Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/655/14
Головуючий у 1 інстанції: Галянчук
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.

Судді Дашковська А.В.,

Кримська О.М.

При секретарі Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа - Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області, про
захист прав споживача шляхом визнання
договору про надання споживчого
кредиту недійсним та застосування
наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із зазначеним
позовом, в якому вказувало, що 24.02.2006
року між позивачем та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав та станом на
26.02.2013 року має заборгованість 31 952 грн.
54 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 4 779 грн. 20
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 25 175 грн. 60 коп.,
а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 497
грн. 74 коп. - штраф (процентна складова).

Просили суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Заперечуючи проти позову, у серпні 2013
року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною
позовною заявою, в обґрунтування якої
зазначав, що ПАТ КБ «Приватбанк» як до
укладення кредитного договору, так і в
момент його укладення, а також в
процесі виконання було порушено вимоги
Закону України «Про захист прав
споживачів», Цивільний кодекс України,
а також Правила надання банками
України інформації про умови
кредитування, орієнтовну та сукупну
вартість кредиту шляхом надання
складеного бюлетеня, довідки або
повідомлення. Цими діями ПАТ КБ
«Приватбанк» до підписання кредитного
договору ввели його в оману стосовно
ціни банківської послуги, способу
розрахунку ціни і таке позбавлення
його відповідачем вказаної інформації,
яке є необхідною для здійснення
свідомого вибору під час укладання
договору споживчого кредиту, призвело
до того, що саме щодо цих обставин він
допустив помилку при укладанні
кредитного договору і в цьому сенсі
його вибір не був і не міг бути
свідомим. На підставі викладеного,
посилаючись на ч. 1 ст. 230 ЦК України,
просив суд визнати недійсним кредитний
договір від 24.02.2006 року, укладений між
ним та ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 06 грудня 2013
року у задоволенні первісного позову
та зустрічного позову відмовлено.

Частково не погоджуючись із рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, недоведеність обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просять змінити рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк», задовольнивши позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному
обсязі, в іншій частині рішення суду
залишити без змін.

ОСОБА_2 та третя особа Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Запорізькій області в судове засідання
не з'явились, повідомлені про місце та
час розгляду справи у відповідності до
вимог ст.. 74, 76 ЦПК України, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення судових повісток.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника ПАТ КБ «Приватбанк»,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню в
оскаржуваній частині з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Встановлено, що 24.02.2006 року між
сторонами у справі було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
вказаного договору відповідач отримав
від позивача грошові кошти в розмірі 5
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 4% в місяць із
розрахунку 360 днів у рік з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.6-7).

У заяві про відкриття
банківського рахунку і отримання
кредитної картки відповідач зазначив,
що ознайомлений і погодився з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
Правилами використання платіжної
картки, тарифами банку, та зазначив про
свою згоду з тим, що вказана заява разом
з Умовами і правилами надання
банківських послуг, Правилами
використання платіжної картки та
тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг, що підтверджується
його підписом на заяві про видачу
кредиту (а.с.7).

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг.

Відповідно до п. 9.3 Умов і Правил
надання банківських послуг картковий
рахунок відкрито на невизначений
строк.

Датою укладання договору
являється дата відкриття рахунку,
зазначена в розділі "відмітки Банку.
Договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову. (п.п.3.1; 3.2; 5.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг:
а.с.7-10).

Як зазначалося вище, сторони
встановили строк дії договору -
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12 Умов
і правил).

У зв'язку з наведеним висновок
суду першої інстанції про те, що строк
дії договору сплинув ґрунтується на
неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог з підстав пропуску строку
позовної давності, суд першої
інстанції, виходив з положень статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції не дотримався вимог ст. 256 ЦК
України, а також невірно застосовані
вищеназвані положення Закону України
«Про захист прав споживачів».

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
передбачено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту ( Правова
позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 20.11.2013 року
№6-126цс13)

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення. Сплив
позовної давності є підставою для
відмови в позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 3,4.5 ст. 267 ЦК України).

Отже, законодавством чітко та
однозначно врегульовано, що підставою
застосування позовної давності є
виключно на це заява сторони у спорі
під час розгляду справи у суді першої
інстанції.

Встановлено, що матеріали справи не
містять заяви ОСОБА_2 про застосування
строку позовної давності.

Крім того, як вбачається із розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
ОСОБА_2 вносив платежі на погашення
боргу : 17.11.2010р. - 85,50 грн.; 02.08.2011 р. - 90 грн.;
05.09.2011 року , 29.12.2011 по 100 грн.( а.с.5 зворот)

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що станом на 26.02.2013 року
ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 31 952
грн. 54 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 4 779 грн. 20
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 25 175 грн. 60 коп.,
а також заборгованості по штрафам 1 997
грн. 74 коп. (500 грн. - фіксована частина, 1
497 грн. 74 коп. -процентна складова)
(а.с.4-6).

Правильність нарахованої Банком суми
заборгованості за кредитним договором
відповідачем не спростовано.

З мотивів, викладених вище, колегія
суддів приходить до висновку, що у суду
першої інстанції не було правових
підстав для застосування строку
позовної давності, а тому у зв'язку з
неналежним виконанням ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором,
останній має сплатити заборгованість,
що виникла.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
підлягають стягненню судові витрати у
розмірі 479 грн. 30 коп. (319 грн. 53 коп. - за
подачу позовної заяви та 159 грн. 77 коп.
за подачу апеляційної скарги).

Судове рішення в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову
сторонами не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області 06 грудня 2013 року у
цій справі скасувати в частині відмови
у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк», в цій частині ухвалити
нове рішення.

«Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 31 952 грн. 54
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом - 4 779 грн. 20 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 25 175 грн. 60 коп.,
а також заборгованості по штрафам на
загальну суму 1 997 грн. 74 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати на
загальну суму 479 грн. 30 коп..

В іншій частині рішення суду залишити
без змін».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: