Справа №591/8836/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/100/14 Суддя-доповідач -
Собина Категорія - 47
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 03 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу, поділ спільно
нажитого майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 03 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований 20.08.2010 року відділом
РАЦС Сумського міського управління
юстиції, актовий запис № 1079. В решті
позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неповноту з'ясованих
обставин, невідповідність висновків
суду обставинам справи, на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду в
частині відмови у визнанні за нею права
власності на спільно нажите майно та
ухвалите нове рішення по суті позовних
вимог. Стягнути з відповідача кошти
пов'язані зі сплатою судового збору.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

В доводах апеляційної скарги позивачка
зазначає, що суд помилково прийшов до
висновку про те, що придбана
відповідачем на підставі договору міни
квартира є його особистою приватною
власністю, а не спільним майном
подружжя, набутим ними під час
перебування у шлюбі. Виходячи з даних
обставин, позивачка вважає, що має
право на 1/2 частку оспорюваної
квартири.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи представника апелянта, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині визнання за позивачкою
права власності на нерухоме майно, суд
першої інстанції виходив з того, що
зазначене майно не є спільно нажитим
майном подружжя, а тому підстави для
задоволення позову в цій частині
відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду, оскільки суд
дійшов цих висновків повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи, вірно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом встановлено, що 20 серпня 2010 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
шлюб, що підтверджується копією
свідоцтва про одруження (а.с.4).

13 вересня 2013 року, під час перебування
сторін у шлюбі, відповідач уклав
договір міни за яким обміняв належні
йому на праві спільної часткової
власності 57/100 часток житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2 на квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

З договору міни вбачається, що нерухоме
майно, а саме 57/100 часток житлового
будинку та земельна ділянка,
розташовані за адресою: АДРЕСА_2
належали ОСОБА_3 на підставі договору
дарування посвідченого нотаріусом
Першої Сумської державної
нотаріальної контори Кузьміним О.О. від
25.11.2009 року, зареєстрованого в КП
«Сумське МБТІ» 04.01.2010 року та
управлінні Держкомзему у м.Суми від 02.12.
2009 року.

Статтею 57 СК України визначено перелік
майна, що є особистою власністю
дружини, чоловіка, зокрема: майно,
набуте нею, ним до шлюбу (п. 1 ч. 1 ст. 57 СК
України).

Так, не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування; набуте за час
шлюбу, але за кошти, які належали одному
з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі тощо.

Місцевим судом встановлено та з
матеріалів цивільної справи
вбачається, що нерухоме майно, а саме
квартира АДРЕСА_1 придбана
відповідачем під час перебування у
шлюбі з позивачкою по справі, але за
рахунок майна, яке набуте ним до шлюбу
за договором дарування.

Позивачкою, в порушення вимог
передбачених ст.60 ЦПК України, не
надано суду переконливих доказів на
підтвердження того, що спірна квартира
придбана за спільні кошти подружжя або
за рахунок їх спільного майна, а отже
вона є спільно нажитим майном подружжя
і позивачка має право власності на її
частку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
вимоги позивачки в частині поділу
нерухомого майна та визнання за нею
права власності на 1/2 частину його є
безпідставними, оскільки дане майно не
є об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, а є особистою приватною
власністю відповідача по справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.
308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 03 грудня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -