Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/1282/14
Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Кочеткової І.В.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 15 січня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та договором поруки,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки, який уточнював під
час розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до укладеного між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого
відповідно до п.1.3 статуту у зв'язку з
перейменуванням є ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», та ОСОБА_4 кредитного договору
№014/17-39/1182-34 від 30.08.2006 року, остання
отримала споживчий кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом у розмірі 15000 гривень, строком
погашення не пізніше 30.08.2009 року зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 24,00 відсотки річних.

30.08.2006 року в якості забезпечення
наданого кредитного договору
№014/17-39/1182-34 від 30.08.2006 року між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого
відповідно до п.1.3 статуту у зв'язку з
перейменуванням є позивач, та ОСОБА_5
був укладений договір поруки
№014/17-39/1182-34/1 (з фізичною особою), на
підставі якого поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати за повне і
своєчасне виконання ОСОБА_4 її
зобов'язань перед позикодавцем та
нести солідарну відповідальність за
виконання умов кредитного договору.

Крім того, 30.08.2006 року в якості
забезпечення наданого кредитного
договору №014/17-39/1182-34 від 30.08.2006 року між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого
відповідно до п.1.3 статуту у зв'язку з
перейменуванням є позивач, та ОСОБА_6
був укладений договір поруки
№014/17-39/1182-34/2 (з фізичною особою), на
підставі якого поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати за повне і
своєчасне виконання ОСОБА_4 її
зобов'язань перед позикодавцем та
нести солідарну відповідальність за
виконання умов кредитного договору.

ОСОБА_4 порушує вимоги кредитного
договору не виконує в обумовлені
строки зобов'язання щодо сплати
кредиту, відсотків по ньому внаслідок
чого утворилась заборгованість в
розмірі 87514,46 грн. та складається з 13499,11
грн. - сума заборгованості за тілом
кредиту, 18413,83 грн. - сума заборгованості
за відсотками, 24635,88 грн. - сума пені за
прострочення сплати кредиту, 30965,64 грн. -
сума пені за прострочення сплати
відсотків по кредиту.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд стягнути з відповідачів на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість в сумі 87514,46 грн.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 15 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Запорізької
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалв справи та
встановлено судом, 30 серпня 2006 року між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
„Аваль", правонаступником якого
відповідно до п. 1.3 статуту у зв'язку з
перейменуванням є позивачс ( кредитор),
та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено
кредитний договір № 014/17-39/1182-34, згідно
умов якого банк надав позичальнику
споживчий кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом у розмірі 15000 гривень з оплатою
за користування кредитом по процентній
ставці 24% річних. В свою чергу, ОСОБА_4
зобов'язалася прийняти, належним чином
використати та повернути кредит у
зазначеній сумі не пізніше 30.08.2009 року,
а також сплатити відповідну платню за
користування кредитом, на умовах та в
строки, визначені кредитним договором (
том 1 а.с. 9-10).

30 серпня 2006 року між Акціонерним
поштово - пенсійним банком „Аваль",
правонаступником якого є позивач та
ОСОБА_5 ( поручитель) був укладений
договір поруки № 014/17-39/1182-34/1, на
підставі якого поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати за повне і
своєчасне виконання ОСОБА_4 її
зобов'язань перед кредитором та нести
солідарну відповідальність за
виконання умов кредитного договору (
том.1 а.с.13)

Цього ж дня був укладений договір
поруки між Акціонерним
поштово-пенсійним банком „Аваль",
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_6.( поручитель) був укладений
договір поруки № 014/17-39/1182-34/2, на
підставі якого поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати за повне і
своєчасне виконання ОСОБА_4 її
зобов'язань перед кредитором та нести
солідарну відповідальність за
виконання умов кредитного договору
(том 1 а.с. 14).

У зв'язку з тим, що позичальником не
було дотримано умов кредитного
договору № 014/17-39/1182-34 від 30.08.2006 року,
позивачем були здійснені вимоги про
виконання грошових зобов'язань за
кредитним договором та договором
поруки.

Станом на 01.10.2012 року у ОСОБА_4 з
урахуванням заяви позивача про зміну
розміру позовних вимог від 13.01.2014 року
виникла заборгованість за кредитним
договором № 014/17-39/1182-34 від 30.08.2006 року в
сумі 87514,46 гривень, а саме 13499,11 гривень -
сума заборгованості за тілом кредиту,
18413,83 гривень - сума заборгованості за
відсотками, 24635,88 гривень - сума пені за
прострочення сплати кредиту, 30965,64
гривень - сума пені за прострочення
сплати відсотків по кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позов заявлений
позивачем 05 листопада 2012 року, поза
межами строку позовної давності.
Клопотань про поновлення строку
позовної давності у зв'язку з пропуском
його з поважних присин позивач не
заявляв.

Висновки суду про відмову у
задоволенні позову у зв"язку із
пред"явленням його за межами строку
позовної давності відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з вимогами матеріального
і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов"язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, в межах
якого особа може звернутися з вимогою
про захист цивільного права або
інтересу.

Як передбачено ч.4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов"язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно п.7 ч.13 ст. 11 Закону України „Про
захист прав споживачів", забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до роз"яснень п. 31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
„Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від заяви
сторони у спорі. Крім того, оскільки зі
спливом строків позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовні
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладання стягнення на заставлене
майно тощо), положення п.7 ч.13 ст. 11
Закону „Про захист прав споживачів"
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи), у
тому числі і щодо стягнення пені.

Оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до суду з позовом до
відповідачів лише 05 листопада 2012 року,
тобто з пропущенням трирічного строку
позовної давності, який сплинув 30
серпня 2012 року, суд правильно
застосував положення ч.4 ст. 267 ЦК
України, як підставу для відмови у
позові.

Посилання апелянта на те, що в силу ч.2
ст. 264 ЦК України строк позовної
давності не пропущений, оскільки був
перерваний шляхом пред"явлення банком
позову до відповідачів ще у липні 2012
року до Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя, отже в межах позовної
давності, безпідставні.

За змістом ч.2 ст. 264 ЦК України
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред"явлення позову
матиме місце у разі не будь-якого
подання позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону, зокрема, ст.ст.109,119 ЦПК України.

Подана ж у липні 2012 року позовна заява
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до
відповідачів ухвалою судді
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 27.07.2012 року позовну заяву
було повернуто позивачу з причини того
, що відповідачі не зареєстровані на
території Орджонікідзевського району
м. Запоріжжя. При цьому суддя в ухвалі
зазначів місце реєстрації відповідача
ОСОБА_4 і запропонував звернутися до
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя.

Подана ж позивачем у листопаді 2012 року
за новим місцем проживання ОСОБА_4
позовна заява ухвалою судді
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 30 січня 2013 року була
направлена за підсудністю до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя.

Зазначені ухвали ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» оскаржені не були і в
апеляційному порядку не скасовувались,
а інші позовні заяви у межах строків
позовної давності, тобто до 30 серпня 2012
року, до суду не подавались. За таких
обставин законних підстав вважати, що
перебіг позовної давності у зв"язку з
переліченими зверненнями до суду
перервався, а тому не є пропущеним,
немає

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Дніпропетровської
обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк
Аваль» - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 15 січня 2014 року в цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: