АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретар: Паучек І.І.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда, додаткових витрат, викликаних хворобою дитини та стягнення аліментів на утримання матері, у зв'язку з проживанням з нею дитини-інваліда В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда, додаткових витрат, викликаних хворобою дитини та стягнення аліментів на утримання матері, у зв'язку з проживанням з нею дитини-інваліда.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 липня 2014 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано.

У шлюбі за час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з нею і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні.

Вказує, що батько дитини ОСОБА_5 на її звернення про надання доньці матеріальної допомоги не реагує, хоча є дієздатною, фізичною особою-підприємцем; з 1993 року займається підприємницькою діяльністю, однак отримує мінливий і нерегулярний дохід; будь-яких стягнень відносно відповідача, як боржника по виконавчих документах не здійснюється.

Зазначає, що неповнолітня ОСОБА_6 є дитиною інвалідом з

№ 22ц-563/15 головуючий по 1 інстанції Слободян Г.М. Категорія: 50 доповідач Кулянда М.І.

дитинства, потребує внаслідок свого незадовільного стану здоров'я додаткових витрат, зокрема пов'язаних із необхідністю придбання ліків та медичних препаратів. Дитина, за висновками лікарів, потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування, вартість якого є для неї значно високою, також потребує постійного стороннього догляду, про що відомо відповідачу.

Також посилається і на те, що у зв'язку з тим, що з нею проживає неповнолітня дитина-інвалід, вона також потребує матеріальної допомоги на власне утримання. При цьому, вказує, що окрім спільної з відповідачем дитини інваліда, з нею також проживає і дитина-інвалід від першого шлюбу - син ОСОБА_7, який також потребує матеріальної допомоги і її піклування.

Відповідач свідомо ігнорує та не виконує своїх обов'язків щодо матеріального утримання як її так і їх спільної дитини-інваліда; в неї на утримання доньки не вистачає коштів.

У зв'язку з наведеним, просила суд:

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення донькою повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, що викликані хворобою неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 670 гривень 08 копійок, щомісячно;

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як матері з якою проживає дитина-інвалід ОСОБА_6, 27 травня 1997 року у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову протягом всього часу проживання з нею;

- стягнути з ОСОБА_5 на її користь понесені нею витрати на правову допомогу розмірі 1 948 гривень 80 копійок.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини-інваліда, додаткових витрат, викликаних хворобою дитини та стягнення аліментів на утримання матері у зв'язку з проживанням з нею дитини-інваліда задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі 650 гривень щомісяця, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, дитини-інваліда в розмірі 300 грн.00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині, а в решті - залишенню без змін.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, щомісячно, до її повноліття, суд першої інстанції правильно врахував норми матеріального права та обставини, встановлені ним на підставі досліджених доказів по справі.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання однією сім'єю в сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб, зареєстрований між сторонами на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2014 року було розірвано (а.с.16-18).

Із довідки ПП «Регіон-Центр» №3565 від 23 вересня 2014 року, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_6 зареєстрована та фактично проживає з матір'ю по вул. Борщівській, 9/1 (а.с.14).

Із медичного висновку №38 на дитину-інваліда віком до 18 років (а.с.20), а також лікарського висновку (а.с. 21) вбачається, що ОСОБА_6 має захворювання, перенесене внаслідок органічного ураження ЦНС в ранньому дитинстві (ДЦП) є інвалідом підгрупи А; потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування, постійного прийняття препаратів - «Цераксон»; «Гамалате»; «Алора», «Абікса» вартість яких згідно дослідженого чеку становить - 1 124 грн. (а.с. 27, 129).

Посвідченням (серія ААБ № НОМЕР_1) підтверджується те, що ОСОБА_6 є дитиною-інвалідом (а.с.22), отримує державну соціальну допомогу- пенсію по інвалідності, і як вбачається із довідки з управління Пенсійного фонду у м. Чернівцях її середній розмір становить 1 339 грн. 00 коп. (а.с. 26).

ОСОБА_5 є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак, підприємницькою діяльністю на даний час не займається, із 27 жовтня 2014 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (а.с. 56), офіційно не працевлаштований, перебуває на спрощеній системі оподаткування, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку (а.с. 25). Із довідки про доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_5 - у нього відсутній будь-який дохід (а.с. 50, 55), що підтверджується податковими деклараціями (а.с. 51 - 54, 58 - 62).

Стягнень по іншим аліментним зобов'язанням у відповідача не має.

Крім цього, судом встановлено, що і ОСОБА_1 також є фізичною особою-підприємцем про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру (а.с. 24) та є платником єдиного податку. У неї у власності є будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельні ділянки для будівництва та його обслуговування площею 0,0430 га та 0,0124 (а.с.94), а також 0, 0617 га по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (1 286 грн. 00 коп. з 01 січня 2015 року до 30 листопада 2015 року).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами неможливо, та правильно визначив спірні правовідносини, повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Що стосується судом вирішення позову в частині стягнення додаткових витрат викликаних хворобою, то суд в рішенні хоч і зазначає, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину можуть бути документи, зокрема, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або її заподіяно травму і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування, однак не в повній мірі врахував, що донька сторін ОСОБА_6 за своїм станом здоров'я, враховуючи важкі та рухові, а також когнітивні порушення, потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування препаратами «Цераксон», «Гамалате В 6», «Алора», «Абікса».

Разом з тим, суд не взяв до уваги медичний висновок №38 на дитину - інваліда віком до 18 років від 02 жовтня 2010 року №5205, лікарський висновок від 11 вересня 2014 року, де лікарями зазначено курс лікування даними препаратами, а також наданий позивачем детальний та чіткий розрахунок відповідно до вартості ліків та кількості курсів його застосування (а.с.6-7). Судом не в повній мірі досліджено квитанцію на придбання вказаних ліків ( а.с. 129). Також судом не наведено обґрунтованих доводів, чому саме він відхиляє такі розрахунки.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У пункті п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що до передбаченої статтею 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, не обхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

Із медичного висновку №38 на дитину-інваліда віком до 18 років (а.с.20), а також лікарського висновку (а.с. 21) вбачається, що ОСОБА_6 є інвалідом підгрупи А; потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування, постійного прийняття препаратів - «Цераксон»; «Гамалате»; «Алора», «Абікса» вартість яких згідно дослідженого чеку становить - 1 124 грн. (а.с. 27, 129).

Як вбачається з розрахунку, який надано позивачем, загальна вартість ліків на рік, які потрібно для лікування дитини складає 16 082 грн. (а.с. 6-7), виходячи з наступного.

Вартість препарату «Цераксон» (з урахуванням знижки - 124 грн. 91 коп.) складає 291 грн. 00 коп. - 1 пляшка 30 мл. На 1 рік необхідно проводити 2 курси лікування по 45 днів. На один 45-денний курс лікування необхідно 6 пляшок по 30 мл., тобто 1 746 грн. 00 коп., а всього на рік вартість такого лікування з врахуванням необхідності двох курсів лікування складає 3 492 грн. 00 коп.

Таблетки «Гамалате-В6» (з урахуванням знижки 124 грн. 91 коп.) коштують 158 грн. 00 коп. На 1 рік слід проводити 4 курси лікування та необхідно з розрахунку 1 табл./2 рази в день - 240 табл. Вказані таблетки відпускаються упаковками по 20 шт., а тому їх потрібно 12 упаковок на загальну суму 1 896 грн. 00 коп.

Крім цього, таблетки «Абікса» коштують з урахуванням знижки 124 грн. 91 коп. - 752 грн. 50 коп. Їх необхідно 366 штук нарік з розрахунку ? табл./2 рази на день. Їх відпускають упаковками по 28 штук. Вартість лікування на рік становить 9 838 грн. 08 коп.

І сироп «Алора» вартує 47 грн. 55 коп. (з урахуванням знижки - 124 грн. 91 коп.). Курс лікування на протязі місяця - 4 курси на рік. На один місячний курс лікування необхідно 4,5 пляшки сиропу, а вартість лікування препаратом «Алора» на рік складає 855 грн. 92 коп.

Половина від загальної суми витрат лікування на рік складає 8041 грн.

Відповідач зобов'язаний брати рівну участь у додаткових витратах на лікування ОСОБА_6

Таким чином, при визначенні розміру коштів, що стягуються як додаткові витрати, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 є інвалідом дитинства і для цього потрібне постійне придбання медикаментів для лікування останньої, судом враховується і те, що фактично на придбання медикаментів ОСОБА_6, як дитина-інвалід має знижки, що вбачається із чеку на а.с. 129, а також отримання останньою пенсії по інвалідності, яка частково спрямовується на придбання ліків.

Колегія суддів вважає, що додаткові витрати на дитину повинні фінансуватися наперед, оскільки дитина потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування так як є інвалідом дитинства.

Суд на зазначене уваги не звернув, не з'ясував фактичних обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини-інваліда з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд першої інстанції вважав, що не знайшли свого обґрунтування вимоги заявлені позивачем щодо стягнення аліментів на утримання матері, у зв'язку з розірванням шлюбу та проживання з нею дитини-інваліда, виходячи із наступного.

Статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, зокрема, у випадках, коли один з подружжя, який є непрацездатним, тобто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи; потребує матеріальної допомоги, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; - той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 76 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Отже, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо:

- вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу;

- вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу;

- на момент розірвання шлюбу жінці, чоловікові до досягнення встановленого законом пенсійного віку залишилося не більш як п'ять років, вона, він матимуть право на утримання після досягнення цього пенсійного віку, за умови, що у шлюбі вони спільно проживали не менш як десять років;

- у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі та сплачуються щомісячно,за взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аліменти присуджуються від дня подання позовної заяви, однак якщо відповідач ухилявся від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, їх сплата триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Утримання присуджується одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Його розмір, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, загального захворювання, однак, є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю, а саме продажем металопластикових ємкостей; не являється особою пенсійного віку; не встановлено що ОСОБА_1 протягом одного року від дня розірвання шлюбу стала непрацездатною, потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_5

Підприємницька діяльність ОСОБА_5 припинена, останній виїхав до Росії в пошуках роботи, що свідчить про неможливість надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині.

Право на аліменти у дружини може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Позивачкою не надано доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, що її колишній чоловік може надавати їй матеріальну допомогу, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши ОСОБА_1 в задоволенні позову в цій частині.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, відмовивши ОСОБА_1 у стягненні витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними (наприклад, зберігання речових доказів; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача; витрати заявника у справі окремого провадження про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника, пов'язані з публікацією у місцевій пресі оголошення про виклик до суду держателя цінного папера (стаття 262 ЦПК) тощо) несе сторона, яка заявила про їх вчинення, а якщо клопотання заявлено обома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суди повинні враховувати, що:

виплата сум сторонам та їх представникам, свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам передбачає відшкодування витрат, понесених ними у зв'язку з переїздом до іншого населеного пункту та явкою до суду, у порядку, передбаченому статтями 85 і 86 ЦПК;

витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, відшкодовуються в порядку, передбаченому статтею 87 ЦПК;

граничні розміри компенсації таких витрат передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Пунктом 48 вказаної постанови визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу при підготовці документів, складанні позовної заяви та розгляді справи в суді першої інстанції надавав адвокат ОСОБА_2 за Договором про надання правової допомоги б/н від 03 вересня 2014 року (а.с. 35).

Згідно наданих письмових розрахунків на надання правової допомоги позивачу по даній справі (а.с. 37) адвокатом надавалися наступні послуги: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань стосовно спірних правовідносин, направлення адвокатських запитів - 1 година; підготовка позовної заяви - 3 години. Всього: 4 години на загальну суму 1 948 грн. 80 коп. згідно квитанції 008/2014 вказана сума була сплаченою ОСОБА_1

Колегія суддів, виходячи із принципу розумності та допустимості приходить до висновку, що кількість затраченого часу для виконання кожного окремого виду юридичних послуг є обґрунтованою.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що у справі відсутні будь-які докази щодо фактичних затрат часу адвокатом на вивчення і правовий аналіз матеріалів справи, надання правової інформації, консультацій і роз'яснень стосовно спірних правовідносин, направлення адвокатських запитів, а також підготовки позовної заяви, аналізу судової практики, тобто про включення витрат клієнта на оплату послуг адвоката є помилковим.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу слід скасувати та ухвали нове рішення про їх задоволення.

Доводи апелянта про те, що суд дійшов до безпідставних висновків про її матеріальне становище, визначивши, що вона займається підприємницькою діяльністю, спростовується відсутністю доказів, які мала б надати ОСОБА_1 у силу вимог ст. 60 ЦПК України про припинення такої діяльності. Крім, цього, наведене спростовуються показами свідків у першій інстанції.

Також ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів забезпечення матеріального становища відповідача, які б надали підстави для стягнення аліментів в тому розмірі в якому просить позивачка.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини-інваліда та відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Також підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 948 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини-інваліда у розмірі 300 гривень та відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_5 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1 948 гривень 80 копійок витрат на правову допомогу.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: