свідоцтві
про смерть прізвище батька вказано
«ОСОБА_8», а в її свідоцтві про
укладення шлюбу дошлюбне прізвище
вказано «ОСОБА_4». Допущена в її
свідоцтві про одруження помилка в
прізвищі пов'язана лише з перекладом
прізвища з російської мови на
українську.

Зазначала також, що ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
померла її рідна тітка по батькові
ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась
спадщина на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.
Заповіт на спадкове майно тітка не
залишила, на момент смерті проживала в
м. Могилєв, Республіка Беларусь. На час
смерті тітки вона проживала у
спадковому будинку.

Вважаючи, що 6 місяців для прийняття
спадщини після смерті тітки закінчився
16.12.2003 р., виходячи вимог п. 5 Прикінцевих
та перехідних положень до Цивільного
кодексу України, вона відповідно до ч. З
ст. 1266 ЦК України відноситься до
спадкоємців після смерті ОСОБА_9 за
правом представлення і фактично
прийняла спадщину після її смерті на
підставі п. 1 1 ст.549 ЦК України 1963р., то за
нею повинно бути визнано право
власності на належну її тітці 1/2
частину будинку в порядку спадкування
за законом.

З урахуванням уточнень позовних вимог,
просила суд встановити :

- факт належності будинку АДРЕСА_1 в
рівних частках померлим ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 після смерті їх батька ОСОБА_7,
які прийняли спадщину в порядку,
встановленому законом, отримали
свідоцтво про право на спадщину
(відповідно по 1/2 частині), але не
зареєстрували власність в органах БТІ;

- встановити факт прийняття нею та її
матір»ю ОСОБА_11 спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_8 р. батька та чоловіка
ОСОБА_8, оскільки на час смерті
останнього проживали разом із
померлим;

- встановити факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_8 є її батьком,
оскільки в свідоцтві про смерть
прізвище батька вказано як «ОСОБА_8», а
в її свідоцтві про шлюб, дошлюбне
прізвище вказано як «ОСОБА_4»;

- визнати за нею право власності на 1/4
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_8 р. батька ОСОБА_8 та на 1/12
частину даного будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. матері ОСОБА_11;

- встановити факт прийняття нею
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
тітки ОСОБА_9;

- визнати за нею право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
представлення після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_7 року її тітки ОСОБА_9,
оскільки на час смерті останньої її
батько, який міг бути спадкоємцем
другої черги після смерті сестри, помер
раніше.

Відповідачка ОСОБА_16 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
частину будинку в порядку спадкування
за законом, посилаючись на те, що вона
та ОСОБА_4 є сестрами по матері ОСОБА_11.
Їх мати ОСОБА_11 раніше перебувала в
шлюбі з ОСОБА_8, від якого у них
ІНФОРМАЦІЯ_9 року народилась дочка
ОСОБА_4, яка в подальшому прізвищі
змінила на «ОСОБА_4». Їх сім'я проживала
та була зареєстровані в АДРЕСА_1. Цей
будинок належав на праві власності
діду ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. Після його смерті
відкрилась спадщина на спірний
будинок, спадкоємцем після його смерті
був його рідний син ОСОБА_8 - батько
відповідачки ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_8 р. помер батько ОСОБА_4,
його спадкоємцями були його дочка
ОСОБА_4 та їх мама ОСОБА_11 Спадщину вони
прийняли шляхом володіння та
користування спадковим майном, так як
проживали та були зареєстровані в
спірному будинку. Свідоцтво про право
на спадщину не отримували. Оскільки
спадщина розподілялася між
спадкоємцями в рівних частках, то після
смерті ОСОБА_8 позивачка ОСОБА_4 та їх
мама ОСОБА_11 стали власниками по 1/2
частині спірного будинку.

В 1988 р. їх мати зареєструвала шлюб з її
батьком ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_6 р мати померла, після її
смерті відкрилась спадщина на її 1/2
частину спірного будинку. Спадкоємцями
першої черги є вона, позивачка та її
батько ОСОБА_6, вони мають право на 1/6
частину спірного будинку в порядку
спадкування за законом.

У зв'язку з тим, що її батько ОСОБА_6 на
свою частину в спадщині не претендує,
вважала, що його частка повинна перейти
до неї.

Просила суд встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, встановити
факт прийняття спадщини ОСОБА_11 після
смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8
року; визнати за нею право власності на
1/3 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

Рішенням Ірпінського міського суду
від 31.10. 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 та
ОСОБА_11 спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_8.

Встановлено, що ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_8 р., є батьком ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 р.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково.

Встановлено факт прийняття спадщини
ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/12
частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила
скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову про
визнання права власності на 1/2
частину будинку в порядку спадкування
після смерті тітки ОСОБА_9 і в цій
частині ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги
посилалася на те, що рішення суду в цій
частині, ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржувалося.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що на підставі
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку від 20.07.1956 р. (а.с. 37-38) ОСОБА_7
належав будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_7 помер (а.с. 86). Його
діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в шестимісячний
строк звернулись до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини і отримали свідоцтво про
право власності на спадщину за законом
від 04.10.1983 року (а.с. 84, 85), згідно якого їм
в рівних долях належить будинок
АДРЕСА_1, але зазначене свідоцтво в
Ірпінському БТІ не зареєстрували.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Його
спадкоємцями були дочка - позивачка
ОСОБА_4 та дружина - ОСОБА_11. До
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини вони не звертались,
на день смерті спадкодавцями проживали
та в подальшому продовжили проживати в
АДРЕСА_1.

Пізніше, ОСОБА_4 після одруження
змінила своє прізвище на «ОСОБА_4», а
ОСОБА_11 після одруження - на «ОСОБА_11».

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р.. в
шестимісячний строк після її смерті її
доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_6
звернулись до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини

Зазначені обставини визнавалися
сторонами по справі та підтверджуються
іншими документами, а саме :
свідоцтвами про смерть (а.с. 15, 16),
свідоцтвами про народження (а.с. 19, 101),
свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 20,
102), будинковою книгою (а.с 27-35), архівною
довідкою (а.с.94), матеріалами спадкової
справи до майна померлого ОСОБА_7,
матеріалами до спадкової справи до
майна померлої ОСОБА_11 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_9
померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, заповіту на
випадок своєї смерті не залишила,
спадкова справа після її смерті не
відкривалась, що підтверджується
довідкою Відділу РАЦС Могільовського
міського виконкому Республіки
Білорусь від 10.04.13 року (а.с. 157), листом
Державної нотаріальної контори № 2
Ленінського району м. Могильова від
10.06.13 року (а.с. 170), листом Першої
Могильовської державної нотаріальної
контори від 12.08.13 року (а.с. 192).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу
УРСР спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщині. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриті
спадщини.

В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, те з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка б належала за
законом іхнім дітям (бабі, дідові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має прав прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщин протягом строку, встановленого
статтею 1270 цього Кодексу. Заява про
відмову від прийняті спадщини
подається до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини (ст. 1273 Ц
України).

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відмовляючи позивачці ОСОБА_4 в частині
вимог щодо встановлення факту
прийняття позивачкою спадщини після
смерті її тітки ОСОБА_9, суд виходив з
того, що племінники згідно ЦК УРСР (який
діяв на час смерті останньої- 06.06.2003 р.)
не є спадкоємцями по закону, а також, що
позивачкою не було вчинено жодних дій,
встановлених ЦК України, для прийняття
спадщини з урахуванням Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, яким
передбачено, що правила книги шостої
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

З цих же підстав судом відмовлено у
визнанні за позивачкою права власності
на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9

При цьому, судом не прийнято до уваги
визнання позовів відповідачами ОСОБА_6
та Ірпінською міською радою оскільки
таке визнання в частині, в якій суд
відмовляє у позовних вимогах,
суперечить вимогам закону.

Проте даний висновок суду не є
безспірним.

По справі встановлено, що на
підставі договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку від
20.07.1956 р. (а.с. 37-38) ОСОБА_7 належав будинок
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_7 помер. Його діти
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в шестимісячний строк
звернулись до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини і
отримали свідоцтво про право власності
на спадщину за законом від 04.10.1983 року
(а.с. 84, 85), згідно якого їм в рівних долях
належить будинок АДРЕСА_1, але
зазначене свідоцтво в Ірпінському БТІ
не зареєстрували.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Його
спадкоємцями були дочка - позивачка
ОСОБА_4 та дружина - ОСОБА_11. До
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини вони не звертались,
на день смерті спадкодавцями проживали
та в подальшому продовжили проживати
та користуватися будинком АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
заповіту на випадок своєї смерті не
залишила, спадкова справа після її
смерті не відкривалась.

З матеріалів справи встановлено,
що як на час смерті свого батька ОСОБА_8,
так і на час смерті тітки ОСОБА_9, ОСОБА_4
проживала в будинку та весь час
користувалася ним, у т. ч . і частиною
будинку, яка належала ОСОБА_9 Остання
проти цього не заперечувала, постійно
проживала в республіці Беларусь.

Частина спірного будинку, що
належав ОСОБА_9 після її смерті в 2003
році у відповідності до вимог ЦК
України безхазяйною не визнавалася, у
комунальну власність не передавалася,
на час розгляду даної справи згідно
даних Ірпінського БТІ власником
будинку значився батько останньої
ОСОБА_7, Ірпінська міська рада, на
території якої знаходиться спірний
будинок, вимог відносно майна, що
належало ОСОБА_9, не заявляла, позовні
вимоги ОСОБА_4.(доньки померлого брата
та онуки батька останньої) визнала
(а.с.240).

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 також
визнали вимоги ОСОБА_4 щодо спадкового
майна, а саме частини будинку, що
належала ОСОБА_9, оскільки вона
постійно проживала та користувалася, у
т.ч. і на день смерті спадкодавця, даною
частиною будинку.

Виходячи з вимог ст..5 Прикінцевих та
Перехідних положень до Цивільного
кодексу України, правила книги шостої
ЦК України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_9 померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, шість місяців для
прийняття спадщини закінчувався 16.12.2003
року, тобто до набрання чинності
Цивільним Кодексом України в новій
редакції, а тому, в розумінні ст..5
Прикінцевих та Перехідних положень до
Цивільного кодексу України, правила
книги шостої ЦК України підлягають до
застосування, зокрема також до
спадщини, що відкрилась після смерті
останньої.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1266 ЦК
України ОСОБА_4 слід віднести до
спадкоємців після смерті ОСОБА_9 за
правом представлення.

При цьому, колегія не може погодитися
з висновком суду, що ОСОБА_4 не вчинила
жодних дій по прийняттю спадщини після
своєї померлої тітки, оскільки дії
останньої (постійно проживала,
проживає та користується спірною
частиною будинку) свідчать про те, що
вона фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном відповідно
до положень чинного законодавства, що
діяв на час смерті спадкодавиці.

З огляду на викладене, колегія
вважає, що рішення суду в частині
відмови частину будинку в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким задовольнити вимоги
в цій частині.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України,
колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду від
31.10.2013 року в частині відмови ОСОБА_4 у
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на 1/2 частину
будинку в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_9 скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
1/2 частину будинку АДРЕСА_1 порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_9.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: