Справа № 716/598/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

при секретарі Задорожняк О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Шубранецька сільська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання недійсним договорів купівлі продажу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до відповідачів та Шубранецької сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання недійсним договорів купівлі продажу та визнання права власності. Посилаються на те, що протягом 2001-2005 років вони як пайовики ТзОВ «Надія» отримали в Шубранецькій сільській раді свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Відповідно до протоколу засідання ліквідаційної комісії ТзОВ «Надія» с.Шубранець Заставнівського району від серпня 2005 року, комісією було прийнято рішення про затвердження списку власників майнових паїв та виділення їм в натурі конкретно визначеного майно, відповідно до вартості їх паїв. Зокрема, будівля сіноскладу «літ.А.», загальною площею 930,80кв.м., розташована за адресою: вул. Обїзна, 20 в с.Шубранець Заставнівського району. Вартість майнових паїв ОСОБА_6 становила 2106 грн., що відповідало 117/1000 частки від загальної вартості нерухомого майна (сіноскладу) одержаного в натурі, ОСОБА_7 3657 грн., що відповідало 203/1000 частки.

ТзОВ «Надія» повністю ліквідовано у 2006 році, правонаступники відсутні. Таким чином, оскільки ліквідаційна комісія ТзОВ «Надія» завершила свою роботу і припинила свою діяльність, реалізувати своє право власності на зазначене майно в інший спосіб, окрім як в судовому порядку неможливо. Саме тому, вони звернулися до суду із вказаним позовом.

Також позивач ОСОБА_6 просить встановити факт належності йому дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена ТзОВ «Надія», оскільки є розбіжності в написанні його прізвища.

У звязку з тим, що в 29 серпня 2006 року укладено договори купівлі-продажу майнових паїв між позивачами та ОСОБА_2 також просить визнати ці договори недійсними.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав викладені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 також не визнала позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши думки сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що протягом 2001-2005 р.р.,

пайовики ТзОВ «Надія» отримали у Шубранецькій сільській раді свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Відповідно до протоколу засідання ліквідаційної комісії ТзОВ «Надія» с. Шубранець Заставнівського району від 04 серпня 2005 року (а.с. 11), комісією прийнято рішення про затвердження списку власників майнових паїв та виділення їм як групі власників майнових паїв в натурі конкретне визначене майно, відповідно до вартості їх паїв. Зокрема, будівля сіноскладу літ. «А» (інв.№8), загальною площею 930,80 кв.м.,

розташована за адресою вул. Об'їзна, 20 в с. Шубрацець, Заставнівського району,

виділена в натурі за балансовою вартістю 18000 грн. із зазначенням вартості кожного у структурі цього нерухомого майна. Згідно вказаного протоколу затверджений список власників майнових паїв, які не переоформили свідоцтво про право власності на майновий пай і передано їхнє майно на збереження з правом користування та послідуючого викупу майнових паїв у їх власників відповідачу ОСОБА_2 Згідно заяви останньої майно - сіносклад (інв.№8), вартістю 18000 грн. було передано їй на відповідальне зберігання з правом користування та послідуючим викупом майнових паїв у їх власників.

Згідно акту №303 від 06.08.2005 року ліквідаційною комісією було передано на збереження з правом користування та послідуючим викупом даний сіносклад.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 спільно з свідком ОСОБА_21 скуповувала вказані паї. Дана обставина визнана сторонами, а тому в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. 29.08.2006 року укладено

договір купівлі-продажу майнового паю з ОСОБА_6 та договір купівлі-продажу майнового паю з ОСОБА_7 В даних договорах зазначено, що оплата за даними договорами проводиться до їх підписання сторонами.

Таким чином договори купівлі-продажу були оформлені із позивачами належним чином, а саме в письмовій формі.

Суд вважає безпідставним вимогу представника позивачів щодо визнання даних правочинів недійсними.

Згідно листа Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 N 37-17-2/5492 зазначено, що договір купівлі-продажу майнового паю не потребує

обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін відповідно до статті 54 Закону України "Про нотаріат". Стаття 215 ЦК України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Між позивачами та відповідачем ОСОБА_2 при укладені договорів купівлі-продажу майнових паїв були дотриманні вимоги, які встановленні ст. 203 ЦК України та іншим вимогам закону. Даний правочин не суперечив положенням ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі, правочин був вчинений у формі встановленій законом. Даний вид договору не потребував нотаріального посвідчення. Крім того, правочин який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Між сторонами договору не було домовленості про нотаріальне посвідчення даного правочину.

Посилання представника позивача щодо неможливості підписання договору іншою особою, у звязку із фізичними вадами, не може бути взято до уваги, оскільки вчинення правочину з вищевикладених підстав відповідало чинному законодавству.

Що стосується договору купівлі-продажу майнового паю укладеного між

відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7, то також підстав для визнання даного договору недійсним немає. Представник позивачів не підтвердив

фактичними доказами щодо визнання даного договору недійсним.

З дослідженої в судовому засіданні постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2013 року вбачається, що під час дачі пояснень позивачами, останні вказали, що вчинили всі необхідні дії, які вважали за необхідне вчинити для виконання договору купівлі-продажу. Вони передали майнові сертифікати, натомість отримали оплату в формі сільськогосподарської продукції. Тут же йдеться про те, що вони відчужили паї і не вважали вже їх своїми.

Суд також вважає, що оскільки фактично на момент розгляду справи позивачі не є власниками спірного майно, то і відсутні підстави для встановлення факту належності позивачу ОСОБА_6 дублікату майнового сертифікати, оскільки даний факт не породить для нього жодних наслідків. З огляду на викладене відсутні також підстави для визнання за позивачами права власності на спірне майно у вказаних ними розмірах.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що він спільно з відповідачем ОСОБА_2 вели бізнес. І з метою отримати у власність приміщення сіно складу скуповували майнові паї на нього у пайовиків. Вказав, що він в 2005 році придбав спірні частки у позивачів і передав сертифікати на майнові паї відповідачу ОСОБА_2 на збереження. Вказав, що вважає себе власником вказаних часток. Разом з тим, його пояснення не узгоджуються з обставинами, що були встановлені в ході розгляду справи, а тому не можуть бути взяті до уваги при вирішення справи по суті.

Таким чином, суд вважає, що встановлені обставини справи не дають підстави для задоволення вимог, що передбачені в позовній заяві, оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Шубранецька сільська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання недійсним договорів купівлі продажу та визнання права власності відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: