________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1930/14
УХВАЛА

08.01.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного
обліку фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
надійшла позовна заява ОСОБА_1, якою
позивач просить: «согласно ст 109, 116, 150,
157 ЖК Украины, а также согласно ст 3, 4, 14,
27 Процессуального кодекса Украины
виписать сына истца ОСОБА_3 1975 г.р,
находящегося в местах лишения свободы,
с АДРЕСА_1, без предоставления другого
жилья». Також, другим пунктом позовних
вимог, позивач просить звільнити його
від сплати судового збору, як
пенсіонера, ветерана праці.

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
- квартири АДРЕСА_1, що територіально
відноситься до Київського району міста
Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми та змісту позовної
заяви та порядку подання копій
позовної заяви та доданих до неї
документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити
найменування суду, до якого подається
заява.

Офіційним найменуванням суду, до якого
спрямований позов ОСОБА_4, є «Київський
районний суд м. Одеси». В позовній заяві
ОСОБА_1 одержувачем позову зазначений
безпосередньо голова Київського
районного суду м. Одеси, що не
відповідає сенсу п. 1 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України. Тому позивачу пропонується
внести відповідні уточнення до заяви
шляхом виключення даних голови суду з
позову та зазначення найменування
суду, до якого подається заява у
відповідності до встановлених правил.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

06 січня 2014 року, на виконання вимог ч. 3
ст. 122 ЦПК України, одержано довідки
відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області від
26.12.2013 року, якими підтверджена
реєстрація ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі
АДРЕСА_1.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Отже, належними доказами підтверджено,
що адресою проживання відповідача у
встановленому законом порядку
значиться інша адреса ніж та, що
вказана у позові.

Тому позивачу пропонується зазначити
дійсну адресу, за якою зареєстрований
відповідач, а інформацію стосовно
адреси перебування відповідача
витребувати у встановленому законом
порядку шляхом звернення до суду з
заявою про забезпечення доказів.

Позивач місцем перебування
відповідача зазначив ОНК 53,
розташований в с. Ольшанське
Миколаївського району Одеської
області, при цьому всупереч вимогам п. 6
ч. 2 ст. 119 ЦПК України докази цим
обставинам у позові не зазначені.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач
зобов'язується зазначити в позовній
заяві докази, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- аморальний спосіб життя ОСОБА_5;

- факт побиття ОСОБА_5 вікон в
квартирі позивача.

Позивач не зазначає наявність підстав
для звільнення від доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Позивач першим пунктом позовних вимог
просить виписати відповідача з адреси
реєстрації.

Позивачу слід звернути увагу на те, що у
постанові Верховного Суду України від
16.01.2012 року зазначено, що вирішення
питання про зняття особи з реєстрації
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК
УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог: про позбавлення права власності
на житлове приміщення; про позбавлення
права користування житловим
приміщення; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Закон № 1282- IV є спеціальним актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 даного закону
підлягають застосуванню до всіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язана з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Статтею 182 ЦК України ч. 1 встановлено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом ( ст. 182 ч. 4 ЦК України, ст. 4 ЗУ
від 01.07.2004 року № 1952- VI «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень») Зазначений закон
діє в новій редакції від 01.01.2013 року
державна реєстрація прав буде
проводитись державним реєстратором
прав на нерухоме майно органу
державної реєстрації прав, нотаріусом,
як спеціальним суб'єктом, на якого
покладено функції державного
реєстратора.

Позивачу слід взяти до уваги наведені
вище положення при викладені змісту
позовних вимог та врахувати, що суд має
право встановити порядок виконання
рішення суду в тому числі і шляхом
зняття особи з реєстраційного обліку.
Виконавця рішення суду доцільно
залучити до участі у справі у якості
третьої особи.

Другим пунктом позовних вимог позивач
заявляє вимоги щодо звільнення його
від сплати судового збору.

Звертається увага позивача, що в сенсі
п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України та ст. 16 ЦК
України, зазначені вимоги не є
позовними. Відповідно до Закону
України «Про судовий збір» позивач не
відноситься до осіб, які законом
звільняються від сплати судового
збору.

В такому випадку на підставі ч. 1, ч. 2 ст.
8 цього Закону, враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Позивач повинен виключити вимоги щодо
звільнення від сплати судового збору
із переліку позовних вимог та подати
окрему мотивовану заяву з цього
приводу, рішення за якою буде прийнято
після розгляду у судовому засіданні із
дослідженням доказів, на які
посилається позивач, вимагаючи
звільнити його від сплати грошових
коштів у державний бюджет України.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Як вбачається із обставин, зазначених
позивачем у позові, після смерті
ОСОБА_6, яка була співвласником
квартири, свідоцтво про право на
спадщину одержав ОСОБА_7. Він же є
власником 1/3 частини квартири на
підставі договору дарування. Отже ця
особа є заінтересованою в розгляді
справи, так як рішення по ній може
вплинути на права та обов'язки ОСОБА_7
Однак позивач до участі у справі
ОСОБА_7 в якості третьої особи не
залучає та питання про це не ставить.
Також не залучаються позивачем до
участі у розгляді справи і ОСОБА_5, як
дружина відповідача та член родини
власника житла, ОСОБА_8 - як дитина
власника та Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
як орган опіки та піклування, з
урахуванням того, що ОСОБА_8 є
малолітньою дитиною.

Позивач фактично діючи не тільки в
своїх інтересах, а і в інтереси всіх
вище перелічених осіб підстави такого
звернення не зазначає, що суперечить
вимогам ч. 7 ст. 119 ЦПК України, якою
встановлено, що у разі пред'явлення
позову особами, які діють на захист
прав, свобод та інтересів іншої особи, в
заяві повинні бути зазначені підстави
такого звернення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів в позовній заяві
ОСОБА_1 не відповідає фактично доданим
до заяви у зв'язку із невнесенням до
переліку Посвідчення № НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_1; посвідчення серії НОМЕР_2 від
17.09.1999 р. (номер нерозбірливий внаслідок
неякісної копії) та довідки ОСІ від
09.07.2012 р.

Позовна заява підписана позивачем без
зазначення дати її подання, що
суперечить ч. 3 ст. 119 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб.

Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач не
виконав, копії додатків до заяви для
направлення відповідачу - відсутні.

Додаткового звертається увага
позивача, що в разі залучення третіх
осіб, він повинен надати відповідну
кількість копій і для них.

Позивач виклав позовну заяву на
російській мові.

Звертається увага позивача на те, що
статтею 12 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що судочинство і
діловодство в судах України
провадиться державною мовою. Суди
забезпечують рівність прав громадян у
судовому процесі за мовною ознакою.
Суди використовують державну мову в
процесі судочинства та гарантують
право громадян на використання ними в
судовому процесі рідної мови або мови,
якою вони володіють. У судах, поряд з
державною, можуть використовуватися
регіональні мови або мови меншин
відповідно до Закону України "Про
ратифікацію Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин" в
порядку, встановленому процесуальним
законом.

Статтею 14 Закону України «Про засади
державної мовної політики», із змінами,
внесеними станом на 13.04.2012 року,
визначено, що судочинство в Україні у
цивільних, господарських,
адміністративних і кримінальних
справах здійснюється державною мовою.
У межах території, на якій поширена
регіональна мова (мови), що відповідає
умовам частини третьої статті 8 цього
Закону, за згодою сторін суди можуть
здійснювати провадження цією
регіональною мовою (мовами). Сторони,
які беруть участь у справі, подають до
суду письмові процесуальні документи і
докази, викладені державною мовою. У
межах території, на якій поширена
регіональна мова (мови), що відповідає
умовам частини третьої статті 8 цього
Закону, допускається подача до суду
письмових процесуальних документів і
доказів, викладених цією регіональною
мовою (мовами), з перекладом, у разі
необхідності, на державну мову…

Враховуючи, що відповідач, як сторона
по справі вправі не надати згоду на
здійснення провадження у справі
регіональною мовою, позивачу слід
враховувати необхідність здійснювати
переклад документів на державну мову, в
разі їх подальшого викладення на
російській мові.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За вимогами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 -122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного
обліку фізичної особи.

Надати позивачеві строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання ним копії ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачеві для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.