АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/58/14
інстанції - Чайка І.В.
Справа № 2-641/339/2013
Категорія - відшкодування шкоди
15 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого судді -
суддів колегії -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
липня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, АДРЕСА_2, третя особа
-Харківська муніципальна страхова
компанія про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої злочином,-
У вересні 2012 року ОСОБА_5
звернувся до Комінтернівського
районного суду міста Харкова з позовом,
в якому, з урахуванням подальших
уточнень, просив стягнути солідарно з
відповідачів у відшкодування
заподіяної йому матеріальної шкоди,
спричиненої ДТП 142598,58 грн., спричинену
витрати на правову допомогу в сумі 5000
Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 29 липня 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у
відшкодування матеріальної шкоди - 84
440,47 грн., Стягнуто з АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди
- 5000 грн. У дохід держави з відповідачів
стягнуто судовій збір : з ОСОБА_5 - 844, 40
грн., з АДРЕСА_2- 114,70 грн.

В іншій частині позов залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить змінити рішення, а саме
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7
до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної
шкоди спричиненої ДТП на суму 84 440,47 коп.

В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що судом
неповно з'ясовані обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Зазначає, що при ухвалені рішення
по суті позову, не враховані докази, які
були досліджені в суді першої
інстанції, а саме, що ОСОБА_7, під час
керування автомобілем «Фольксваген»
не впорався з керуванням, порушив
вимоги п. 12.3 ПДР України, що призвело до
аварії та стало причиною пошкодження
майна позивача.

Вказує, судом безпідставно
відмовлено в задоволенні клопотання
про виклик в судове засідання очевидця
ДТП та експерта - автотехніка.

Наголошує, що втомобіль БАЗ д.н.
НОМЕР_1 використовувався в
підприємницькій діяльності суб'єкта
господарювання ОСОБА_4, а не фізичної
особи. Підприємницька діяльність
припинена в установленому законом
порядку, як фізична особа він не мав
трудових відносин з АДРЕСА_2, тому не
може нести відповідальність на
підставі ст. 1172 ЦК України як
роботодавець працівника, що заподіяв
шкоду. Посилання суду на ст.52 ЦК України
вважає безпідставним, оскільки вказана
норма права визначає обсяг
відповідальності, а не підситави її
виникнення.

Позивач та його представник, а
також представник відповідача АДРЕСА_2
проти апеляційної скарги ОСОБА_4
заперечували.

Рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_5 до АДРЕСА_2 та в частині відмови
у задоволенні вимог ОСОБА_5 не
оскаржено і апеляційним судом в цій
частині не переглядається

Заслухавши доповідь судді;
пояснення осіб, що беруть участь у
справі; перевіривши законність і
обґрунтованість рішення відповідно до
ч.1 ст.303 ЦПК України: в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова

колегія доходить висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_5
в частині відшкодування матеріальної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідальність за завдану
йому матеріальну шкоду має нести
відповідач ОСОБА_4 як власник джерела
підвищеної небезпеки, за умови, що ДТП
сталася з вини АДРЕСА_2, який на час ДТП
перебував у трудових відносинах з
ОСОБА_4, а вина у настанні ДТП ОСОБА_5 не
встановлена.

Проти погодитись у повній мірі з
вказаними висновками суду першої
інстанції неможливо, оскільки вони
суперечать фактичним обставинам
справи.

Судовим розглядом встановлено,
що 19 червня 2010 року близько 8-00 год. на
перехресті доріг по вул. 50-річчя СРСР
та вул. Г.Сталінграду в місті Харкові
водій автомобіля «Фольксваген
Транспортер» держномер НОМЕР_5 ОСОБА_5
та водій автомобіля БАЗ -22154 держномер
НОМЕР_6 АДРЕСА_2, порушили Правила
дорожнього руху , що стало причиною
зіткнення транспортних засобів і
заподіяння механічних пошкоджень
транспортним засобам і тілесних
ушкоджень ОСОБА_5

Постановою Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 31
серпня 2011 року кримінальна справа
відносно АДРЕСА_2 за звинуваченням
його у скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.286 КК України закрита зі
звільненням від кримінальної
відповідальності на підставі п."в" ст.1,
ст.6 Закону України від 08.07.2011 року " Про
амністію".

Згідно висновку судової
авто-технічної експертизи №873 від
20.12.2010 року , яка міститься в матеріалах
кримінальної справи за звинуваченням
АДРЕСА_2, дослідженої судом першої
інстанції, причиною ДТП стало
невиконання водіями АДРЕСА_2 і ОСОБА_5
Правил дорожнього руху: АДРЕСА_2 - п.п.10.1
і 16.6, ОСОБА_5 - п.12.3.

В цій же кримінальній справі на
а.136 міститься постанова старшого
слідчого відділу розслідування ДТП СВ
ГУМВСУ в Харківській області від 22.12.2010
року про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно водія
ОСОБА_5 з підстав, передбачених п.2 ст.6
КПК України.

Згідно мотивувальної частини
вказаної постанови , в діях водія
ОСОБА_5 маються порушення п.12.3 ПДР
України, які знаходяться у причинному
зв»язку з ДТП 19.06.2010 року, проте ознаки
злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК
України в його діях відсутні.

Між тим, відсутність в діях учасника
ДТП ознак злочину не є тотожнім зі
встановленням його невинуватості у
скоєнні ДТП і суд під час вирішення
спору мав встановлювати обставини
справи з урахуванням того, що зазначені
у висновку судової авто-технічної
експертизи №873 від 20.12.2010 року та у
постанові старшого слідчого відділу
розслідування ДТП СВ ГУМВСУ в
Харківській області від 22.12.2010 року
висновки, щодо невідповідності дій
ОСОБА_5 в умовах ДТП 19.06.2010 року п.12.3 ПДР
України, які знаходяться у причинному
зв»язку з настанням ДТП, ним не
оскаржені і під час розгляду справи за
його позовом ці обставини також не були
спростовані належними та допустимими
доказами.

За таких обставин та у
відповідності з вимогами закону і
роз»ясненнями, що містяться в п.3
постанови пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» ( з подальшими змінами),суд мав
виходити з того, що ДТП 19.06.2010 року
сталася з обопільної вини водіїв
ОСОБА_5 і АДРЕСА_2, встановити ступень
відповідності кожного з них і у
залежності від цього вирішити спір.

Враховуючи обставини справи,
допущені у тому числі позивачем,
порушення ПДР України, судова колегія
доходить висновку, що ступень
відповідності водїїв ОСОБА_5 та АДРЕСА_2
у настанні ДТП 19.06.2010 року складає:
ОСОБА_5 - 20%, АДРЕСА_2 - 80%.

Запереченням представника
відповідача ОСОБА_4 в суді першої
інстанції проти позову з тих підстав,
що на час його пред»явлення ОСОБА_4 не є
підприємцем і як фізична особа, з якою
АДРЕСА_2 у трудових відносинах не
перебуває, не має нести
відповідальності за зобов»язаннями
ФОП ОСОБА_4 судом першої інстанції
надана належна оцінка з наведенням в
рішенні мотивів відхилення цих
заперечень, з якими

судова колегія погоджується і з тих
самих підстав вважає аналогічні
запереченням доводи апеляційної
скарги безпілдставними, тобто такими,
що висновків суду в цій частині не
спростовують.

Доводів на спростовування
висновків судової авто - товарознавчої
експертизи щодо розміру матеріальної
шкоди, спричиненої власнику
автомобілю«Фольксваген Транспортер»
держномер НОМЕР_5 в сумі 107 949.24 грн.
апеляційна скарга не містить.

При визначенні розміру стягнення
на користь позивача з відповідача
ОСОБА_4 спричиненої матеріальної шкоди
судом першої інстанції правильно
врахована сума сплаченого йому
страхового відшкодування страховиком
вказаного відповідача в розмірі 24990,00
грн., проте при цьому безпідставно
стягнуті витрати на лікування в сумі
1481.23 грн.

Як зазначено в рішенні суду і не
заперечується позивачем та його
представником відповідачем АДРЕСА_2 у
добровільному порядку сплачено ОСОБА_5
2703,34 грн. При цьому позивач та
представник відповідача АДРЕСА_2
стверджують, що вказані кошти були
сплачені на відшкодуванні витрат
позивача на лікування. Оскільки
документально підтверджені витрати
позивача на лікування не перевищують
вказану суму, вимоги ОСОБА_5 про
відшкодування витрат на лікування
задоволенню не підлягають.

Наведені обставини свідчать про
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи при вирішенні
позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, що
відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставами для зміни рішення
суду першої інстанції в цій частині і
ухвалення нового рішення про
частковове задоволення цих вимог.

Виходячи зі встановленого
судовою колегією ступеню
відповідальності водіїв ОСОБА_5 і
АДРЕСА_2. у настанні ДТП , встановленого
експертизою розміру спричиненої
позивачу матеріальної шкоди та
виплати, здійсненої йому страховиком
відповідача ОСОБА_4, стягненню
підлягає 61369,39 грн. ( 107949,24 грн. - 21589,85(20%)
- 24990,00)

З урахуванням того, що позивача
звільнено від сплати судового збору, у
відповідності до вимог ч.ч.1,3 ст.88 ЦУПК
України він підлягає стягненню з
відповідача у дохід держави в розмірі,
пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307,
п.п.1,3 ч.1 ст.309,ст.ст.313,314,316,317,319, 324 ЦПК
України судова колегія , -

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 29
липня 2013 року в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та в
частині розподілу судових витрат
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає по АДРЕСА_1, паспорт
сер.НОМЕР_7, виданий Київським РВ ХМУ
УМВС України в Харківській області
24.02.1997 року, ІПН НОМЕР_3 на користь
ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає по
АДРЕСА_2, паспорт сер. НОМЕР_8 виданий
Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в
Харківській області 07.06.2001 року, ІПН
НОМЕР_4 61369( шістдесят одну тисячу
триста шістдесят дев»ять) грн. 39 коп.,
матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, а
у дохід держави 613(шістсот тринадцять)
грн. 69 коп. судового збору.

В іншій частині вказане рішення
суду першої інстанції апеляційним
судом не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -