АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 615/706/13.
Головуючий 1 інст.: -
Провадження № 22-ц/790/136/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша
Категорія: позбавлення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Валківського районного суду
Харківської області від 2 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, 3-особа: Валківська районна
державна адміністрація Харківської
області - про позбавлення батьківських
прав,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_7 звернулася
в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що з 11 листопада 1995 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6

Від сумісного проживання вони мають
доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
постійно проживає з нею та знаходиться
на її утриманні.

Рішенням Люботинського міського суду
Харківської області від 4 січня 1999 року
з ОСОБА_6 на її користь стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття.

23 серпня 2000 року шлюб між нею та
ОСОБА_6 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_6
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, не піклуються
про фізичний і духовний розвиток
дитини, її навчання, підготовку до
самостійного життя, не спілкується з
донькою, не приймає участі в її
розвитку, вихованні, утриманні.
Ухиляється від сплати аліментів на
утримання доньки, стягнутих за
рішенням суду, налагоджувати
батьківських стосунки з донькою не
бажає. Дитина майже не знає батька та
не виявляє бажання з ним спілкуватися.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 19, 164, 165 СК України, ОСОБА_7
просила суд позбавити ОСОБА_6
батьківських прав відносно їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав.

При цьому посилався на те, що на його
утриманні знаходиться троє дітей від
другого шлюбу, одна дитина з яких є
інвалідом та потребує на лікування.
Крім того, його батьки є пенсіонерами,
мають незначну пенсію, у зв'язку з чим
він змушений допомагати матеріально
своїм батькам.

Не заперечував, що з 2000 року він не
спілкується зі своєю неповнолітньою
дочкою ОСОБА_8, участі в її розвитку,
вихованні та піклуванні не приймає.

Представник органу опіки та
піклування Валківської районної
державної адміністрації Харківської
області позов підтримав.

При цьому посилався на те, що ОСОБА_6
має іншу сім'ю, піклується про дітей в
цій сім'ї. Після розірвання шлюбу з
ОСОБА_7 відповідач припинив стосунки із
колишньою дружиною та донькою ОСОБА_8,
участі у її розвитку та вихованні не
приймає.

Рішення Валківського районного суду
Харківської області від 2 жовтня 2013
року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні
неповнолітньої доньки - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Додатковим рішення Валківського
районного суду Харківської області від
11 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_6
на користь держави судовий збір в
розмірі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачці у задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню неповнолітньої доньки,
оскільки з 2000 року по 2011 рік з нею не
зустрічався, турботи про її виховання
та розвиток не проявляв, аліменти
сплачував періодично та у мінімальному
розмірі, батьківських стосунків з
донькою не підтримував та в даний час
не підтримує.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень,
викладених в п. п. 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року №3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони
не піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що 11
листопада 1995 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6
зареєстрували шлюб між собою у відділі
РАЦС Люботинського міського
управляння юстиції Харківської
області.

Від сумісного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька -
ОСОБА_8 ( а. с. 5).

Рішенням Люботинського міського
суду Харківської області від 4 січня 1999
року стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_11 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки
з усіх видів заробітку до її
повноліття, починаючи з 8 грудня 1998
року, але не менше 1 /2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян (а. с. 77-79, 129).

23 серпня 2000 року шлюб між ОСОБА_6,
ОСОБА_11 розірвано відділом РАЦС
Жовтневого районного управління
юстиції м. Харкова, про що в Книзі
реєстрації розірваних шлюбів зроблено
актовий запис №282 ( а. с. 6).

У 2006 році малолітня ОСОБА_8
звернулася з заявою до голови
Золочівської районної державної
адміністрації Харківської області про
зміну свого прізвища з «ОСОБА_8» на
«ОСОБА_8», пославшись на те, що її
батько ОСОБА_6 з нею не спілкується і
вона не бажає носити його прізвище (а. с.
13).

На підставі розпорядження
Золочівської районної державної
адміністрації Харківської області від
5 вересня 2006 року №412 про надання
дозволу на зміну прізвища
неповнолітньої ОСОБА_8, РАЦС
Валківського районного управління
юстиції Харківської області внесено
зміну до актового запису про
народження ОСОБА_8, в якому прізвище
малолітньої «ОСОБА_8 змінено на
прізвище ОСОБА_8 (а. с. 5,13).

Судовим розглядом встановлено, що
після розірвання шлюбу між подружжям
ОСОБА_6, ОСОБА_11, яке сталося у серпні 2000
року, неповнолітня ОСОБА_8 постійно
проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_7,
перебуває на її утриманні.

З 2000 року по теперішній час
відповідач не піклуються про фізичний
і духовний розвиток доньки, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, не забезпечує необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкуються з донькою в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надає дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяє
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі, не виявляє інтересу до її
внутрішнього світу, не створює умов
для отримання нею освіти (а. с. 9, 19, 11, 14,
144,145)

Із пояснень неповнолітньої ОСОБА_8,
наданих в судовому засідання суду
першої інстанції вбачається, що зі
своїм батьком ОСОБА_6 вона не
спілкується з часу розлучення її
батьків. Вперше побачила батька в
судовому засіданні у 2011 році. Батько
взяв в неї номер її телефону, але
жодного разу вона не спілкувалася з ним
після цієї зустрічі. ЇЇ вихованням
займається мати, дідусь і бабуся.
Матеріально забезпечує її мати. Їй
відомо, що після рішення суду батько
виплачував аліменти на її утримання,
однак потім перестав їх виплати.
Особисто вона не бажає спілкуватися з
батьком, який не знає, як складається її
життя без нього, та просить позбавити
його батьківських прав. На даний час
вона досягла 17 років, є студенткою,
розуміє наслідки позбавлення батька
батьківських прав по відношенню до
неї.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач ОСОБА_6 не
спростовував факту, що з 2000 року до 2011
року він взагалі не спілкувався зі
своєю донькою ОСОБА_8, оскільки у нього
є нова родина, а теперішня його дружина
заперечує проти його спілкувань з
дочкою від першого шлюбу.

Із розрахунку заборгованості по
аліментам, визначеного державним
виконавцем та затвердженого
виконуючим обов'язки начальника ВДВС
Валківського районного управління
юстиції Харківської області 14 травня
2013 року вбачається, що ОСОБА_6 виплачує
аліменти стягувачу ОСОБА_7 на утримання
доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодично
та у мінімальному розмірі, а саме: у 2002,
2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 роках ОСОБА_6
аліменти на користь позивачки на
утримання дочки не сплачував, у 2010 році
сплатив аліменти на утримання доньки в
розмірі 1000 грн., у 2011 році сплатив
аліменти на утримання доньки в розмірі
831 грн., у 2012 році сплатив аліменти на
утримання доньки в розмірі 1 877 грн. 68
коп., з 1 січня 2013 року по 14 січня 2013 року
сплати аліменти на утримання доньки в
розмірі 51 грн. ( а. с. 76).

За фактом злісного ухилення від
сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання неповнолітньої
ОСОБА_8 відносно відповідача ОСОБА_6
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України, яка розглядається у
Валківському районному суду
Харківської області ( а. с. 45, 150-153).

Відповідно до висновку органу опіки
та піклування Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області №01-15/4719 від 26 грудня 2013 року,
виходячи з інтересів неповнолітньої
дитини ОСОБА_8, Харківська районна
державна адміністрація Харківської
області вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
по відношенню його неповнолітньої
дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 142-143).

Встановивши, що ОСОБА_6 умисно не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток доньки, її навчання,
підготовку до самостійного життя, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не виявляє інтересу
до її внутрішнього світу, не створює
умов для отримання нею освіти,
ухиляється від сплати аліментів на
утримання доньки, суд правомірно
дійшов висновку, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини та
обґрунтовано позбавив його
батьківських прав по відношенню до
його неповнолітньої дитини ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
те, що позивачка ОСОБА_7 скрила від
нього факт переїзду її та їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_8 на нове
місце проживання в cмт. Золочів,
Золочівського району Харківської
області, не можуть бути прийняті до
уваги колегії суддів.

Матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_6 не знав про місце реєстрації та
проживання позивачки разом з дитиною
та звертався з заявами до органів
місцевого самоврядування, державних,
правоохоронні органів щодо
встановлення місцезнаходження його
доньки.

Не надані такі докази відповідачем
ОСОБА_6, і в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
те, що у нього є інша сім'я, інші діти, і
вони для нього є однаково любимими.

Наявність у відповідача іншої сім'ї,
не звільняє його від обов'язку по
вихованню та утриманню неповнолітньої
доньки ОСОБА_8

Крім того, у разі зміни поведінки
особи, позбавленої батьківських прав,
та обставин, що були підставою для
позбавлення батьківських прав,
відповідач не позбавлений можливості
звернутися з позовом до суду про
поновлення батьківських прав
відповідно до положень ст. 169 СК
України.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Валківського районного суду
Харківської області від 2 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: