АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

24 червня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.,

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі договору №DHN4КР20201689 від 04.08.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2677,61 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з дотриманням Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з кінцевим терміном повернення - 04.08.2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №DHN4КР20201689 від 04.08.2006 року заборгованість, станом на 22.01.2013 року, склала 33277,52 грн., яка складається із наступного: 2671,91 грн. - заборгованість за кредитом, 11080,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 17464,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1560,83 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість, станом на 22.01.2013 року, за договором №DHN4КР20201689 від 04.08.2006 року у розмірі 33277,52 грн., яка складається із наступного: 2671,91 грн. - заборгованість за кредитом, 11080,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом? 17464,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1560,83 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати по справі у розмірі 332,78 грн., а всього - 33610 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, а відповідач через оголошення у пресі, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпров»я» №43-44 від 12.06.2014 року на сторінці 28.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до договору №DHN4КР20201689 від 04.08.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2677,61 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення - 04.08.2008 року.

За змістом заяви позичальника №DHN4КР20201689, відповідач зобов»язався дотримуватись вимог, викладених в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 5, 8 11). Дана обставина визнана відповідачем, що стверджується змістом апеляційної скарги.

У пункті 3.2.2 Умов визначено, що позичальник зобов»язується, зокрема, погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви позичальника.

Згідно пункту 3.2.3 Умов позичальник зобов»язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 4.1 Умов передбачено, що за користування кредитом, у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту, позичальник щомісяця в період оплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах та заяві позичальника.

Відповідно до змісту заяви позичальника №DHN4КР20201689 та пункту 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов»язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. При порушенні позичальником зобов»язань з погашення кредиту, передбачених, зокрема, п. 3.2.2 Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеного у Тарифах та заяві позичальника.

Згідно пункту 5.1 Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених заявою та п.п 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1,0 гривні за кожен день прострочення платежу.

У п. 5.3 зазначених вище Умов передбачено, що при порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов»язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 грн та 5% від суми заборгованості.

Згідно п. 5.5 Умов, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафу) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю п»ять років.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №DHN4КР20201689 від 04.08.2006 року заборгованість, станом на 22.01.2013 року, становить 33277,52 грн., яка складається із наступного: 2671,91 грн. - заборгованість за кредитом, 11080,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 17464,30 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1560,83 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджено детальним розрахунком, який надано банком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 33277,52 грн. та судових витрат.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем пунктів 3.2.2 та 3.2.3 Умов. Зокрема, відповідачем порушені власні зобов»язання про погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, про сплату відсотків за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов і Тарифів. У зв»язку з цим, враховуючи наведені вище положення пунктів 3.2.2, 3.2.3, 4.1, 4.2, 5.1 Умов, позивач при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором обгрунтовано виходив з поточної ставки відсотків - 25,08, простроченої ставки відсотків - 72,0 та ставки пені - 0,15, що стверджується представленим банком розрахунком. Крім того, банком правильно нараховано штрафи, у відповідності до положень кредитного договору та п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Колегія зауважує, що відповідачем дійсність кредитного договору, укладеного з позивачем, у передбаченому діючим законодавством порядку не оскаржена.

Доводи апеляційної скарги про неправильне нарахування заборгованості і, зокрема, визначення розмірів відсотків, пені, - є недоведеними та спростовуються розрахунком заборгованості, який надано банком. Клопотання про призначення відповідної судової експертизи для перевірки доводів апелянта про неправильність розрахунку відповідачем не заявлено.

Доводи апелянта про необхідність застосування позовної давності не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачем внесення платежів за даним кредитним договором не здійснюється з вересня 2006 року, що стверджується представленим банком розрахунком. Даний позов пред»явлено до суду 06.02.2013 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська на позовній заяві (а.с. 1).

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам визначено, за домовленістю сторін, збільшений строк позовної давності 5 років.

Однак, відповідачем не дотримано вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України, де передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

До винесення оскаржуваного рішення заява про застосування позовної давності відповідачем місцевому суду не надавалась, що стверджується матеріалами цивільної справи.

Відповідач участі у судовому засіданні в суді першої інстанції у день винесення оскаржуваного рішення не приймав, але був присутнім в судовому засіданні місцевого суду, що відбулося 18.10.2013 року, що стверджується журналом судового засідання та звукозаписом процесу. Крім того, 08.10.2013 року та 16.10.2013 року, до ухвалення оскаржуваного рішення місцевим судом, відповідач двічі знайомився з матеріалами даної справи, що стверджується відповідними заявами та розписками відповідача.

Отже, відповідач безпідставно не скористався своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності до винесення оскаржуваного рішення місцевим судом, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Доводи відповідача щодо незаявлення у місцевому суді про застосування позовної давності через необізнаність не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції та не спростовують правильність висновків місцевого суду у даній справі.

Колегія наголошує, що апеляційним судом справа розглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді