АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/336/14
Головуючий у 1-ій інстанції
категорія №44
суддя Скрипник К.О.
Доповідач суддя Рудь В.В.
У Х В А Л А

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №22» Дніпропетровської
міської ради, до якої приєднався
ОСОБА_1, на рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
28 грудня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та
піклування Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№22 м.Дніпропетровська, Виконавчий
комітет Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
продовження пропущеного строку та
усунення перешкод в користуванні
квартирою, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся
з позовом, який уточнив у лютому 2012
року, до ОСОБА_2, треті особи Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№22 м.Дніпропетровська, Виконавчий
комітет Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
виселення(а.с.2-3, 16-18, т.1).

Позивач зазначав, що з 16 вересня 1989
року перебував з ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі. У вересні 1996
року на сім'ю з чотирьох осіб, у тому
числі дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, надано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Кожен з
них зареєстрований в квартирі, яка не
приватизована, станом на даний час
знаходиться на балансі КЖЕП №22.

23 серпня 2006 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом про розірвання шлюбу,
посилалась, зокрема, на припинення
подружніх відносин з жовтня 2005 року та
що з червня 2006 року вона з дітьми
проживає окремо. Судовими інстанціями
справа розглядалась неодноразово,
останнім рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
01 грудня 2010 року шлюб з ОСОБА_2
розірвано, рішення набрало законної
сили 13 грудня 2010 року.

З дати виселення у червні 2006 року з
квартири АДРЕСА_1, відповідачка
квартирою не цікавиться, комунальні
послуги не оплачує, діти, які час від
часу приходили у квартиру,
відмовлялися повертатися до спільного
проживання.

14 вересня 2011 року відповідачка без
його присутності вселилася в квартиру
АДРЕСА_1, помістила в квартиру деякі
речі, створює стан проживання в ній.

Посилаючись на викладені обставин та
вказуючи на те, що ОСОБА_2 в зазначеній
квартирі не проживає більше шести
місяців, ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1 та виселити її із
зазначеної квартири.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про продовження
пропущеного строку зберігання права
користування жилим приміщенням та
усунення перешкод в користуванні
квартирою(а.с.3-8, т.2).

В обґрунтування вимог ОСОБА_2
зазначала, що вона з дітьми
зареєстрована в трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1, яка була надано ОСОБА_1 у 1996
році на сім'ю.

У зв'язку з розглядом справи про
розірвання шлюбу змушена була з дітьми
проживати за іншими адресами, оскільки
поведінка ОСОБА_1 була нестерпною.

З 15.11.2011 року в зазначеній квартирі не
проживає через об'єктивну неможливість
користуватися нею, ОСОБА_1 не бажає
впускати її в квартиру, постійного
місця проживання вона та діти не мають.

ОСОБА_2 просила продовжити пропущений
строк зберігання права користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1
та усунути перешкоди в користуванні
квартирою.

Ухвалами Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська суду від 22 травня 2012
року та від 27 червня 2012 року до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, були залучені Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську ради
та Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство №22
м.Дніпропетровська(а.с.118, 130, т.1).

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
позов ОСОБА_1 задоволено
частково(а.с.105-110, т.2).

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 152,80 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2013 року апеляційна
скарга ОСОБА_1 відхилена(а.с.239-241, т.1).

Апеляційні скарги Бутенка Олексія
Олександровича, представника ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 задоволені.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№22 м.Дніпропетровська та
Виконавчий комітет Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про продовження пропущеного
строку зберігання за нею права
користування жилим приміщенням та про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням шляхом вселення її в
квартиру АДРЕСА_1 скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання її особою такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
продовження пропущеного строку
зберігання права користування жилим
приміщенням та про усунення перешкод у
користуванні цим жилим приміщенням
задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 вселена в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 152,80 грн. судових витрат
скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування судових витрат
53,65 грн.

В решті рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська
від 28 грудня 2012 року залишено
без змін.

В апеляційній скарзі Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №22» Дніпропетровської
міської ради, до якої приєднався
ОСОБА_1, просить рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
28 грудня 2012 року в частині відмови у
позові про виселення ОСОБА_2 змінити,
виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 як
таку, що втратила право проживання у
житловому приміщенні, посилаючись на
те, що в зазначеній квартирі остання не
проживає з червня 2006 року без поважних
причин.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, а саме в частині щодо
відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову
про виселення ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1 як такої, що втратила право
проживання у житловому приміщенні,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.16 ЦК України, яка
передбачає способи захисту цивільних
прав та інтересів, під способами
захисту суб'єктивних цивільних прав є
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення(визнання)
порушених(оспорюваних) прав та вплив на
правопорушника.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в
порядку цивільного судочинства
підлягають захисту порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси особи, яка у разі порушення
права може скористатися відповідно до
ст.16 ЦК України, не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права.

Згідно положень ст.64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належить дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

За змістом ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 16 вересня 1989 року, від якого
мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.10, 12, т.1).

У вересні 1996 року ОСОБА_1 на сім'ю з
чотирьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, діти:
ОСОБА_3 - син та ОСОБА_4 - дочка, надано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1(а.с.11, т.1),
кожен із зазначених осіб
зареєстрований у вказаній
квартирі(а.с.11, т.1), яка станом на даний
час знаходиться на балансі
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№22» Дніпропетровської міської ради.

Рішенням Ленінського районного суду
у м.Дніпропетровську від 01 грудня 2010
року встановлено припинення між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 подружніх стосунків з жовтня
2005 року, наявність складних стосунків
між ними та неможливість сумісного
проживання, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвано, ОСОБА_2 повернуто дошлюбне
прізвище - «ОСОБА_2»(а.с.9-10, т.2).

Як видно із справи, рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
серпня 2013 року встановлено об'єктивну
неможливість у ОСОБА_2, після
розірвання шлюбу - ОСОБА_2,
користуватися квартирою АДРЕСА_1 та
визнано поважними причини її
відсутності у спірній квартирі(а.с.239-241,
т.1).

Зазначеним рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2013 року скасовано
рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган
опіки та піклування Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№22 м.Дніпропетровська, Виконавчий
комітет Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про продовження
пропущеного строку зберігання за нею
права користування жилим приміщенням
та про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням шляхом
вселення її в квартиру АДРЕСА_1; В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання її такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, відмовлено; Позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про продовження
пропущеного строку зберігання права
користування жилим приміщенням та про
усунення перешкод у користуванні цим
жилим приміщенням задоволено; Усунуто
ОСОБА_2 перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1; ОСОБА_2 вселена в
квартиру АДРЕСА_1(а.с.239-241, т.1).

Таким чином, рішенням апеляційної
інстанції встановлено факт порушення
ОСОБА_1 житлових прав ОСОБА_2 щодо
квартири АДРЕСА_1 та ухвалено рішення
про захист порушеного права ОСОБА_2
зазначеним у судовому рішенні
способом.

З урахуванням наведених обставин,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№22» Дніпропетровської міської ради, до
якої приєднався ОСОБА_1, про
незаконність рішення суду першої
інстанції про відмову ОСОБА_1 в
задоволенні позову про виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 як такої, що
втратила право проживання у житловому
приміщенні з червня 2006 року, є
безпідставними.

Крім того, як видно із справи, КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№22» Дніпропетровської міської ради
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету
спору(а.с.130, т.1). Правовідносини щодо
користування квартирою АДРЕСА_1
склались між колишнім подружжям, які
перестали бути членами сім'ї наймача,
та які в силу ст.64 ЖК України мають такі
ж права і обов'язки, як наймач.

Отже, рішення суду про відмову
ОСОБА_1 в задоволенні позову про
виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1
та захист порушеного права ОСОБА_2
щодо вказаної квартири не порушує
права та інтереси КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№22» Дніпропетровської міської ради, а
відтак підстави для скасування
судового рішення в оскаржуваній
частині відсутні.

З наведених мотивів апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №22» Дніпропетровської
міської ради, до якої приєднався
ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року
в оскаржуваній частині залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -