АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника відповідача -
ОСОБА_7,

представника позивача - ОсадчогоА.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2010 року у
справі за позовом Закритого
акціонерного товариства
«Просто-Страхування» до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ
«Укрмед» про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/1212/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Малинников О.Ф.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ЗАТ «Просто-Страхування»
звернувся з позовом про відшкодування
шкоди, який мотивує тим, що 20.05.2007 року з
вини відповідача ОСОБА_3 сталась ДТП,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль «Фольксваген. Пассат» д/н
НОМЕР_1, який належить ТОВ «Укрмед» та
який був застрахований за договором
від 13.02.2006 року страхування майнових
інтересів власника автотранспорту.

Згідно з Розрахунком № 4049 на підставі
акту товарознавчого дослідження від 21
липня 2007 року вартість матеріального
збитку становила 27 964,92 грн., а
відповідно до документів щодо ремонту
автомобіля 42 328,99 грн.

Страхувальнику позивачем виплачено за
платіжним дорученням № 10165 від 25 липня
2007 року 42 431, 90 грн. Зазначену суму та
судові витрати позивач просив стягнути
з відповідача.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 листопада
2010 року позов Закритого акціонерного
товариства «Просто-Страхування» до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ТОВ «Укрмед» про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу
задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на
користь Закритого акціонерного
товариства «Просто-Страхування»
страхове відшкодування в сумі 42 431,90
грн., витрати по сплаті державного мита
в сумі 424,32, витрати по сплаті за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2013 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення у цивільній справі за позовом
Закритого акціонерного товариства
«Просто- Страхування» до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрмед» про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, залишено без
задоволення.

Дотримавшись порядку оскарження
заочного рішення, ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що
неповідомлення відповідача у
встановленому законом порядку про
розгляд справи позбавило його
передбачених ч. 1 ст. 27 ЦПК України прав,
надати суду свої пояснення та докази,
які мають істотне значення для
вирішення справи.

Також апелянт не погоджується з
розміром призначеного до стягнення
судового збору за подання заяви про
перегляд заочного рішення та вважає
його більшим, ніж передбачено
відповідним законом.

Крім того, апелянт вказує, що судом не
було враховано наявність у відповідача
ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП
страхового полісу КАСКО, укладеного в
2008році між відповідачем та Страховою
компанією «Вексель», таким чином не
було враховано можливість отримання
позивачем відшкодування до часу
звернення до суду, проте судом не було
з'ясовано, чи отримував позивач
страхове відшкодування від СК
«Вексель» та з урахуванням припинення
діяльності СК «Вексель» в 2010р.
внаслідок ліквідації, чи звертався
позивач, згідно до вимог Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
до ліквідатора з вимогою про отримання
страхового відшкодування за проміжок
часу (два роки) між подією ДТП та
моментом звернення позивача до суду.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити з
підстав, викладених у скарзі.

Представник позивача заперечував
проти апеляційної скарги за її
необґрунтованістю.

Інші учасники в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
тому в силу ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія
суддів вважає за можливе розглядати
справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., вислухавши пояснення сторін,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовну заяву ЗАТ
«Просто-Страхування», суд першої
інстанції виходив з правильно
встановлених обставин та дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Так, 20.05.2007 року з вини відповідача,
сталась ДТП, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль «Фольксваген
Пассат» д/н НОМЕР_1, власником якого є
ТОВ «Укрмед», яким автомобіль був
застрахований за договором від 13.02.2006
року страхування майнових інтересів
власника автотранспорту .

Відповідно до Постанови
Святошинського районного суду м. Києва
від 05 червня 2007 року,
дорожньо-транспортна пригода сталась в
результаті порушення правил
дорожнього руху ОСОБА_3

У результаті даної пригоди був
пошкоджений автомобіль
страхувальника, відповідно до акту №
1289/4049 автоварознавчого дослідження від
21 липня 2007 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Volkswagen Passat», реєстраційний номер
НОМЕР_1 становить -27 964,92 грн., а
відповідно документів по ремонту - 42
328,99 грн. 17 липня 2007 року ЗАТ
«Просто-страхування» складено
Розрахунок № 4049 страхового
відшкодування, що належить до виплати
страхувальнику, за яким страхове
відшкодування складає 42 431,90 гривень.
Збиток розраховано згідно з Правилами,
договором № АТК 105494 страхування
транспортних засобів від 13 лютого 2007
року.

Зазначена вище подія була визнана
страховою, про що 23 липня 2007 року було
складено Страховий акт № 5492/АТ.
Відповідно до платіжного доручення №
10165 від 25 липня 2007 року ЗАТ
«Просто-страхування» виплатила
страхувальнику страхове відшкодування
в розмірі 42 431,90 грн.

Таким чином, фактичні витрати
страхової компанії, пов'язані з цим
страховим випадком складають 42 431,90 грн.

Встановивши зазначені обставини суд
першої інстанції правильно застосував
положення ст. 27 Закону України «Про
страхування», за якими до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток та
задовольнив позовні вимоги ЗАТ
«Просто-Страхування» в повному обсязі.

Посилання апелянта на наявний на
момент ДТП страховий поліс КАСКО
укладений в 2008 році між відповідачем та
Страховою компанією «Вексель»,
колегія суддів не вважає
обґрунтованим, оскільки зазначена
дорожньо-транспортна пригода сталась
20.05.2007 року, тому такий поліс, укладений
у 2008 році не є підставою для
відшкодування матеріальної шкоди за
вказаною ДТП, крім того, апелянтом не
надано жодного доказу на підтвердження
укладення між відповідачем та
Страховою компанією «Вексель» полісу
КАСКО.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони.

Також, не є підставою для скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду першої інстанції посилання
апелянта на неповідомлення його у
встановленому законом порядку про
розгляд справи, що позбавило його
передбачених ч. 1 ст. 27 ЦПК України прав,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що суд вжив всіх можливих
заходів для повідомлення відповідача
про час та місце розгляду справи, що
також досліджувалось при розгляді
заяви відповідача про перегляд даного
заочного рішення, за розгляд якої судом
першої інстанції призначено суму
судового збору у розмірі, що відповідає
підпункту 7 пункту 1 частини 2 стаття 4
Закону України «Про судовий збір».

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в повному обсязі дослідив,
проаналізував та дав належну оцінку,
поданим сторонами доказам, що мають
значення в конкретній справі, доводять
існування відповідних юридичних
обставин, застосував норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
та дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову ЗАТ
«Просто-страхування».

Інші доводи апеляційної скарги
законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального та
процесуального права, правові підстави
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2010 року
відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 25 листопада
2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: