АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/52/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Федорової Н.О.,

суддів - Пастощука М.М., Купельського
А.В.,

при секретарі - Гриньовій А.М.,

з участю:
представників позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника
відповідача - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Лісогринівецької сільської
ради Хмельницького району про
встановлення земельного сервітуту.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та дослідивши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до
Лісогринівецької сільської ради про
встановлення сервітуту для
прокладення трубопроводу. В
обґрунтування позову ОСОБА_4
посилається на те, що вона постійно
проживає в АДРЕСА_1 у будинку, який
належить її доньці ОСОБА_5 Даний
будинок немає централізованої системи
водовідведення. Вказане викликає
незручності у його використанні та
додаткові витрати. Тому, вона, за
власний рахунок, вирішила підключитись
до центральної системи водовідведення.
Для цього замовила Робочий проект.
Даний проект (зовнішньої мережі
водовідведення) протягом 2010-2013 років
погодила із всіма організаціями.
Відповідно до Робочого проекту 146
метрів трубопроводу має пройти по
землям Лісогринівецької сільської
ради. А тому, відповідач повинен також
його погодити. Окрім того, зазначила, що
між ними повинен бути укладений
договір земельного сервітуту для
прокладання 146 метрів трубопроводу.
Однак, сільський голова незаконно
зволікає із вирішенням цих питань.

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції - Сарбей
О.Ф. Провадження №
22-ц/792/2601/13

Доповідач -Федорова Н.О.
Категорія № 10

А тому, просила суд встановити
постійний, безоплатний земельний
сервітут на землях Лісогринівецької
сільської ради Хмельницького району
для прокладання та експлуатації 146
метрів трубопроводу згідно Робочого
проекту зовнішньої мережі
водовідведення житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2013 року в позові відмовлено.

Непогоджуючись з таким рішенням ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Вважає це рішення незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, оскільки вони не
з'ясовані в повній мірі. Зокрема: судом
не було враховано того, що відповідно
до Державного акту на право власності
на земельну ділянку, виданого 28 серпня
2008 року, вона є власником земельної
ділянки, розташованої в с.Лісові
Гринівці Хмельницького району. Однак,
дана обставина судом не
досліджувалась. Також, судом не взяті
до уваги пояснення представника
відповідача про те, що 146 метрів
трубопроводу повинно проходити саме по
землям Лісогринівецької сільської
ради, а саме: по вул. Васильківській між
будинками, які належать громадянам на
праві власності. Вказує, що суду першої
інстанції було надано достатньо
доказів, які підтверджують, що в інший
спосіб неможливо задовольнити свої
потреби ніж встановлення сервітуту,
однак, вони не були оцінені належним
чином. Вважає, що рішення сесії від
14.08.2013 року № 12 про заборону
будівництва напірної каналізації за
зобов'язання сільського голови не
погоджувати Робочий проект є
неналежним доказом у справі, оскільки
проект стосується лише зовнішньої
мережі водовідведення. Окрім того, на
даний час на розгляді у Хмельницькому
міськрайсуді є невирішений спір про
зобов'язання сільського голови
погодити Робочий проект.

У судовому засіданні апеляційного суду
представники позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
підтримали апеляційну скаргу з
мотивів, зазначених у ній.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Представник відповідача
Лісогринівецької сільської ради
ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив
проти апеляційної скарги та пояснив
наступне. Згідно з планом розвитку і
будівництва комунального господарства
Лісогринівецької сільської ради
мікрорайон «Дехтярка-1» (в тому числі
вулиця Васильківська) та «Дехтярка-2»
включені в план будівництва
каналізаційної мережі, що буде
прокладатись від мікрорайону
«Молодіжний» (Лісогринівецька
сільська рада) до мікрорайону Озерна
(м.Хмельницький). Рішенням
Лісогринівецької сільської ради від 20
лютого 2013 року виділено земельну
ділянку під будівництво насосної
каналізаційної станції та обрано трасу
проходження каналізаційної мережі
загального користування для
вищевказаних мікрорайонів. А тому, у
випадку прокладення позивачами
напірної каналізації до свого будинку,
жителі вул. Васильківської втратять
можливість під'єднатись до
централізованої системи
каналізаційної мережі, яка
проектується.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Давши належну оцінку доказам у справі,
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 26.05.2004 року ОСОБА_8 є
власником будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Даний будинок не підключений до
центральної системи водовідведення. З
метою його підключення, позивачі
виготовили Робочий проект прокладення
зовнішньої мережі водовідведення
житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно
даного проекту 146 м. трубопроводу має
бути прокладено по землях відповідача.
А тому, просили його погодити та
встановити постійний, безоплатний
земельний сервітут.

Рішенням сесії Лісогринівецької
сільської ради від 14.08.2013 року за № 12
на підставі негативних висновків
засідання постійної депутатської
комісії з питань роботи підприємств,
організацій, комунальної власності,
благоустрою сіл, будівництва,
експлуатації доріг, промисловості,
енергетики, зв'язку, транспорту,
торгівлі, сервісного обслуговування
населення, розвитку середнього та
малого бізнесу, та постійної
депутатської комісії з питань
агропромислового комплексу,
соціального розвитку села, земельної
реформи, раціонального використання
земельного, лісового, водного фондів,
корисних копалин, екологічної безпеки,
які розглядали поданий ОСОБА_4 Робочий
проект зовнішньої мережі
водовідведення житлового будинку,
заборонено будівництво напірної
каналізації житлового будинку по
АДРЕСА_1 та зобов'язано сільського
голову не погоджувати зазначений вище
Робочий проект.

Земельний сервітут регулюється
спеціальними правилами ст. ст. 98 - 102
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України). Положення Цивільного кодексу
України можуть поширюватися на
відносини щодо земельного сервітуту
лише в тих випадках, коли вони не
врегульовані нормами земельного
законодавства.

У відповідності зі ст. 98 ЗК України,
право земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.

За змістом ч. 2 ст. 100 ЗК України,
земельний сервітут встановлюється між
власниками сусідніх земельних ділянок
на підставі договору або за рішенням
суду. Якщо власники (користувачі)
сусідніх ділянок не дійшли згоди щодо
встановлення земельного сервітуту, то
в такому випадку власник (користувач)
повинен звернутися до суду з заявою про
встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

У разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Таким чином, закон вимагає від
позивачів надання суду доказів того, що
обслуговування його домоволодіння
неможливо без обтяження сервітутом
чужої земельної ділянки.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивачами, у порушення вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України, не надано доказів того, що
вони не взмозі задовольнити свої
потреби в інший спосіб, а ніж
встановлення сервітуту на землях
Лісогринівецької сільської ради для
прокладання та експлуатації 146 метрів
трубопроводу, а отже, що обслуговування
їх домоволодіння неможливе без
обтяження сервітутом чужої земельної
ділянки. Натомість, копія Робочого
плану, долученого до матеріалів справи
(а.с.6), на який посилаються позивачі в
апеляційній скарзі та в обґрунтування
позову, не може слугувати достатнім та
беззаперечним доказом неможливості
задовольнити свої потреби по отриманню
послуг з водовідведення в інший спосіб,
ніж встановлення сервітуту з
відповідачем. Інших об'єктивних
доказів (висновків експертів, фахівців,
спеціалістів тощо) суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
суді першої інстанції не був
досліджений Державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи, апеляційний суд
відхиляє, оскільки вказане не
потягнуло за собою винесення
незаконного рішення по суті.

Доводи апеляційної скарги не можна
визнати переконливими, оскільки вони
не містять доказів, які б простували
висновки суду першої інстанції та
впливали на законність судового
рішення.

Судом першої інстанції дотримані
вимоги процесуального закону,
всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані
обставини справи та надана їм належна
оцінка, тому підстав для скасування
його рішення в межах доводів
апеляційної скарги та заявленого
позову не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова