Справа № 249/6824/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко О. М.,

при секретарі Грузновій О.М.,
Абдуллаєвій О.Ю.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3, представника
відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої
дочки ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
мотивуючи свої вимоги наступним. 15
червня 2013 року її дочка ОСОБА_5 гуляла у
дворі будинку АДРЕСА_1. В цей час до неї
підійшла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
штовхнула дочку позивачки, яка була на
гойдалці, внаслідок чого вона упала та
пошкодила коліна. Після цього ОСОБА_6
кинула в ОСОБА_5 камінь, який попав
останній у голову. Внаслідок злочинних
дій ОСОБА_6 дочці позивачки були
заподіяні дві гематоми на передній
поверхні лівої гомілки, які
відносяться до легких тілесних
пошкоджень, на лікуванні ОСОБА_5
перебувала з 19 липня 2013 року по 29 липня
2013 року. 25 жовтня 2013 року було винесено
постанову про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_6 в зв'язку
із недосягненням останньої віку, з
якого можливе настання кримінальної
відповідальності. На лікування дочки
позивачкою витрачено 333,25 грн., які
складаються із витрат на лікування в
розмірі 69,25 грн. та витрат, пов'язаних із
дорогою до лікувального закладу м.
Донецька в розмірі 264 грн. Дії ОСОБА_6
заподіяли моральні страждання, які
полягають в тому, що ОСОБА_5 перенесла
тривалий біль, переживала з приводу
побиття, було порушено нормальний
образ її життя, вона не мала можливості
зустрічатися з близькими та знайомими.
Також було порушено нормальний образ
життя позивачки, оскільки вона повинна
була докладати додаткових зусиль для
організації їх життя. Моральну шкоду
оцінює в 4 000 грн. Просила стягнути з
відповідачки заподіяну матеріальну,
моральну шкоду, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та пояснила, що
внаслідок дій ОСОБА_6 її дитина була
перелякана, тривалий час боялась
виходити на вулицю. Її дочка була на
гойдалці, нікого не торгала, до неї
підійшла дівчинка і сказала, щоб та
уходила, так як це їх двір. ОСОБА_5
відмовила, тому дівчинка штовхнула її,
внаслідок чого дочка упала на коліна,
після чого дівчинка стала кидати
камінням. Після вказаної події з дочкою
позивачки працювали психологи,
позивачка возила її відпочивати,
відновлювала її психіку. Просила
стягнути з відповідачки 333,25 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди, 4 000
грн. у відшкодування моральної шкоди та
судові витрати.

Представник позивачки зазначив, що час,
місце події ніхто не спростовує, окрім
того, що відповідачка не визнає факту
заподіяння дочці позивачки тілесних
ушкоджень. Всі свідки з боку
відповідачки зазначили, що незнайомий
чоловік несподівано побіг за
дівчинкою. Виникає питання, в зв'язку із
чим дівчинка, яка просто каталась,
почала убігати, побачивши чоловіка -
тому, що вона знала, чому убігати.
Вказане підтверджує наявність подій.
Письмові пояснення дівчинок, надані
правоохоронним органам, повністю
підтверджують дату, час, місце події.
Судово-медичною експертизою було
підтверджено наявність тілесних
ушкоджень у дочки позивачки, під час
проведення досудового слідства було
встановлено факт конфлікту між
дівчинками. Позивачка переживала з
приводу тілесних ушкоджень, заподіяних
її дочці, водила її до лікарні. Суми у
відшкодування шкоди, зазначені у
позові, є розумними. Просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка позовні вимоги не визнала
та пояснила суду, що позивачкою було
надано чеки на придбання ліків, які
заборонено давати дітям до 8 років, всі
проїзні білети заповнено одним
почерком. Співмешканець позивачки
заподіяв тілесні пошкодження її
дитині, в зв'язку із чим він був
притягнутий до відповідальності. За
заявою ОСОБА_1 до міліції її не
викликали, про наявність постанови про
закриття кримінального провадження
дізналась тільки після отримання
позовної заяви з доданими документами.
Ніяких тілесних ушкоджень її дочка
дочці позивачки не заподіювала,
просила відмовити в задоволенні
позову.

Представник відповідачки пояснив суду,
що на даний час є постанова прокурора
про скасування постанови про закриття
кримінального провадження від 11 грудня
2013 року, яка винесена в зв'язку із
неповним розслідуванням. Відповідно до
вказаної постанови відсутній суб'єкт
злочину. Довести, що в даному випадку є
злочин - це обов'язок позивача. Під час
розгляду справи не встановлено, як це
зазначає представник позивачки, час,
місце події. Акт СМЕ, на який посилався
представник позивачки, суду не надано.
Під час обстеження дитини позивачки в
м. Донецьку будь-яких аномалій не
виявлено, дитина здорова. Синці на
ногах у неї виявлено через декілька
днів, не підтверджено, звідки вони, і що
саме дочка відповідачки їх заподіяла.
Жоден із свідків не зазначив, що саме
ОСОБА_6 заподіяла тілесні ушкодження
ОСОБА_5. На підтвердження придбання
ліків позивачкою не надано листка
призначення. Вимоги про стягнення
грошової суми у відшкодування
моральної шкоди є надуманими. Просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Судом в межах заявлених вимог і на
підставі наданих доказів встановлено
наступні обставини та визначені
відповідно до них правовідносини.

У відповідності із ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 23, ч. 1 ст. 1167, ч.ч. 1, 2 ст. 1178
ЦК України, ст. 39 ЦПК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншими ушкодженнями
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Шкода, завдана малолітньою особою (яка
не досягла чотирнадцяти років),
відшкодовується її батьками, - якщо
вони не доведуть, що шкода не є
наслідком несумлінного здійснення або
ухилення ними від здійснення виховання
та нагляду за малолітньою особою. Якщо
малолітня особа завдала шкоди під час
перебування під наглядом навчального
закладу, цей заклад зобов'язаний
відшкодувати шкоду, якщо не доведе, що
шкода була завдана не з його вини.

Права, свободи та інтереси малолітніх
віком до чотирнадцяти років захищають
в суді їхні батьки.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від
27 березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Таким чином, згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи: шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди, крім
випадків спеціально передбачених
законодавством.

При цьому на позивача покладається
обов'язок довести наявність шкоди та її
розмір, протиправність поведінки
заподіювача шкоди та причинний зв'язок
такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно із постановою про закриття
кримінального провадження від 25 жовтня
2013 року органом досудового слідства
було встановлено, що 15 червня 2013 року
близько 13.00 год. ОСОБА_5 вийшла у двір
біля магазину, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, щоб погойдатись на
гойдалці, через деякий час повернулась
і розповіла матері, що до неї підійшла
незнайома дівчинка і штовхнула її з
гойдалки, після чого підняла з землі
камінь і кинула в голову ОСОБА_5 В ході
досудового розслідування було
встановлено, що невідома дівчинка - це
ОСОБА_6 Вказане кримінальне
провадження було закрито в зв'язку із
відсутністю в діянні кримінального
правопорушення.

Постановою прокурора Шахтарської
міжрайонної прокуратури від 11 грудня
2013 року зазначену постанову було
скасовано в зв'язку із тим, що висновок
слідчого є незаконним, слідчим не було
проведене повне та всебічне досудове
розслідування по кримінальному
провадженню, не застосовані всі
передбачені законом заходи для
забезпечення ефективного досудового
розслідування; за результатами
вивчення відповідних матеріалів та
постанови встановлено, що
розслідування проведено в обсязі,
недостатньому для прийняття такого
рішення, вказане рішення прийнято
передчасно без достатніх підстав.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що до неї
приїхав онук, вона за ним слідкувала,
після обіду 15 червня 2013 року побачила
із вікна кухні, як бігала дочка
відповідачки, а за нею - чоловік, який
потім схопив дівчинку за волосся.
Раніше конфліктів з дочкою
відповідачки не бачила.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що бачила, як невідомий
чоловік схопив дочку відповідачки за
волосся, дитина була перелякана. До
цього ніякого конфлікту між дівчатками
не було. Бачила, як дочка позивачки
підходила до дочки відповідачки, про що
вони розмовляли - не чула, ніякого
каміння ОСОБА_6 не кидала.

Згідно із поясненнями свідка ОСОБА_9 15
червня 2013 року після обіду вони з
дітьми гуляли у дворі будинку АДРЕСА_1.
Побачила позивачку з чоловіком та
дівчинкою. Коли вони приблизились,
дочка відповідачки побігла, за нею
побіг чоловік, схопив дівчинку за
волосся. До вказаного конфлікту ніяких
конфліктів між дочками позивачки та
відповідачки не було.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що 15
червня 2013 року близько 12.00 год. вона
зайшла у двір буднику АДРЕСА_1, побачила
біля гойдалок трьох дівчинок. Одна із
них сказала дочці позивачки, щоб та
уходила, тому що це їх двір, потім
штовхнула ОСОБА_5, остання упала вниз
обличчям, потім дівчинка кинула в дочку
позивачки камінь, попала в голову.
Вказала, що було три дівчинки: одна із
них - ОСОБА_5 та дві дівчинки із світлим
волоссям.

Свідок ОСОБА_11 зазначила, що вона була
на робочому місці в магазині «4 сезона»
і бачила, як ОСОБА_5 каталась на
гойдалці у дворі будинку АДРЕСА_1. До
неї підійшли дві дівчинки, одна із них
стала позаду, ОСОБА_5 упала, дівчинка
кинула камінь і попала ОСОБА_5 в голову.
Події відбувались приблизно о 12.00-13.00
год. Дочку відповідачки не знає,
детально описати дівчинок не може.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, які передбачають
рівність прав сторін щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи,
пояснень сторін, свідків, суду не
надано доказів, що саме діями ОСОБА_6
були заподіяні тілесні ушкодження
ОСОБА_5 - постанова про закриття
кримінальної справи скасована, до
адміністративної відповідальності за
неналежне виконання батьківських
обов'язків відповідачка не
притягувалась, жоден свідок не вказав
суду, що дівчинкою, яка штовхнула дочку
позивачки з гойдалки та кинула в неї
камінь, є ОСОБА_6

Твердження представника позивачки
щодо того, що доказами події є, в тому
числі, той факт, що ОСОБА_6, побачивши
співмешканця позивачки, почала від
нього убігати, тобто такими діями
підтвердила факт заподіяння ОСОБА_5
тілесних ушкоджень, є припущенням, на
якому не може ґрунтуватися рішення.

Враховуючи зазначене, суду не
доведено, чиїми винними діями дочці
позивачки спричинені тілесні
ушкодження, які заподіяли матеріальну
та моральну шкоду, з наданих сторонами
доказів неможливо встановити
причинний зв'язок між діями винної
особи та шкодою.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 16, 22, 1166 Цивільного
Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 60, 213-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
яка діє в інтересах малолітньої дочки
ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О.М.
Вірченко