АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 635/7835/13.
Головуючий 1 інст.: - Назаренко
Провадження №22-ц/790/700/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: право власності.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 січня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі
Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Мереф'янської міської ради
Харківського району Харківської
області - про визнання права власності
на житловий будинок,

в с т
а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в
суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що рішенням Мереф'янської
міської ради від 2 лютого 1955 року його
батьку ОСОБА_7 виділено у безстрокове
користування земельну ділянку площею
600 кв. м., розташовану в АДРЕСА_1.

В подальшому між Мереф'янської
міської ради та його батьком ОСОБА_7
укладено договір на право забудови
виділеної йому земельної ділянки,
посвідчений Мереф'янською держаною
нотаріальною конторою 5 квітня 1955 року
за р. №1386.

В період часу з 1958 року по 1960 рік
його батьки ОСОБА_7, ОСОБА_8 на вказаній
земельній ділянці збудували житловий
будинок літ. «А-1», прибудову літ. «А2-1»,
сарай літ. «Б», погріб літ. «В», однак
право власності на своє ім'я не
оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_7
помер.

Після смерті ОСОБА_7 він та його мати
ОСОБА_8 прийняли спадщину шляхом вступу
в управління і володіння спадковим
майном, оскільки постійно проживали та
були зареєстровані у спірному будинку
на день смерті спадкодавця.

У період з 1980 року по 1989 рік він разом
зі своєю матір'ю ОСОБА_8 здійснили
прибудови літ. «А1-1», «А3-1» до житлового
будинку літ. «А-1», а також збудували
вбиральню літ. «Г».

ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_8
померла.

Після смерті матері він прийняв
спадщину, оскільки постійно проживає
та зареєстрований у спірному
житловому будинку.

14 вересня 1990 року спірний житловий
будинок літ. «А-1», прибудови літ. «А1-1»,
«А2-1», «А3-1» та надвірні будівлі
прийняті в експлуатацію комісією
Мереф'янської міської ради, що
стверднеться актом комісії про
закінчення будівництва і вводу їх в
експлуатацію, який затверджено
секретарем виконавчого комітету
Мереф'янської міської ради 9 жовтня 1990
року.

Оформити спадщину у безспірному
порядку на житловий будинок АДРЕСА_1
після смерті своїх батьків він не може,
оскільки право власності на вказаний
будинок не зареєстровано.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст.
1218,1261,1268 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд
визнати за ним право власності на жилий
будинок літ. «А-1», з прибудовами літ.
«А1-1», «А2-1», «А3-1» загальною площею 54,3
кв. м. з господарськими спорудами і
будівлями - сараєм літ. «Б», погребом
літ. «В», вбиральнею літ. «Г», колонкою
літ. «К», вигрібною ямою літ. «Я»,
огорожами №1-2 по АДРЕСА_1.

Представник Мереф'янської міської
ради в судове засідання не з'явився.

Згідно листа направленого до суду,
просив розглянути справ за його
відсутності, при вирішенні спору
покладався на розсуд суду.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 12
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ОСОБА_6 з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що позивач не довів
у суді, що спірний будинок збудований
його померлими батьками та він входить
до складу спадщини.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

З 1 січня 2004 року набрав чинності
Цивільний кодекс України.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, які виникли після набрання
ним чинності. Щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Правила книги шостої
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

З огляду на наведене, до відносин
спадкування необхідно застосовувати
законодавство, що діяло на час
відкриття спадщини, Цивільний кодекс
Української РСР.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР 1963
року часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Місцем відкриття спадщини визнається
останнє постійне місце проживання
спадкодавця, а якщо воно невідоме, -
місцезнаходження майна або його
основної частини.

Згідно ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що 24
травня 1952 року ОСОБА_7, ОСОБА_8
зареєстрували шлюб між собою у
Мереф'янському міському бюро ЗАГС (а. с.
12).

Від сумісного проживання у подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 (а. с.
11).

Рішенням Мереф'янської міської ради
від 2 лютого 1955 року протокол №4, ОСОБА_7
виділено у безстрокове користування
земельну ділянку площею 600 кв. м.,
розташовану в АДРЕСА_1 (колишній номер
будинку №29). В подальшому Мереф'янська
міська рада та ОСОБА_7 уклали договір на
право забудови виділеної ОСОБА_7
земельної ділянки, посвідчений
Мереф'янською держаною нотаріальною
конторою 5 квітня 1955 року за р. №1386 (а. с.
8).

В період часу з 1958 року по 1989 рік на
вказаній земельній ділянці ОСОБА_7,
ОСОБА_8 збудовано житловий будинок літ.
«А-1», з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1»,
«А3-1», надвірні споруди - сарай літ. «В»,
погреб літ. «В», вбиральня літ. «Г» (а. с.
14-17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер ( а. с.66).

Спадкоємцями за законом першої
черги після смерті ОСОБА_7 відповідно
до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року являлися його
дружина ОСОБА_8 та його син ОСОБА_6

ОСОБА_8, ОСОБА_6 прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_7 в порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР,
оскільки фактично втупили в
управління і володіння спадковим
майном, постійно проживали та були
зареєстровані в спірному будинку на
час смерті спадкодавця (а. с. 18-22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (а. с. 10).

Спадкоємцем за законом першої черги
після смерті ОСОБА_8 відповідно до ст. 529
ЦК УРСР 1963 року є її син ОСОБА_6, який
прийняв спадщину після смерті матері в
порядку, передбаченому ч. 1 ст. 549 ЦК
УРСР, оскільки фактично втупив в
управління і володіння спадковим
майном, постійно проживає та
зареєстрований в спірному будинку по
теперішній час (а. с. 18-22).

Після смерті матері ОСОБА_6
звернувся до Першої державної
нотаріальної контори Харківського
району Харківської області з заявою
про оформлення спадкових прав на
житловий будинок АДРЕСА_1, однак листом
№3649/02.14 від 14 листопада 2013 року
державним нотаріусом йому
запропоновано звернутися з позовом до
суду, оскільки право власності на
спадковий будинок не оформлено і бюро
технічної інвентаризації його не
зареєстровано (а. с. 67).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 14 вересня 1990 року
комісією Мереф'янської міської ради
Харківського району Харківської
області складено акт про закінчення
будівництва і введення в експлуатацію
житлового будинку літ. «А-1», прибудов
літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1» та надвірних
будівель, розташованих по АДРЕСА_1, який
затверджено секретарем виконавчого
комітету Мереф'янської міської ради 9
жовтня 1990 року (а. с. 56).

Відповідно до роз'яснень викладених
у листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2013
року №24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» (пункт 3.2), порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна, на які відсутні акти
прийняття їх в експлуатацію, наведено в
ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» та в
листі Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, в якому,
зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право
власності на об'єкти, які були
закінчені будівництвом після 5 серпня
1992 року і на цей час не прийняті в
експлуатацію, проводиться тільки за
наявності актів прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями -
державними приймальними або
державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5
серпня 1992 року, тобто до прийняття
постанови КМУ від 5 серпня 1992 року №449,
якою встановлено порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, при їх реєстрації для
оформлення права власності одним із
документів є висновок про технічний
стан будинку (будівлі), що складається
БТІ.

Виходячи зі змісту наведених
нормативних актів, громадяни, які
збудували житлові будинки до 5 серпня
1992 року, могли за умови прийняття їх в
експлуатацію відповідними комісіями
отримати правовстановлюючі документи
на будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває в їх законному
користуванні або у приватній
власності. За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Мереф'янської
міської ради Крижавноський К.М. не
заперечував, що будівництва спірного
житлового будинку здійснено подружжям
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та підтвердив факт
прийняття і вводу в експлуатацію 14
вересня 1990 року комісією Мереф'янської
міської ради житлового будинку літ.
«А-1», прибудов літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1»,
надвірних будівель, розташованих по
АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Вирішуючи спір, суд не звернув увагу
на вказані обставини та помилково
дійшов висновку про те, що позивач не
довів у суді, що спірний житловий
будинок не входить до складу спадщини
після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким визнати за
ОСОБА_6 право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті його батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, та після смерті його
матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 12 листопада 2013
року - скасувати.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
його батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, та після смерті його
матері ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: