Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/1323/13-ц
Провадження №2/440/48/2014
15 квітня 2014 року Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Шендрікова Г. О.,
при секретарі Квасниця Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з приватного житлового будинку, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виселення його з жилового будинку. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що вона є власником житлового будинку № 56 по вул. Сидорська, в с.Йосипівка, Буського району Львівської області. Відповідач є її колишнім чоловіком, оскільки вони розірвали шлюб ще у 2001 році. З того часу добровільно залишити житловий будинок відмовляється, постійно вчиняє сварки, бійки, виражається нецензурною лайкою. Проживання разом стало нестерпним для позивачки. Позивачка з відповідачем розлучена, він не є її членом сім'ї, не зареєстрований в будинку, не ведуть спільного господарства, відповідач не несе витрат по утриманню будику, порушує правила співжиття і робить неможливим проживання з ним в будинку, добровільно залишити будинок не бажає, а тому позивачка змушена звертатися до суду з цим позовом.
В судове засідання позивачка не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутність згідно якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.116 ч.1 ЖК України виселенню підлягають особи, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Су ду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосуван ня судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 р. за № 2, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять не можливим для інших проживання з ними в одній квартирі або бу динку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській по ведінці виселення винного може статися і при повторному порушен ні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Як вбачається з довідки Ожидівської сільської ради № 700 від 24.07.2013 року ОСОБА_1 є головою господарського двору та будинку № 56 по вул. Сидорській в с.Йосипівка Буського району, Львівської області та проживає сама, склад її сім'ї відсутній.
Відповідач по справі проживає у даному будинку без реєстрації, про що вказано у довідках Ожидівської сільської ради Буського району Львівської області №701 від 24.07.2013 р., № 1131 від 19.10.2012 р.
З оглянутих в судовому засіданні повідомлень Буського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 12.08.2010 р., від 12.10.2012 р., постанов суду від 16.07.2013 р. та 08.08.2013р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст.173-2 ч.1 та ст.173 КУпАП вбачається, що протягом 2010- 2013 року відповідач систематично порушував правила співжиття. З приводу недопущення антигромадської поведінки в подальшому з відповідачем працівниками Буського РВ ГУМВСУ проводились бесіди профілактичного характеру, однак ці заходи впливу не дали позитивних результатів, про що свідчать неодноразові звернення в Буського РВ ГУМВСУ позивача в подальшому. Не дало результатів і притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ст.173-2 ч.1 та ст.173 КУпАП та накладення стягнення у виді адміністративного штрафу.
Оцінивши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави для виселення відповідача ОСОБА_2 із житлового будинку, який належить позивачці.
На підставі ст. 116 ч.1 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, суд, -
позов задоволено повністю.
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 із житлового будинку в с.Йосипівка, Буського району, Львівської області, який належить на праві особистої власності позивачці ОСОБА_1.
Позивач може оскаржити рішення до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області для осіб, які були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до Буського районного суду Львівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя: Г. О. Шендрікова