Провадження по справі № 2-з/752/46/14
У Х В А Л А

26.11.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені та в
інтересах ОСОБА_2 про забезпечення
позову,

встановив:

06.11.2014 року до провадження судді
передано позовну заяву ОСОБА_1 від
імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання правочину недійсним, визнання
права власності.

Звертаючись в суд з позовом про
визнання правочину недійсним, визнання
права власності, представник позивача
подала клопотання про його
забезпечення.

Заявник або ж його представник у судове
засідання не викликалися.

За правилами ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Питання щодо забезпечення позову може
вирішуватися судом на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду. У заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено причини,
у зв»язку з якими потрібно забезпечити
позов, обґрунтування виду забезпечення
позову, який належить застосувати.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути спів мірними із заявленими
вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в
постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто
увагу на те, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати дані про особу відповідача, а
також відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам.

Як видно зі змісту позовної заяви між
позивачем та відповідачем існує спір
щодо дійсності правочину та визнання
права власності.

Звертаючись з заявою про забезпечення
позову, ОСОБА_1 від імені та в інтересах
ОСОБА_2 просить його забезпечити
накладенням арешту на автомобіль,
заборонити будь-яким особам його
відчужувати.

Крім того в додатку до позовної заяви
міститься довідка Головного
управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС України у м. Києві, за
даними якої на підставі постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 31.01.2013 року № 2а-16284/12/2670 щодо
зобов"язання УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві скасовано реєстрацію автомобіля
марки MERCEDES-BENZ ML 63, 2007 р.в., кузов №
НОМЕР_1, проведену 23.11.2011 на ім.»я ОСОБА_3
проведено анулювання реєстрації
автомобіля MERCEDES-BENZ ML 63, 2007 р.в., кузов №
НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2.

В обґрунтування зазначених видів
забезпечення позову представник
позивача посилалася на те, що на час
звернення в суд з позовом скасовано
реєстрацію вищезазначеного автомобіля
за відповідачем та третіми особами, та
як результат автомобіль зареєстровано
за позивачем, але до сих пір позивачеві
не відомо фактичне місцезнаходження
автомобіля.

Наразі за встановлених судом обставин,
що транспортний засіб з приводу якого
заявлено спір, зареєстрований за
позивачем, однак їй не відомо його
місцезнаходження, то зазначений
заявником спосіб забезпечення позову -
накладення арешту та заборона
будь-яким особам його відчужувати, не є
таким, що створить умови для виконання
судового рішення ухваленого за
заявленими позовними вимогами.

Відтак, заявлені вимоги ОСОБА_1 від
імені та в інтересах ОСОБА_2 про
забезпечення заявленого нею до ОСОБА_3,
треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання правочину
недійсним, визнання права власності, у
виді накладення арешту на транспортний
засіб та заборону будь-яким особам його
відчужувати, задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах
ОСОБА_2 про забезпечення заявленого
нею до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
правочину недійсним, визнання права
власності задоволенню не підлягають -
залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна
скарга на ухвалу може бути подана
протягом п»яти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя

К.Г. Плахотнюк