Дата документу 13.01.2014
Справа № 334/6240/13-ц
Провадження № 2/334/120/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дюженко Л.А.

при секретарі Романчук Л.М., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
та представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Головне управління
Держземагенства України в Запорізькій
області та ОСОБА_5, про визнання
недійсним державного акта та його
скасування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, треті особи: Головне управління
Держземагенства України в Запорізькій
області та ОСОБА_3 про визнання
недійсним державного акта та його
скасування.

16.09.13 р. ОСОБА_3 надав суду уточнену
позовну заяву до ОСОБА_4, треті особи:
Головне управління Держземагенства
України в Запорізькій області, ОСОБА_3
про визнання недійсним державного акта
та його скасування.

В позові ОСОБА_3 зазначив, що 11.06.2002 р.
він придбав квартиру АДРЕСА_1. Будинок
АДРЕСА_1, складався з трьох квартир №1, 2,
3.

Рішенням виконкому Запорізької
міської ради №528/53 від 24.09.1998 р. був
затверджений розмір земельної ділянки
будинку №10 - 0,2168 га, з яких 0,1000 га для
будівництва та обслуговування будинку
та господарських будівель та 0,1168 га для
ведення особистого підсобного
господарства. Цим рішенням також
частина земельної ділянки була
передана у приватну власність ОСОБА_6,
яка у 1998 р. отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗП №24-000545 від 22.10.1998 р. на 0,0753 га.

Після смерті ОСОБА_6 її син, ОСОБА_4, на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р.
по справі №2-1854 оформив Державні акти
на право власності на земельну ділянку:
акт серії ЗП №086447 на площу 0,500 га для
будівництва і обслуговування частини
житлового будинку та господарських
будівель, акт серії ЗП №086448 на площу 0,025
га для ведення особистого підсобного
господарства.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач під час оформлення
державних актів про право власності на
земельні ділянки на своє ім'я на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя у 2005 р не
погоджував меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами. Крім того, позивач
обґрунтовує свій позов відповіддю
Державної інспекції сільського
господарства у Запорізькій області,
вих. №І-400 від 16.07.2013 р. в якій
повідомлено, про відсутність певних
документів та технічних матеріалів в
технічній документації, розробленій
Запорізькою регіональною філією ДП
«Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах» зі складання
Державних актів на право власності на
земельні ділянки підставою для
виготовлення якої стало рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 23.03.2005 р. по справі №1854/05.

В позові позивач просить суд
визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗП №086447,
виданий на ім'я ОСОБА_4

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити позов у повному обсязі з
наведених вище підстав.

Відповідач позовні вимоги не визнав та
надав суду свої заперечення.

В запереченнях відповідач зазначив, що
визначення меж відбулось ще до того, як
ОСОБА_3 придбав свій будинок. Межі
спірної земельної ділянки були
визначені проектом розділення
земельної ділянки домоволодіння по
АДРЕСА_1, який є додатком до рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради №528/53 від 24.09.1998 р. Також
відповідач в запереченнях зазначив про
відсутність у позивача доказів про
порушення його прав.

У судовому засіданні представник
відповідача просив суд у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити в повному
обсязі.

Третя особа, Головне управління
Держземагенства України в Запорізькій
області про слухання справи було
повідомлено належним чином, суду
надало клопотання №22 від 25.09.13 р. з
проханням розглянути справу за
відсутності представника.

Третя особа, ОСОБА_3, про слухання
справи була повідомлена належним
чином, у судове засідання не з'явилась,
причини неявки не повідомила.

Дослідивши та оцінивши надані по
справі докази, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.09.1998 р.
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради було прийнято рішення
№528/53, яким був затверджений розмір
земельної ділянки по АДРЕСА_1: площею 1000
м. кв. для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель; площею 1168 м. кв. для ведення
особистого підсобного господарства. П.
2 рішення виконкому Запорізької
міської ради №528/53 від 24.09.1998 р.
затверджено проект розділення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 по
фактичному користуванню та зовнішні
межі землекористування згідно з
планом, що додається.

Згідно висновку проекту розділення
земельної ділянки домоволодіння по
АДРЕСА_1 розділення земельної ділянки
було проведено по фактичному
користуванню співвласників житлового
будинку ОСОБА_6 та ДКП «ВРЕЖО №7». П. 3
рішення виконкому Запорізької міської
ради №528/53 було передано у приватну
власність гр. ОСОБА_6 земельні ділянки:
площею 500 м. кв. по АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування частини
житлового будинку та господарських
будівель; площею 253 м. кв. по АДРЕСА_1 для
ведення особистого підсобного
господарства.

В матеріалах справи знаходиться
Державний акт на право приватної
власності на землю серія ЗП 24-000545
виданий 22.10.1998 р. гр. ОСОБА_6 загальною
площею 0,0753 га., який містить план
зовнішніх меж земельної ділянки.

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2005 р.
за ОСОБА_4 визнано право власності на
земельну ділянку площею 0,0753 га,
розташовану по АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі,
яка належала ОСОБА_6 та яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

У відповідності зі ст. 218 ЦПК України,
допущено негайне виконання рішення.

Згідно ухвали Апеляційного суду
Запорізької області від 04.06.2013 р. по
справі №22-ц/778/2724/13 рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 23.03.2005 р. у справі №2-1854/05
було переглянуто в апеляційному
порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_3
Апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 було закрито, а
апеляційна скарга залишена без
розгляду.

Позивач на підставі договору
купівлі-продажу придбав всю
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В
технічному паспорті у якості власників
кв. АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_3 та ОСОБА_3

В матеріалах справи знаходиться лист
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області від
16.07.2013 №І-400. В цьому листі наведено, що
за результатами перевірки
відповідності Технічної документації
вимогам законодавства встановлено
відсутність документів та технічних
матеріалів, а саме: акт встановлення
межових знаків встановленого зразка;
акт погодження меж із суміжними
землекористувачами у відповідності із
ст. 198 Земельного кодексу України;
збірний кадастровий план суміжних
землевласників і землекористувачів.

В листі додатково повідомлено, що при
відсутності в Технічній документації
всіх необхідних документів та
технічних матеріалів, можуть мати
місце порушення прав третіх осіб.

В позові позивач стверджує, що
наведеними в листі №І-400 від 16.07.2013
порушеннями, які були допущені при
виготовленні технічної документації,
порушені його права.

Суд дійшов висновку, що
невідповідність технічної
документації вимогам закону сама по
собі не є підставою для визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЗП
№086447. Для визнання державного акту
недійсним необхідний доведений у
встановленому законом порядку факт
порушення прав позивача.

Позивач у позові посилається на ч. 2 ст.
152 ЗК України, якою визначено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в
редакції на дату виготовлення
технічної документації) право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясував, що позивач не надав жодного
доказу на підтвердження свого права
користування земельною ділянкою. В
матеріалах справи не міститься
доказів, які б свідчили про те, що
позивач звертався до компетентних
органів щодо приватизації земельної
ділянки, на якій розташована його
кватира. В матеріалах справи не
міститься жодного доказу який би
свідчив про те, що позивачу компетентні
органи відмовили у передачі у
власність земельної ділянки через
порушення його прав відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Отже, право
власності на земельну ділянку
відповідача також захищається
державою.

В матеріалах справи наявні докази про
визначення меж належної відповідачу
земельної ділянки ще до придбання
позивачем у власність своєї квартири.

Матеріали справи не містять доказів
про невідповідність меж та площі
земельної ділянки, яка належала на
праві власності ОСОБА_6 межам та площі
земельної ділянки, яка на цей час
належить відповідачу.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду обставин, на які
він посилався, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Інші доводи позивача суд не приймає до
уваги у зв'язку із встановленням
відсутності порушення прав позивача.

Згідно ст. 140 ЗК України підставами
припинення права власності на земельну
ділянку є: а) добровільна відмова
власника від права на земельну ділянку;
б) смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця; в) відчуження
земельної ділянки за рішенням
власника; г) звернення стягнення на
земельну ділянку на вимогу кредитора;
ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб; д) конфіскація за
рішенням суду; е) невідчуження
земельної ділянки іноземними особами
та особами без громадянства у
встановлений строк у випадках,
визначених цим Кодексом.

По цій справі судом не встановлено
підстав для припинення права власності
відповідача шляхом визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

З урахуванням всього викладеного, суд
вважає, що задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про визнання недійсним
державного акта та його скасуванням
слід відмовити за недоведенністю.

Керуючись ст. ст 10, 60, 212, 213, 218 ЦПК
України, ст.ст. 40,140 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Головне управління
Держземагенства України в Запорізькій
області та ОСОБА_5, про визнання
недійсним державного акта та його
скасування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Дюженко Л. А.