Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
та визнання права власності на
спадкове майно за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Ківерцівського
районного суду Волинської області від
11 липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 15 серпня 2014
року,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту спільного проживання зі
спадкодавцем та визнання права
власності на спадкове майно.

Ухвалою Ківерцівського районного суду
Волинської області від

11 липня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 15 серпня 2014 року, позовну
заяву визнано неподаною та повернуто
заявнику.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постановлені в справі
ухвали, справу передати для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд
касаційної інстанції скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанції,
якщо було порушено порядок,
встановлений для його вирішення.

Визнаючи апеляційну скаргою неподаною
та повертаючи її

ОСОБА_7, апеляційний суд виходив із
того, що остання не виконала вимоги
ухвали суду у встановлений судом
строк.

Проте даний висновок не ґрунтується на
процесуальному законі.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Ківерцівського районного суду
Волинської області від 26 червня 2014 року
позовна заява ОСОБА_3 залишена без руху
та надано строк для усунення недоліків,
який не перевищує 5-ти днів з дня
отримання копії ухвали.

Згідно ухвали, заявнику необхідно було
вказати ціну позову щодо вимоги
майнового характеру, зазначити докази,
що підтверджують кожну обставину,
вказати наявність підстави для
звільнення від доказування та додати
документ про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_3
надіслала матеріали, в тому числі
квитанцію про сплату судового збору в
розмірі 243,60 грн

а.с. 42).

Визнаючи позову заяву неподаною та
повертаючи її позивачеві, суд,
визначивши ціну позову, посилався на
те, що позивачем за вимоги майнового
характеру сплачено судовий збір не в
повному розмірі.

Однак, постановляючи ухвалу про
залишення позовної заяви без руху,
місцевий суд обмежився посиланням на
необхідність доплати судового збору,
при цьому не врахував, що у відповідній
ухвалі суду має бути зазначено
правильний порядок сплати та/або
розмір судового збору.

Крім того, суд залишив поза увагою, що у
разі неподання доказів оплати, суд
вправі стягнути належну суму судового
збору за результатами вирішення спору
з урахуванням положень ст. 88 ЦПК
України.

З урахуванням наведеного, постановлені
в справі ухвали не можуть залишатись в
силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1
ст. 342 ЦПК України, підлягають
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ківерцівського районного суду
Волинської області від 11 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 15 серпня

2014 року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Умнова І.М.
Фаловська