АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/709/14
Головуючий у 1 інстанції -Остапчук Т.В.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

Суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі -
Желепи О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» на заочне рішення
Печерського районного суду м.Києва від
7 жовтня 2013 року у справі за позовом
Комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» до ОСОБА_3 про
зобов»язання вчинити дії з поновлення
планування квартири в первинний стан,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Комунальне
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_3 і просило
зобов»язати відповідача привести в
попередній стан квартиру АДРЕСА_1,
пославшись на перепланування указаної
квартири без належного дозволу.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м.Києва від 7.10.2013 року в
позові Комунального підприємства з
утримання та експлуатації житлового
фонду «Липкижитлосервіс» до ОСОБА_3 про
зобов»язання поновити планування
квартири в первинний стан - відмовлено
/а.с.36-38/.

В поданій апеляційній скарзі
Комунальне підприємство з утримання
та експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» просить скасувати
заочне рішення Печерського районного
суду м.Києва від 7.10.2013 року та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
перепланування квартири відповідачем
здійснене з дотриманням чинного
законодавства, оскільки позивачем не
доведено факт того, що мало місце
демонтування несучих конструкцій.

Так, суд першої інстанції послався на
зміни до Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об»єктів нерухомого майна,
затвердженої Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури і
житлової політики від 24.05.2001 року за
№127(зміни затверджені Мінрегіоном від
9.08.2012 року за №404), згідно яких, не
належать до самочинного будівництва у
квартирах багатоквартирних житлових
будинків, гуртожитків: перепланування,
пов»язані зі збільшенням житлової або
підсобної площі за рахунок демонтажу
або влаштування перегородок без
порушення капітальних несучих стін,
несучих конструкцій, опор, балок за
рахунок площ коридорів і допоміжних
приміщень; збільшення площі вбиральні
за рахунок об»єднання ванної кімнати з
вбиральнею чи з коридором або іншим
підсобним приміщенням, демонтування
або влаштування перегородок між
приміщенням кухні і житлової кімнати.

Отже, відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
перепланування квартири відповідачем
здійснене з дотриманням чинного
законодавства, оскільки позивачем не
доведено факт того, що мало місце
демонтування несучих конструкцій.

Між тим, такий висновок суду не
відповідає обставинам справи і,
відповідно, неправильно застосовані
норми матеріального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно до ст.190 ЖК України передбачено,
що громадяни, які заподіяли шкоду жилим
приміщенням, інженерному обладнанню,
зобов"язані відшкодувати заподіяну
шкоду (привести у попередній стан).

А, відповідно до ст.1163 ЦК України
фізична особа, життю, здоров»ю або
майну якої загрожує небезпека, а також
юридична особа, майну якої загрожує
небезпека, має право вимагати її
усунення від того, хто її створює.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 22.05.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за
реєстровим №2677 від 22.05.2012 року, ОСОБА_3
придбав у власність, розташовану на
першому поверсі, однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1/а.с.7-8/.

Договір зареєстровано в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
за ОСОБА_3 за реєстровим №36649027 від
29.05.2012 року /а.с.6/.

Встановлено, що протягом 2012-2013 років
ОСОБА_3 без затвердженої в
установленому порядку
проектно-дозвільної документації
здійснив перепланування належної йому
квартири, яке полягає у демонтуванні
простінків між приміщеннями квартири
та конструкцій підлоги під всією
площею кварти, виборці грунту по всій
площі квартири на глибину 1,5 м.,
демонтуванні залізобетонних балок
підвального перекриття.

Зазначене підтверджується Актом від
17.06.2006 року, складеного спеціалістами
позивача Комунального підприємства з
утримання та експлуатації житлового
фонду «Липкижитлосервіс», на балансі
якого перебуває будинок по АДРЕСА_1, а
також надісланим на адресу
відповідача відповідного припису про
усунення самовільного перепланування
квартири, який залишився без
реагування відповідачем /а.с.11,15/.

Згідно до ст.383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Дійшовши висновку про задоволення
позову, колегія суддів керується ст.152
ЖК, згідно якої переобладнання та
перепланування квартири, що належить
особі на праві приватної власності
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів, а, відповідно до ст.179 ЖК,
користування квартирами приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов"язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Так, відповідно до п.19 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 8.10.1992р. №572
переобладнання та перепланування
жилих і підсобних приміщень, балконів і
лоджій власниками квартир, наймачами і
орендарями може провадитися лише з
метою поліпшення благоустрою квартири
за відповідними проектами без
обмеження інтересів інших громадян,
які проживають у цьому будинку.

При цьому, згідно п.3.10 розпорядження
представника Президента України в
м.Києві "Про порядок утримання та
експлуатацію житлового фонду,
інженерних систем і обладнання у
м.Києві" від 20.07.1994р. перепланування
квартир та громадських приміщень жилих
будівель може проводитись тільки після
одержання відповідних дозволів
/рішень/ міжвідомчих комісій районних у
Києві держадміністрацій.

Відповідно до Правил утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій від 25.08.2005 року №927/11207 до
елементів перепланування жилих
приміщень належать: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоквартирних
будинків.

Таким чином, як з»ясовано судом,
здійснені відповідачем роботи в
належній йому квартирі з розбирання та
перенесення перегородок, демонтаж
частини залізобетонних балок
підвального перекриття, відносяться до
елементів перепланування, що в силу
зазначених Правил може здійснюватись
за відповідними висновками
спеціалізованих організацій, оскільки
прийняті рішення щодо застосування
певних матеріалів під час забудови
будинку, жорсткості конструктивних
елементів, його експлуатації
зазначаються в проектах та за
відповідними експертними висновками,
на підставі чого відповідними
дозвільними установами надається
дозвіл(розпорядження) на проведення
будівельних робіт.

Отже, колегія суддів вважає, що,
оскільки, перепланування житлового
приміщення є втручання в раніше
затверджений проект житлового
приміщення, відповідач зобов"язаний
був, перш ніж здійснювати
перепланування належної йому
квартири, отримати на ці дії
відповідний дозвіл. А дії, які не
відповідають вище зазначеним нормам і
здійснені всупереч їм, є порушенням
чинного законодавства, що регулює
відносини по належному утриманню,
користуванню і збереженню житлового
фонду в інтересах суспільства.

Із наведеного, колегія суддів вважає,
що вимоги позивача правомірні, а тому
відповідач зобов"язаний привести в
попередній стан переплановану
квартиру.

Враховуючи встановлені у судовому
засіданні обставини та відповідні їм
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку про правомірність позовних
вимог позивача, і, відповідно, про
скасування рішення суду першої
інстанції, як ухваленого всупереч
дійсним обставинам справи, та
постановлення нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в
порядку розподілу судових витрат
належить стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» сплачений судовий
збір у сумі 172 грн.05 коп.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» задовольнити.

Скасувати заочне рішення Печерського
районного суду м.Києва від 7 жовтня 2013
року та ухвалити нове рішення, яким
зобов»язати ОСОБА_3 за власні кошти у
місячний термін, з дня набрання цим
рішенням законної сили, поновити
планування квартири АДРЕСА_1 шляхом
приведення планування квартири в
первісний стан, відповідно до
поверхового плану будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
«Липкижитлосервіс» 172 (сто сімдесят
дві) грн. п»ять коп.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді