Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2041/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

22.09.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
Бубличенко В.П.

суддів
- Кривохижі В.І.

Сукач Т.О.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якої діє
ОСОБА_3, третя особа - управління
державної міграційної служби України у
Кіровоградській області, про виселення
за апеляційними скаргами ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 04 червня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 04 червня 2014
року вказаний позов задоволено
частково. Суд виселив ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) із
житлового будинку АДРЕСА_2. У
задоволенні позовних вимог про зняття
відповідачів з реєстраційного обліку
суд відмовив.

У апеляційних скаргах ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просять рішення суду в
частині задоволення позовних вимог про
їх та малолітньої ОСОБА_6 виселення
скасувати.

ОСОБА_3 посилається на те, що на
спірні правовідносини поширюється дія
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Оскільки, на думку
заявниці, правовідносини щодо
виселення відповідачів із жилого
будинку є похідними від передбаченої
законом процедури звернення стягнення
на предмет іпотеки, відсутні
передбачені законом підстави для
усунення перешкод у здійсненні
стягнення на іпотечне майно шляхом
примусового виселення мешканців
будинку.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у своїх апеляційних
скаргах посилаються на те, що у
спірному будинку вони не проживають і
не зареєстровані, тому рішення суду в
частині їх виселення є незаконним.

В частині відмови у задоволенні
позовних вимог про зняття відповідачів
з реєстраційного обліку в управлінні
державної міграційної служби України у
Кіровоградській області рішення суду
не оскаржено.

Про час і місце розгляду справи ОСОБА_4
повідомлений у встановленому статтею 76
ЦПК України порядку, в судове засідання
не з'явився, причину неявки не
повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності відповідача ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 і ОСОБА_5, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення на
апеляційну скаргу представника
позивача, ОСОБА_8, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що
передбачених законом підстав для його
скасування немає.

Судом встановлено, що 24 березня 2008
року між публічним акціонерним
товариством акціонерний банк
«Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 03-1-Ф, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 45 000,00 доларів США на строк
з 24 березня 2008 року по 23 березня 2038 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором банк уклав
договори поруки з відповідачами ОСОБА_5
і ОСОБА_4, а також договір іпотеки з
відповідачкою ОСОБА_3

Згідно з п.2.1.1. договору іпотеки і
п. 3.2.7. кредитного договору ОСОБА_3
передала в іпотеку будинок з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_2, який належить їй на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
24 березня 2008 року за реєстром № 2811.
Право власності зареєстроване за
іпотекодавцем обласним комунальним
підприємством "Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації" 24 березня 2008 року,
реєстраційний № 22254376.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором, банк звернувся до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 03
листопада 2010 року позов банку було
задоволено, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 4 937,81 доларів США звернуто
стягнення на предмет іпотеки.

Виконавчий лист про звернення
стягнення на предмет іпотеки
пред'явлено у виконавчу службу 31 жовтня
2012 року. Відповідно до листа
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції від 26
листопада 2013 року № 56437, рішення суду
боржником ОСОБА_3 не виконано.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачі зареєстровані не у
спірному будинку, а у АДРЕСА_1. Згідно
записів у будинковій книзі ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 зареєстровані за вказаною
адресою з 15 жовтня 2013 року, а ОСОБА_3 і
малолітня ОСОБА_6 - з 19 березня 2014 року.

Проте фактично ОСОБА_3 разом з
малолітньою дочкою ОСОБА_6 проживають у
спірному будинку. Відповідачі ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 також проживають разом із
ОСОБА_3 у спірному будинку, що в
судовому засіданні апеляційного суду
підтвердили ОСОБА_5 і ОСОБА_3

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.

Виселення проводиться у порядку,
встановленому законом. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, якихвиселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.
Постійне жиле приміщення, що надається
особі, яку виселяють, повинно бути
зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення, є
підставою для надання цим громадянам
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання відповідно до
статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність
жилих приміщень з фондів житла для
тимчасового проживання або відмова у
їх наданні з підстав, встановлених
статтею 132-2 цього Кодекс), не тягне
припинення виселення громадянина з
жилого приміщення, яке є предметом
іпотеки, у порядку, встановленому
частиною третьою цієї статті.

23 жовтня 2012 року банк направив
вимогу ОСОБА_3 про звільнення житлового
приміщення, яку вона отримала 26 жовтня
2012 року, проте на час пред'явлення
позову і розгляду справи в суді
відповідачі, які фактично займають
будинок, добровільно його не звільнили.

Враховуючи вищенаведене, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
вимога банку про виселення
відповідачів підлягає задоволенню.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що рішення суду
суперечить Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Такі доводи не можна визнати
обґрунтованими, оскільки вказаний
Закон набрав чинності після ухвалення
судом першої інстанції рішення, а саме
07 червня 2014 року, тому він не міг бути
застосований судом при розгляді
справи.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України
акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не
має зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність (ч.2 ст.5 ЦК).

Крім того, встановлено, що рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки набрало законної сили 03
листопада 2010 року і з того часу кошти на
погашення заборгованості за кредитним
договором не вносилися, що підтвердили
в судовому засіданні відповідачі.

Рішення суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, тому вона
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 04 червня 2014
року в частині виселення ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: