АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/269/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Коренюк
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4 про визнання майна спільним
сумісним майном подружжя та його поділ,
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 15 липня 2013
року,

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 15 липня 2013 року позов
задоволено частково: визнано земельну
ділянку, площею 0, 0328 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1; будівельні
матеріали та обладнання, які були
використані для створення об`єкта
самочинного будівництва - будинку на
земельній ділянці за адресою вказаною
адресою спільною сумісною власністю,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності на: Ѕ
частину земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
площею 0, 0328 га, що належить ОСОБА_3 на
підставі Державного акту про право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
12 липня 2007 року, зареєстрованого в
Головному управлінні земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) 28 грудня 2007 року; Ѕ
частину будівельних матеріалів та
обладнання, які були використані для
створення об"єкта самочинного
будівництва - будинку на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; ,
площею 0, 0328 га, що належить ОСОБА_3 на
підставі Державного акту про право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі договору
купіві-продажу земельної ділянки від 12
липня 2007 року, зареєстрованого в
Головному управлінні земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) 28 грудня 2007 року; Ѕ
частину будівельних матеріалів та
обладнання, які були використані для
створення об"єкта самочинного
будівництва - будинку на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та стягнуто
з відповідача на користь позивача
судовий збір у розмірі 377,50 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 з липня 2001 року по грудень 2008
року перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 За час спільного
проживання у них народився син: ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення
сторін, проживає разом з матір'ю
ОСОБА_3

Також судом першої інстанції
встановлено, що 12.07.2007 року ОСОБА_3
відповідно до Договору купівлі-продажу
був виданий Державний акт про право
власності на вказану земельну ділянку,
зареєстрованого в Головному
управлінні земельних ресурсів
виконавчого органу Київради 28.12.2007року
(т.2 а.с.156)

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції керувався ст.ст.
60, 70 СК України та виходив з того, що
земельна ділянка, будівельні матеріали
та обладнання, які були використані для
створення об'єкта самочинного
незавершеного будівництва - будинку на
вказаній земельній ділянці, набуті
сторонами в період шлюбу, відтак майно,
набуте сторонами під час спільного
проживання, є їх спільною сумісною
власністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення. Посилається на
те, що рішення суду винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та неповним
з'ясування обставин справи, які мають
суттєве значення для справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
проситьскасувати рішення Дарницького
районного суду від 15 липня 2013 року та
ухвалити нове рішення.

В судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_2 просив
задовольнити його апеляційну скаргу.
ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 просили
задовольнити апеляційну скаргу
відповідача з наведених в ній доводів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а оскаржуване рішення -
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з липня 2001 року по грудень 2008 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією
сім'єю, спільно вели господарство,
підтримували шлюбні стосунки, мали
спільний бюджет та побут. За час
спільного проживання у них народився
син: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

12 липня 2007 року на підставі
договору купівлі-продажу ОСОБА_3
придбала у власність земельну ділянку
площею 0,0328 кв.м., що розташована у
АДРЕСА_1.( т.1,а.с.144)

28 грудня 2007 року ОСОБА_3 був
виданий акт на право власності на
зазначену земельну ділянку.(т.2, а.с.156)

22 грудня 2008 року рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
шлюб між сторонами було розірвано.(
т.1,а.с.16)

Згідно зі ст. 69 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Статтею 70 СК України визначено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
ідуховного розвитку та лікування.

Відповідно до роз'яснень, наданих
у Постанові Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справи про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» № 11 від
21.12.2007, при вирішенні спору про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, суд
згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК України в
окремих випадках може відступити від
засади рівності часток подружжя,
враховуючи обставини, що мають істотне
значення для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що за час спільного
проживання сторони придбали наступне
майно: земельну ділянку, площею 0,0328 га,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням будівництво,
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд;
будівельні матеріали та обладнання,
які були використані для створення
об'єкта самочинного незавершеного
будівництва - будинку на вказаній
земельній ділянці.

Судом також вірно встановлено
відсутність правових підстав на
відступ від засад рівності поділу
часток майна подружжя, передбачених ч.
2, ч.3 ст. 70 СК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (
ч.1 ст. 60 ЦПК України). Районний суд вірно
вважав недоведеними позовні вимоги
ОСОБА_2 щодо поділу грошових коштів на
суму 180 000 гривень, які були отримані
ОСОБА_3 від продажу майна, яке
знаходилось на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_2, оскільки зазначена
земельна ділянка набута останньою до
реєстрації шлюбу на підставі договору
дарування від 06 липня 2000 року. Окрім
того, продаж земельної ділянки
відбувся без продажу майна, на яке
претендує позивач.

З метою визначення вартості
будівельних матеріалів та обладнання,
які були використані для створення
об'єкта самочинного незавершеного
будівництва на земельній ділянці, що
знаходиться в АДРЕСА_1, ухвалами
Дарницького районного суду м. Києва від
29.05.2012. та 18.12.2012. призначена судова
будівельно- технічна експертиза. Однак,
вартість вказаного майна експертом не
визначена (а.с. 75, 106 -112 том.2). Висновки
вказаного дослідження не вплинули на
вимоги, заявлені позивачем, як наслідок
не можуть бути прийняті до уваги доводи
апелянта ОСОБА_2 щодо стягнення судових
витрат, пов'язаних з проведенням
експертизи.

Враховуючи наявні в матеріалах справи
докази, колегія приходить до висновку,
що суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні , і, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 15 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: