№ 274/7650/13-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року
м.
Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області в складі:
головуючого - судді Замеги О.В., при
секретарі Павлюк - Жук А.В., розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Бердичівської ради про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з
позовною заявою, в якій просять визнати
за ними в порядку спадкування право
власності на будинок № 52а по вул.
Аширбекова в м. Бердичеві у рівних
частках.

Вимоги мотивують тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, спадкоємцями
якого вони є. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1. Вони прийняли
спадщину, оскільки фактично вступили в
управління та володіння спадковим
майном, про що свідчить свідоцтво про
право на спадщину за законом від 26.03.1998
року, на спадкове майно - грошовий
внесок з належними процентами та
компенсаціями. Але, в зв"язку з
відсутністю на той момент технічного
паспорту на житловий будинок, з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину до Бердичівської
нотаріальної контори вони звернулися
18.10.2013 року після виготовлення
техпаспорту на будинок, однак у
вчиненні нотаріальної дії відмовлено в
зв"язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
будинок.

У судове засідання позивачі не
з"явилися, надали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача в
судове засідання не з"явився, надав
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності та заперечення на позов, з
якого вбачається, що право власності на
будинок не зареєстровано, та він не
зданий в експлуатацію. До того ж не
надано доказів щодо фактичного
управління чи володіння спірним
будинком.

У зв'язку з відсутністю сторін
розгляд справи проводиться відповідно
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивачів
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9).

ОСОБА_1 була дружиною покійного
ОСОБА_4.(а.с.8), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - діти
покійного ОСОБА_4 (а.с.8, 10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно, а саме: грошовий внесок
з належними процентами та
компенсаціями, та житловий будинок
АДРЕСА_1(а.с.16).

Постановами Бердичівської
державної нотаріальної контори від
18.10.2013 року відмовлено позивачам у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
житловий будинок(а.с.17-19).

Згідно договору виконкому
Бердичівської міської ради від 3.09.1981
року ОСОБА_4 було надано право
безстрокового користування на
земельну ділянку та дозвіл на
будівництво по АДРЕСА_1(а.с.20-23).

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Оскільки на нерухоме майно,
не було оформлено право власності, тому
згідно листа Міністерства юстиції
України від 21.02.2005 року №19-32/319 "Щодо
порядку оформлення документів в разі
смерті власника нерухомого майна" таке
право в разі відсутності
правовстановлюючих документів
вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 316 Цивільного Кодексу
України, право власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонено законом,
зокрема і правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що
випливають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

В силу ст. 238 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені закон ом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК україни,
до складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належать спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припиненні внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1278 ЦК
України, частки кожного спадкоємця у
спадщині є рівними, якщо спадкодавець у
заповіті сам не розподілив спадщину
між ними.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1236 ЦК
України, заповідач має право охопити
заповітом права та обов'язки, які йому
належать на момент складення заповіту,
а також ті права та обов'язки, які
можуть йому належати у майбутньому.
Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.
Якщо заповідач розподілив між
спадкоємцями у заповіті лише свої
права, до спадкоємців, яких він
призначив, переходить та частина його
обов'язків, що є пропорційною до
одержаних ними прав. Чинність заповіту
щодо складу спадщини встановлюється на
момент відкриття спадщини.

Згідно статті 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є обєктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 10, 20 постанови
Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008р. « Про судову
практику у справах про спадкування »,
справи про спадкування за законом
мають вирішуватись на основі правил
глави 86 ЦК. Спадкування за законом
здійснюється почергово. За відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття всіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги.

У відповідності до ст. 49
зазначеного Закону володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не
було встановлено судом, арбітражним
судом, третейським судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник
майна може подати позов про визнання
його права власності.

П. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого
правовстановлюючими документами на
підставі яких проводиться Постановою
КМ України від 22.06.2011 року №703,
реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна, є рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та
Закону України «Про державну
реєстрації по справі речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
встановлено, що об'єкти нерухомого
майна підлягають спеціальній
реєстрації відповідним органом.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою факту
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно.

Суд вважає, що позивачі в рівних
частках /кожен по 1/3 / набули право
власності на спірний житловий будинок
відповідно до положень чинного
законодавства, визнання права
власності за ними в порядку
спадкування на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 Житомирської області
не порушить прав інших осіб і не
заборонено законом, а тому позовні
вимоги є обгрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК
України, ст. ст. 116, 120, 125, 126 ЗК України,
ст.ст. 197, 208, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 у рівних частках.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в 10
-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії даного рішення.

Суддя: