Справа №705/6843/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року

м. Умань

Уманський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючої - судді
Черниш Т.О.

при секретарі
Шевчук Н.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Умань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа :
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про витребування майна з чужого не
законного володіння , -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивач
звернувся до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовною заявою до ОСОБА_2,
третя особа : приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про витребування майна
з чужого не законного володіння. В
позовній заяві позивач вказує, що 24
березня 2012 року, між ним та ОСОБА_2 було
укладено договір позики на суму 271513
гривень 80 копійок. В забезпечення
зобов'язань вище вказаного договору
було укладено договір застави
транспортного засобу, а саме
автомобіля «Мерседец Бенц МЛ 350», 2008
року випуску д.н.з. НОМЕР_1. Договір
було нотаріально засвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_3. Умовою п.1 Договору,
передбачено, що відповідач, на момент
його складання передав позику
позивачу. За умовами п.1.1 позику в
сумі 271513 гривень 80 копійок , відповідач
ОСОБА_2 передав йому під час
підписання Договору. При цьому в
пункті 1, та в п.1.1 вказана сума
відповідно до офіційного курсу
Національного Банку України станом
на 24 березня 2012 року визначена цифрою
34 000 доларів США. 16 жовтня 2013 року
відповідач , посилаючись на умови
Договору застави забрав у нього
вищевказаний автомобіль та пред?явив
останньому через нотаріуса ОСОБА_3 ,
лист про усунення заборгованості за
Договором , яка станом на момент
пред?явлення вказаного листа
становить 543026 гривень. З метою
виконання грошового зобов?язання
перед відповідачем 18 жовтня 2013 року
між ним та ПАТ « Райффайзен Банк
Аваль» було укладено договір на
відкриття та ведення поточного
рахунку № НОМЕР_3. В той же день з
вказаного рахунку на рахунок № НОМЕР_4
в ПАТ КБ « Приватбанк», який належить
відповідачу , було перераховано
грошові кошти в сумі 579740 гривень з
вказівкою призначення платежу -
поповнення карткового рахунку №
НОМЕР_2 ОСОБА_2. Позивачем ОСОБА_1 було
в повному обсязі сплачено суму
позики та суму простроченої
заборгованості, але відповідач
предмет застави не повертає,
незважаючи на те, що Договір виконано
в повному обсязі. Таким чином, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом та просить
суд зобов?язати ОСОБА_2 повернути
належний йому на підставі права
власності автомобіль марки «MERSEDES-BENZ ML
-350» державний номер НОМЕР_1 та
зобов'язати приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вивести автомобіль
марки MERSEDES-BENZ ML -350 державний номер
НОМЕР_1 з під застави.

Представник позивача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов підтримав та
просив його задоволити. В своїх
поясненнях, він вказував, що його
довірителем, а саме позивачем було
виконано всі умови договору позики від
24.03.2012 року і сума позики в повному
обсязі зі штрафними санкціями була
сплачена на поточний рахунок
відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення. В
своїх поясненнях він вказував на те, що
14 липня 2012 року між його матір'ю ОСОБА_6
та ОСОБА_1 було укладено договір позики,
згідно якого ОСОБА_6 позичила позивачу
на один рік 200 000 доларів США під заставу
нерухомого майна. 18 жовтня 2013 року
ОСОБА_1 повернув ОСОБА_6 частину боргу в
сумі 90 000 доларів США. Даний платіж був
розбитий на частини і 20 000 доларів США
ОСОБА_1 надав готівкою а іншу частину
перерахував на його поточний рахунок.
Тому повернення боргу за договором
позики від 24.03.2012 року взагалі не було. 16
жовтня 2013 року позивачу було надано
вимогу по повернення боргу і до того ж
згідно договору позики позивач повинен
був повернути йому позичені кошти не
пізніше 24.10.2012 року. На сьогодні
заставне майно, а сама автомобіль
проданий.

Третя особа : приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилась. Попередньо на адресу суду
надала заяву в якій просила судове
засідання проводити без її участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1
24.03.2012 року було укладено договір
позики на суму 271513 гривень 80 копійок,
що еквівалентно 34 000 доларів США між ним
та відповідачем ОСОБА_2 з кінцевим
терміном погашення 24.04.2012 року ( а.с. 4).
Згідно п. 4 вказаного договору за
прострочення виконання зобов'язань
більш ніж на три дні позичальник, тобто
ОСОБА_1 виплачує пеню в розмірі, що
еквівалентна 10% від суми простроченого
зобов'язання на день нарахування пені
за кожен день прострочення починаючи з
першого дня прострочення. У
відповідності п. 5 договору позики
позикодавець, тобто ОСОБА_2 має право у
разі невиконання умов договору, або
порушення позичальником строків
виплати передбачених відповідними
пунктами договору більш ніж на один
місяць, звернути стягнення на будь-яке
майно позичальника на яке, згідно з
законодавством України може бути
звернене стягнення.

В забезпечення зобов?язань договору
позики 24 березня 2012 року було укладено
договір застави транспортного засобу,
а саме автомобіля марки «Мерседец
Бенц МЛ 350», 2008 року випуску д.н.з.
НОМЕР_1 ( а.с. 5- 6 ). Згідно п.4.2 вказаного
договору заставодержатель має право
одержати задоволення із предмету
застави, шляхом його реалізації, якщо
на момент строку виконання основного
зобов'язання, або будь-якої іншої
частини основного зобов'язання воно не
буде виконано повністю, а також у
будь-який час, незалежно від настання
строку платежу, у разі невиконання
заставодавцем будь-якого зі своїх
обов'язків, передбачених договором та
основним зобов'язанням.

14 липня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1
було укладено договір позики за яким
гр..ОСОБА_6 позичила ОСОБА_1 кошти в сумі
200 000 доларів США з кінцевим терміном
повернення 14.07.2013 року. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
даним договором було укладено 14.07.2012
року договір іпотеки нерухомого майна,
за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно а саме: житловий будинок
з надвірними спорудами та земельну
ділянку, ОСОБА_6. Згідно довіреності від
14.07.2012 року ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_2
бути її представником з широким
спектром повноважень, до 14.07.2015 року.
Згідно заяви від 18.10.2013 року, що
посвідчена нотаріально, ОСОБА_2, діючи
від імені ОСОБА_6 надав згоду на
укладення ОСОБА_1 повторної іпотеки,
щодо нерухомого майна, а саме:
житлового будинку з надвірними
спорудами та земельної ділянки, що є
предметом договору іпотеки від 14.07.2012
року. При цьому в заяві зазначено, що
заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_6 за
договором іпотеки від 14.07.2012 року
складає 738 000 грн.

Як було встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_1 на виконання умов
договору позики від 24.03.2012 року повинен
був повернути позичені кошти 24 квітня
2012 року. Однак позивач не виконав умови
договору і 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2
скористався своїми правами відповідно
до договору позики та договору застави
транспортного засобу від 24.03.2012 року.

Згідно платіжного доручення від 18.10.2013
року платником ОСОБА_1 було
перераховано 579 740,00 грн. на картковий
рахунок ОСОБА_2 і призначення платежу
вказано « поповнення карткового
рахунку». У суду нема підстав вважати і
представник позивача в судовому
засіданні не довів, що вказана в
платіжному дорученні сума котів є
коштами, які позивач за договором
позики позичив у відповідача, так як
згідно направленої позивачу ОСОБА_1
вимоги про зобов'язання усунути
заборгованість за договором позики від
24.03.2012 року сума боргу складала 543 026,00
грн.. Сума, що вказана в платіжному
дорученні від 18.10.2013 року є більшою, і
причину сплати саме такої суми, а не
тої, що була вказана у вимозі,
представник позивача в судовому
засідання пояснити суду не зміг.

В ст. 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та умов Цивільного кодексу.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк (
термін ) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (
термін ). Згідно ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або
законом.Відповідно до ст. 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти ) у
строк і в порядку, що встановлені
договором.Відповідно до ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики , він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних
процесуальних норм, об'єктом захисту є
порушене, невизнане або оспорюване
право чи цивільний інтерес, і саме вони
є підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту.
Представник позивача в судовому
засіданні жодного разу не вказав на те,
в чому ж полягає порушення прав
позивача з огляду на те, що автомобіль,
який є предметом спору, знаходився в
заставі згідно договору застави
транспортного засобу у зв'язку з
укладенням позивачем договору позики,
умови якого останній не виконав.

Представником позивача не надано
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження своїх доводів щодо
порушення його прав у зв'язку з не
поверненням заставного майна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.214 ЦПК України,
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно частини
першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч.
1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов'язок
довести в суді ті обставини, що позивач
уповноважений звертатися до суду з
відповідним позовом і відповідно, що є
підстави до застосування до спірних
правовідносин відповідних положень
цивільного законодавства України.
Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК
України - позивач, його представник
повинен був довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК
України, зазначені ним обставини. Однак
таких доказів він не надав і не ставив
питання в судовому засіданні про їх
витребування. Таким чином, при
викладених обставинах, у зв'язку з тим,
що позивач не довів тих обставин, на
які він посилається в своїй позовній
заяві - позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ОСОБА_2, третя особа :
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про витребування майна з чужого не
законного володіння.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
підпис Т.О.
Черниш

З оригіналом вірно: Суддя: