справа № 208/119/14-ц
№ провадження 2/208/739/14
УХВАЛА

15 січня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Нельга Д.В., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ТОВ
«Сіті Транс Груп» в особі
Відокремленого структурного
підрозділу ТОВ «Сіті Транс Груп» у м.
Дніпродзержинську «Про стягнення
заробітної плати, моральної шкоди та
зобов'язання видати трудову книжку», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
заробітній платі у сумі 5 735,00 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 1051,00 грн.; середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати у сумі 2294,00 грн., та
моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно роз'яснень, наданих у п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.06.2009р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» позовна заява подається до
суду в письмовій формі і за змістом
повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК. У
зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Ознайомившись із поданою позовною
заявою, суд вбачає, що, позивачем
заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати,
тобто вимогу, за якою може бути видано
судовий наказ відповідно до ч.1 ст.96 ЦПК
України.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
ч.1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана
тільки в разі відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу або
скасування його судом.

При цьому, згідно роз'яснень, наданих у
п.8 Постанови Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» N 14 від 23.12.2011р.,
відмова у прийнятті заяви про видачу
судового наказу допускається з
підстав, наведених у частині третій та
абзаці 4 частини шостої статті 100 ЦПК,
про що суддею постановляється ухвала у
строк, вказаний частиною сьомою статті
100 ЦПК. Якщо у заяві про видачу судового
наказу об'єднано вимоги, частина з яких
не підлягає розгляду в порядку
наказного провадження, суддя ухвалою
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу в частині цих вимог, а
щодо вимог, які підлягають розгляду в
порядку наказного провадження, -
вирішує питання про відкриття
наказного провадження. Якщо такі
вимоги між собою взаємопов'язані та
окремий їх розгляд неможливий
(наприклад, заявлено вимогу про
присудження аліментів, а із заяви
вбачається необхідність залучення
особи, яка вже отримує від боржника
аліменти), то суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу (частина п'ята статті 100 ЦПК), але
лише за умови сукупності таких підстав.

Згідно роз'яснень, наданих у п.9
вищевказаної Постанови, наявність
спору про право (пункт 2 частини третьої
статті 100 ЦПК), яке є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.

Таким чином, з вищенаведеного суд
вбачає, що, при зверненні до суду із
вимогою, за якою може бути видано
судовий наказ відповідно до ч.1 ст.96 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
відмову у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, рішення про яку
приймається суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.

Як вбачається з матеріалів, доданих до
вищевказаного позову, матеріали позову
не містять передбаченої ч.3 ст.118 ЦПК
України копії ухвали суду про відмову
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або ухвали про скасування
судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або
не сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, ч.1 ст.121 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Сіті
Транс Груп» в особі Відокремленого
структурного підрозділу ТОВ «Сіті
Транс Груп» у м. Дніпродзержинську «Про
стягнення заробітної плати, моральної
шкоди та зобов'язання видати трудову
книжку» - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність
в строк до 04 лютого 2014 року виправити
зазначені недоліки позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що, у разі не
усунення зазначених недоліків,
позовна заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Ухвала щодо сплати судового збору може
бути оскаржена до Апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі до Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя
Нельга Д. В.