Суддя: Лук'янова О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області у складі:

головуючого судді - Лук'янової
О.В.

при секретарі - Туболець К.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача -
Єрьоменко Д.Е.,

представника третьої особи - Степанова
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горлівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ДП
«Артемвугілля», третя особа відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Центрально-Міському
районі м. Горлівка про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом, в якому зазначає, що 1978
року по 2002 рік працював на шахті ім.
В.І.Леніна В/О «Артемвугілля» у
підземних умовах в якості гірничого
робітника та прохідника. Довідкою МСЕК
від 26.06.1996 року позивачу було
встановлено 5% стійкої трати
працездатності у зв'язку з трудовим
каліцтвом. 06 травня 1999 року було
складено акт розслідування хронічного
професійного захворювання - вібраційна
хвороба. 30 квітня 2002 року підприємством
був складений акт розслідування
хронічного професійного захворювання -
хронічний бронхіт. Згідно висновків
МСЕК від 31.07.2002 року № 002559 позивачу
протипоказана праця у підземних умовах
січня 2006 року між позивачем в особі
довіреної особи ОСОБА_5 Пил, в контакті
з вібрацією та встановлено за
сукупністю 40% стійкої втрати
працездатності безстроково, з яких 20%
за вібраційною хворобою, 5% за
наслідками трудового каліцтва, 15% за
наслідками хронічного бронхіту.
Позивач вважає, що внаслідок
професійного захворювання та
трудового каліцтва йому завдано
моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з
приводу погіршення життєвих умов.
Позивач внаслідок ушкодження здоров'я,
заподіяних під час виконання їм
трудових обов'язків та як наслідок
стійкої втрати професійної
працездатності позбавлений можливості
щодо реалізації своїх звичок та бажань,
ушкодження його здоров'я призвело до
негативних наслідків морального
характеру, що потребує додаткових
зусиль для організації життя. Просив
суд стягнути з відповідача моральну
шкоду в розмірі 100 000 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в
судовому засіданні наполягали на
задоволенні позовних вимог , мотивуючи
їх аналогічно викладеному в позовній
заяві.

Представник відповідача Єрьоменко Д.Е.
в судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнав в повному обсязі
посилаючись на те, що позивачем
пропущено строк звернення з позовом до
суду, передбачений ст. 233 КЗпП України, а
також не доведено факт спричинення
моральної шкоди.

Представники третьої особи Степанов
О.В. проти позову заперечував, з
посиланням на доводи відповідача.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи й давши їм оцінку,
дійшов до наступного.

ОСОБА_1 з 30 вересня 1985 року по 09 січня 2002
року працював на шахті ім. В.І.Леніна В/О
«Артемвугілля» в якості прохідника та
гірничого робітника з ремонту гірничих
виробок, що підтверджується витягом з
трудової книжки.

02 листопада 1994 року під час виконання
трудових обов'язків з ОСОБА_1 стався
нещасний на виробництві та він отримав
травму лівої кисті.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК від
05.04.1995 ОСОБА_1 встановлено 5% стійкої
втрати працездатності за трудовим
каліцтвом 1994 року з переоглядом.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК від
26.06.1996 ОСОБА_1 встановлено 5% стійкої
втрати працездатності за трудовим
каліцтвом 1994 року безстроково.

06 травня 1999 року було складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання - вібраційна хвороба.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 044164
від 01.06.1999 ОСОБА_1 встановлено за
сукупністю 25% стійкої втрати
працездатності, з яких 15% за
професійним захворюванням - вібраційна
хвороба та 5% за трудовим каліцтвом
безстроково.

Відповідно зі ст.12 Закону України «Про
охорону праці» (в редакції, яка діяла на
час виникнення правовідносин),
відшкодування моральної шкоди
провадиться власником, якщо небезпечні
або шкідливі умови праці призвели до
моральної втрати потерпілого,
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Під моральною втратою
потерпілого розуміються страждання,
заподіяні працівникові внаслідок
фізичного або психічного впливу, що
спричинило погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.
Відшкодування моральної шкоди можливе
без втрати потерпілим працездатності.
Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Згідно з п. п. 1, 11 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року N
472, (в редакції, яка діяла на час
виникнення правовідносин), власник
підприємства, установи і організації
(надалі - підприємство) або
уповноважений ним орган (надалі -
власник) несе матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків
(надалі - ушкодження здоров'я), а також
за моральну шкоду, заподіяну
потерпілому власником фізичного чи
психічного впливу небезпечних або
шкідливих умов праці. Власник
звільняється від відшкодування шкоди,
якщо доведе, що шкода заподіяна не з
його вини, а умови праці не є причиною
моральної шкоди. Моральна шкода
відшкодовується за заявою потерпілого
про характер моральної втрати чи
висновком медичних органів у вигляді
одноразової грошової виплати або в
іншій матеріальній формі, розмір якої
визначається в кожному конкретному
випадку на підставі: домовленості
сторін (власника, профспілкового
органу і потерпілого або уповноваженої
ним особи); рішення комісії по трудових
спорах; рішення суду. Розмір
відшкодування моральної шкоди не може
перевищувати двохсот мінімальних
розмірів заробітної плати незалежно
від інших будь-яких виплат.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 слід
визначити розмір моральної шкоди за
наслідками трудового каліцтва в
розмірі 120 грн. із розрахунку 200 х 60 000
крб. , де 60 000 крб. - мінімальна заробітна
плата станом на квітень 1995 року.

Також до пункту 11 постанови Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року N
472 було внесено зміни згідно з
Постановою КМУ № 1100 від 03.10.97, згідно
яких розмір відшкодування моральної
шкоди не може перевищувати 150
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від інших
будь-яких виплат.

За вказаних обставин ОСОБА_1 слід
визначити розмір моральної шкоди за
наслідками професійного захворювання -
вібраційна хвороба в розмірі 2550 грн. із
розрахунку 150 х 17 грн., де 17 гривень -
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян станом на червень 1999 року.

На підставі вищевикладеного позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню та на користь ОСОБА_1 з ДП
«Артемвугілля» підлягає стягненню
моральна шкода в загальному розмірі 2670
грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11, 15, 58-61, 88, 185, 209, 212-217 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП
«Артемвугілля», третя особа відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Центрально-Міському
районі м. Горлівка про відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Артемвугілля» на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я на
виробництві суму в розмірі 2670 (дві
тисячі шістсот сімдесят) гривень.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ДП «Артемвугілля» судовий
збір в розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. В.
Лук'янова