Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді Профатило П.І.,

при секретарі - Каліух К.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Билбасівської
селищної ради Слов'янського району
Донецької області про визнання права
власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Виконавчого
комітету Билбасівської селищної ради
Слов'янського району Донецької
області про визнання права власності в
порядку спадкування, посилаючись на те,
що він є єдиним спадкоємцем після
смерті його матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Він отримав у спадок
житловий будинок після смерті її
смерті, однак у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований
спадковий будинок, нотаріус йому
відмовив з-за відсутністю
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку, так як у Державному
акті на право приватної власності на
землю власник земельної ділянки
вказано як «ОСОБА_2» замість
правильного «ОСОБА_2». Тому просить суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на
земельну ділянку загальною площею 900
кв.м, вартістю 42327 грн., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася
після смерті його матері ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 не з'явилися,
однак до суду надали заяви, в яких
позовні вимоги підтримали, просили суд
їх задовольнити, розглянути справу у
їх відсутності.

Відповідач виконком Билбасівської
селищної ради Слов'янського району
Донецької області до суду не з'явився,
однак від сільського голови надійшов
лист з проханням про розгляд справи за
відсутністю їх представника, просили
суд вимоги позивача задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до переконання, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних обставин.

Зі свідоцтва про смерть , вбачається, що
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Так, рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
№ 2-0-156-2011 від 25.05.2011 року, встановлено,
що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення набуло законної
чинності 06.06.2008 року (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серія І-ДН
117153, власником земельної ділянки
площею 900 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, зазначена «ОСОБА_2»
(а.с. 6).

Відповідно до витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 24.07.2013 року, вбачається, що
земельна ділянка, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності, про що їй
видано документ: Державний акт І-ДН
№117153 (а.с. 4-5).

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що земельна ділянка
площею 900 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, належала саме
ОСОБА_2, що підтверджено витягом з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку.

Оскільки в Державному акті на право
приватної власності на землю власник
земельної ділянки зроблено помилку та
власника вказано як «ОСОБА_2», замість
правильного «ОСОБА_2», ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті матері ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 900 кв.м, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на вищезазначену земельну
ділянку на ім'я померлої (а.с. 18).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_1
є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі свідоцтв про право на спадщину за
заповітом вбачається, що ОСОБА_1 після
смерті матері ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав у спадок грошові
вклади, а також житловий будинок з
господарськими та побутовими будовами
та спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-16).

У відповідності зі ст. 328 ЦК України
право власності виникає на підставах,
не заборонених законом, і вважається
придбаним правомірно, якщо інше прямо
не випливає із закону або незаконність
придбання права власності не
встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво про
право власності на спадок видається за
письмовою заявою спадкоємцями, які
прийняли спадок в порядку встановленим
цивільним законодавством; у разі
відмови нотаріуса в оформлені права на
спадок особа може звернутись в суд за
правилами позовного провадження.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 208
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України 03.03.2004 20/5 із наступними
змінами та доповненнями прийняття і
відмова від спадщини можуть мати місце
щодо всього спадкового майна.
Спадкоємець не вправі прийняти
одну частину спадщини, а від іншої
частини відмовитись. Спадкоємець,
який прийняв частину спадщини,
вважається таким, що прийняв усю
спадщину. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно п. 22-1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» із
наступними змінами та доповненнями
відповідно до статей 1225 ЦК України
і 131 ЗК України право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах,
із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст. 116, п. 7 розділу X
"Перехідні положення" Земельного
Кодексу України, п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» із наступними змінами
та доповненнями громадяни набувають
право на землю шляхом передачі ділянок
у власність або надання їх у
користування. Громадяни зберігають
право на земельні ділянки, одержані
ними до 1 січня 2002 р. у власність,
в розмірах, що були раніше
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, громадяни не можуть
втрачати раніше наданого їм права
власності або користування земельною
ділянкою, підставою для виникнення
права на земельну ділянку є
відповідний юридичний факт - факт
прийняття рішення органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у власність.

Згідно ст. 152 Земельного
Кодексу України та п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» із
наступними змінами та доповненнями
спори, пов'язані із земельними
відносинами, розглядаються в позовному
провадженні.

Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється згідно з частиною третьою
статті 152 Земельного Кодексу України та
ст. ст. 15, 16 ЦК України шляхом визнання
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України
земельна ділянка є об'єктом нерухомого
майна.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Пунктом 3.5 у п. 1 Узагальнення судової
практики розгляду цивільних справ про
спадкування Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013 зазначено, що судовому розгляду
підлягають спори про визнання права
власності у порядку спадкування на
земельну частку (пай), зокрема у
випадках, якщо відсутній отриманий
спадкодавцем державний акт про право
власності на земельну ділянку,
зареєстрований належним чином, якщо
спадкодавцем не був отриманий
державний акт про право власності на
земельну ділянку, або в державному акті
є неточності, які підлягають
виправленню. Належним відповідачем є
спадкоємці, які прийняли спадщину, а за
їх відсутності - територіальна громада
у особі органу місцевого
самоврядування.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивач є спадкоємцем
усього майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, яке ОСОБА_2 отримав у спадок
після її смерті.

Іншого шляху, ніж визнання права
власності на земельну ділянку в
судовому порядку, у позивача немає.

Таким чином, набуте за життя ОСОБА_2,
матір'ю ОСОБА_1, права власності на
земельну ділянку, площею 900 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
перейшло в порядку спадкування за
заповітом до позивача, який прийняв
спадщину у встановлений закон строк.

Тому суд прийшов до переконання, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню, та за ОСОБА_1 необхідно
визнати право власності на земельну
ділянку за заповітом, площею 900 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
залишилася після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 5-8, 10-15, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 25, 27, 31, 61, 328, 1223, 1225,
1268 ЦК України, ст. 131, 152, п. 7 розділу X
"Перехідні положення" Земельного
Кодексу України, п. 1, 2, 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування», п. 5, 7, 18, 22-1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» із наступними змінами та
доповненнями, п. 3.14 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012 №
296/5, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
земельну ділянку, площею 900 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

П.І. Профатило