Справа № 163/2941/14-ц
Провадження № 2/163/406/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який
зареєстрований Куснищанською
сільською радою Любомльського району
Волинської області 01.02.2011 року, про що
зроблено актовий запис за №1. Від шлюбу
у сторін народилось двоє дітей: син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування заявлених
вимог позивач вказує, що причиною
розлучення з відповідачем є те, що між
ними не досягнуто взаєморозуміння, їх
особисті погляди на життя, інтереси,
характери є несумісними. Відповідач
проявляє неповагу до сім'ї, ухиляється
від виконання сімейних обов'язків,
зневажає позивача, як матір його дітей,
внаслідок чого їх подружні відносини
фактично припинились з листопада 2013
року. За викладених обставин вважає, що
збереження шлюбу з ОСОБА_2 суперечитиме
інтересам сім'ї та унеможливлює
примирення з ним, тому, укладений з
останнім, шлюб, просила розірвати.

В судове засідання сторони не
з'явились, однак в канцелярію суду
подали заяви про розгляд справи у їх
відсутності. При цьому, у своїх заявах:
позивач позов підтримала та просила
його задовольнити, відповідач проти
розірвання шлюбу не заперечив.

За викладених обставин розгляд справи
здійснювався за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позов підставний і підлягає
задоволенню.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого 01 лютого 2011 року
Куснищанською сільською радою
Любомльського району Волинської
області, встановлено, що сторони уклали
шлюб 01 лютого 2011 року, про що в книзі
реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за №1 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двоє дітей:
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
копіями свідоцтв про народження серії
НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 виданими
Куснищанською сільською радою
Любомльського району Волинської
області 14.06.2011 року та 13.09.2013 року,
відповідно (а.с.9, 10).

Частиною 1 статті 110 СК України
передбачено, що позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 55 СК
України, дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України,
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканість і може мати
наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та
позицію позивача щодо неможливості
збереження сімейних стосунків, з чим
також погодився відповідач, суд вважає,
що викладені позивачем доводи
відповідають фактичним обставинам
справи при яких в даному випадку
збереження сім'ї буде нічим іншим, як
примушуванням сторін до збереження
шлюбних відносин.

Таким чином, суд повно, всесторонньо та
об'єктивно дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам позивача та неповнолітніх
дітей, а тому шлюб слід розірвати.

Таким, що не суперечить закону, суд
вважає прохання позивача про залишення
їй прізвища «ОСОБА_1».

Згідно із ст.88 ЦПК України судові
витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174,
ст.ст.209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112
Сімейного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженцем с.Куснища Любомльського
району Волинської області, та ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою м.Луцьк
Волинської області, зареєстрований 01
лютого 2011 року Куснищанською сільською
радою Любомльського району Волинської
області, актовий запис № 1, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивача залишити «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які беруть участь у справі, але не були
присутні під час проголошення рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча: суддя

А.Л.Гайдук