Справа № 734/1998/13-ц Провадження №
22-ц/795/32/2014 Головуючий у I інстанції
-Іванюк Т. І. Доповідач - Зінченко С.
П.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗІНЧЕНКО
С.П.,суддів:ІВАНЕНКО Л.В., ІШУТКО В.М.при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:Позивача ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на
рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_6, треті особи Остерська державна
нотаріальна контора та Бірківська
сільська рада про визнання заяви про
відмову від прийняття спадщини за
заповітом недійсною та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 30.10.2013 року та ухвалити по справі
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 30.10.2013 року
відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог про визнання відмови
від прийняття спадщини за заповітом
недійсною та визначення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що заява про відмову від спадщини
подана ним до нотаріальної контори у
хворобливому стані, під впливом
тяжкої для нього обставини і на вкрай
невигідних умовах, під натиском
відповідача, оскільки остання може у
будь-який час позбавити їх житла, а
також довіренності на управління
автомобілем. Вважає, що суд не врахував,
що відповідачка скористалась його
безпорадним станом та змусила
відмовитись від спадщини.

Апелянт вважає, що є підстави для
встановлення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки строк пропущений з поважних
причин.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, оскільки рішення суду відповідає
вимогам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог. Суд вказав, що
твердження позивача, що під тиском
ОСОБА_6 він відмовився на її користь від
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_7, спростовуються його заявою
поданною до Остерської районної
державної нотаріальної контори 13.07.2011
року, із змісту якої вбачається, що він
взагалі відмовився від спадщини. Також
суд зазначив, що із наданих позивачем
медичних документів не вбачається, що
за станом здоров'я він не мав
можливості протягом строку
встановленного для прийняття спадщини
відкликати таку заяву.

Такий висновок суду є законним та
обгрунтованим і відповідає
встановленим по справі обставинам.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути зокрема, визнання
правочину недійсним.

Обравши способом захисту визнання
правочину недійсним, позивач
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу недійсності
правочину.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Така дія
повинна бути правомірною, а її
неправомірність є підставою для
визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Згідно з п. 5 ст. 1274 ЦК України відмова
від прийняття спадщини може бути
визнана судом недійсною з підстав,
встановлених ст. ст. 225, 229-231, 233 ЦК
України.

Відповідно до ст. 233 ЦК України, з
підстав якої було заявлено позов,
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним, незалежно
від того, хто був ініціатором такого
правочину.

Відмова від прийняття спадщини за
заповітом є одностороннім правочином,
оскільки для виникнення, припинення
цивільних прав і обов'язків достатньо
волевиявлення однієї сторони.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила.

З огляду на це та за змістом ст. 233 ЦК
України зазначена норма не
застосовується до односторонніх
правочинів. А тому, посилання в
апеляційній скарзі на вчинення
правочину позивачем під впливом
тяжкої для нього обставини і вкрай
невигідних умовах безпідставні.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у
постанові Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" № 9 від 6
листопада 2009 року правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втрати житла, чи
загроза банкрутства та інші обставини,
для усунення або зменшення яких
необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла сестра
позивача-ОСОБА_7(а.с.4). При житті вона
склала заповіт, відповідно до якого
розпорядилася особистим майном на
випадок своєї смерті на користь ОСОБА_4
Спадкове майно знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

06 липня 2011 року подана ОСОБА_4 заява до
Остерської районної державної
нотаріальної контори про відмову від
отримання вказаної спадщини. Заява
зареєстрована 13.07.2011 року в реєстрі за
№1418. Із змісту заяви вбачається, що
позивач відмовляється від отримання
спадщини, при цьому зазначає, що при
складанні заяви про відмову від
спадщини він усвідомлює значення своїх
дій та має можливість керувати ними,
розуміючи обставини, які мають для
нього істотне значення, до нього не
застосовується фізична сили чи
психічний тиск з боку інших осіб. А
також вказує, що наслідки щодо відмови
від прийняття спадщини нотаріусом йому
роз'яснені (а.с.52).

Крім цього, факт відмови позивача від
прийняття спадщини вбачається із
змісту пред'явленого ним позову до суду
першої інстанції (а.с.1-2), а також не
заперечував вказану обставину ОСОБА_4 в
судових інстанціях.

Заява ОСОБА_6 про прийяття спадщини за
законом після померлої тітки - ОСОБА_7,
подана 06 липня 2011 року до Остерської
районної державної нотаріальної
контори та зареєстрована державним
нотаріусом 13.07.2011 року за №1391(а.с.52).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів того, що на час складання заяви
про відмову від спадщини позивач діяв
під впливом тяжкої для нього обставини
і на вкрай невигідних умовах суду не
надано.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для визнання
відмови від права на спадщину
недійсною на підставі ст. 233 ЦК України
та обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги, що суд
першої інстанції мав застосувати для
вирішення цього положення ст.. 233 ЦК
України та визнати цей правочин
недійсним з підстав вчинення його під
впливом тяжкої обставини і на вкрай
невигідних умовах, апеляційний суд не
може прийняти до уваги, оскільки після
відмови від прийняття спадщини ОСОБА_4,
дану спадщину міг прийняти будь-хто із
спадкоємців за законом в порядку
черговості спадкування.

Крім того, відмова від прийняття
спадщини за заповітом є одностороннім
правочином, оскільки для виникнення,
припинення цивільних прав і обов'язків
достатньо волевиявлення однієї
сторони. Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила.

Доводи апелянта, що суд безпідставно
відмовив в задоволенні його позовних
вимог про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,
апеляційний суд не приймає до уваги,
оскільки відповідно до ч.5 ст.1273 ЦК
України відмова від прийняття спадщини
є безумовною і беззастережною. Також,
позивачем не надано доказів, згідно з
якими є поважні причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця в прийнятті
спадщини.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість ухвалення
судового рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: