Номер провадження: 22-ц/785/7482/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування в особі Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою Служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2014 року,

встановила:

У серпні 2013 р. Служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області (далі Служба у справах дітей) звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позові Служба у справах дітей посилалась на те, що діти проживали в будинку, який належав співмешканцю матері. В будинку були антисанітарні умови, в кімнатах безлад. Сергій неодноразово вилучався із сімї, зараз він знаходиться в Миколаївській школі-інтернаті. Каріна перебуває в дитячому притулку. Мати дітей ОСОБА_7 померла у 2012 р.. Батько - ОСОБА_6 своїх батьківських обовязків з утримання та виховання дітей не виконує. Після відбування кримінального покарання за місцем свого проживання не зявився. Його місцезнаходження невідомо. Діти залишилися без батьківського піклування. Через відсутність встановленого соціально-правового статусу над дітьми неможливо встановити опіку, призначити передбачені законодавством державні пільги для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 16.04.14 р. в задоволенні позовних вимог Служби у справах дітей відмовлено (а. с. 47 48).

Служба у справах дітей в апеляційній скарзі просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання Служба у справах дітей, Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області своїх представників не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки представників не повідомили, заяв та клопотань не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Заочне рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, дійшов висновку про те, що позивач не довів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обовязками та внаслідок своєї винної поведінки ухиляється від виховання дітей (а. с. 47 - 48).

Колегія суддів вважає, що повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 19 Конституції України, ст. 17 ЦК України, ст. 165 СК України, ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» та процесуального (ст. ст. 3, 213 ЦПК України) права. Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права є частково обґрунтованими. Обґрунтування мотивувальної частини заочного рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо позбавлення батьківських прав у звязку з ухиленням від виконання обовязків по вихованню дитини.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами, передбаченими ч. 3 ст. 17 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Із позовом про позбавлення батьківських прав можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК України. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про позбавлення батьківський прав (а. с. 1 4) до суду звернулася Служба у справах дітей. Однак, Служба у справах дітей не входить до передбаченого ст. 165 СК України кола осіб, які можуть звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав. Таким правом наділено, зокрема, орган опіки та піклування.

Згідно ч. 1, ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. На Службу у справах дітей покладаються функції з безпосереднього ведення справ та координації діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Виходячи з вищезазначеного, Служба у справах дітей не є належним позивачем по справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до розяснень, які містяться в ч. 7 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.08 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, зокрема, якщо помилки у такому рішенні стосуються фактичної сторони чи правового обґрунтування рішення. Їх усунення необхідно вважати також зміною рішення.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного обґрунтування висновків суду в мотивувальній частині рішення, колегія суддів вважає, що обґрунтування мотивувальної частини заочного рішення суду першої інстанції підлягає зміні. В решті заочне рішення необхідно залишити без змін.

Служба у справах дітей є структурним підрозділом Березівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування. Під час подання апеляційної скарги судовий збір Службою у справах дітей сплачено не було. До кола осіб, які звільнені від сплати судового збору (п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), Служба у справах дітей не входить. Таким чином, відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України необхідно стягнути з Березівської районної державної адміністрації Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області - задовольнити частково.

Мотивувальну частину заочного рішення Березівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2014 року в частині її обґрунтування змінити.

В решті заочне рішення залишити без змін.

Стягнути з Березівської районної державної адміністрації Одеської області в дохід держави судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3