інстанції: Пахолюк А.М. Провадження №
22-ц/773/25/14 Категорія: 46 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з спадкодавцем, визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та визнання права власності на майно за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 5 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 5 листопада 2013
року позов задоволено частково.

Постановлено встановити факт
спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, як жінки та
чоловіка однією сім'єю без шлюбу в
період з 31 жовтня 2001 року по 17 лютого
2013 року.

Визнати холодильник «ZANUSSI» вартістю 1500
грн., електроплиту «Siemens» вартістю 1750
грн., телевізор «TV-JVS2100QE» вартістю 1360
грн., ноутбук «Asus» вартістю 2999,90 грн.,
порохотяг «ARIETE» вартістю 500 грн.
об'єктом спільної сумісної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? частину зазначеного
майна.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 суму
в розмірі 114,70 грн. сплаченого судового
збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що дане рішення є
незаконним та необґрунтованим, просить
скасувати вищезазначене рішення та
постановити нове, яким відмовити
ОСОБА_2 в позовних вимогах за
безпідставністю.

Позивач ОСОБА_2 подала письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначила, що оскаржуване
рішення винесене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
є законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні відповідач
підтримав подану апеляційну скаргу з
підстав у ній зазначених.

Позивач та її представник, кожен
окремо, заперечили апеляційну скаргу,
вважають її безпідставною.

Заслухавши доводи відповідача,
заперечення позивача та її
представника, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали
однією сім'єю без шлюбу з 31 жовтня 2001
року по 17 лютого 2013 року, були пов'язані
спільним побутом та вели спільне
господарство, а отже майно придбане за
час їх спільного проживання є об'єктом
спільної сумісної власності, у зв'язку
з чим після смерті ОСОБА_1 ОСОБА_2
належить ? частина спірного майна.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи і нормам
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який
було розірвано 16 квітня 1993 року (а.с. 65).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

З 1996 року ОСОБА_1 і по день своєї смерті
проживав у гуртожитку по АДРЕСА_1,
балансоутримувачем якого є ОБМУ
«Репер» (а.с. 8-12).

З 23 грудня 2003 року за тією ж самою
адресою була зареєстрована позивач
ОСОБА_2 (а.с. 13-17).

Як пояснила суду позивач, вона з 31
жовтня 2001 року почала разом проживати
однією сім'єю з ОСОБА_1 до дня його
смерті, вела з ним спільне
господарство, проте офіційно вони не
зареєстрували шлюб.

Показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 допитаними в суді першої
інстанції підтверджується спільне
проживання позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
період з 2001 по 2013 роки і ведення ними
спільного господарства. Свідки ОСОБА_6
та ОСОБА_7 підтвердили, що під час
спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1
ними було придбано побутову техніку, а
саме: холодильник «ZANUSSI» вартістю 1500
грн., електроплиту «Siemens» вартістю 1750
грн., телевізор «TV-JVS2100QE» вартістю 1360
грн., ноутбук «Asus» вартістю 2999,90 грн.,
порохотяг «ARIETE» вартістю 500 грн.,
квитанції про придбання даної техніки
знаходяться у позивача. Свідок ОСОБА_9
зазначив, що під час його перебування
на посаді директора ОБМУ «Репер» до
нього звернувся ОСОБА_1 з проханням
зареєструвати ОСОБА_2 як свою дружину
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається. що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту
чергу на спадкування за законом мають
особи, які проживали із спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 2/2013
вбачається, що відповідач 28 лютого 2013
року звернувся до приватного нотаріуса
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_10 із
заявою про прийняття спадщини, як
спадкоємець першої черги за законом. 11
листопада 2013 року ОСОБА_4 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на нерухоме майно, а саме
земельну ділянку площею 0,0600 га, яка
розташована за адресою: Волинська
область, Ківерцівський район,
Борохівська сільська рада.

Оскільки судом правильно встановлено
факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 31
жовтня 2001 року по 17 лютого 2013 року
доводи відповідача у апеляційній
скарзі про те, що ОСОБА_2 та його батько
не проживали однією сім'єю, а позивач
лише винаймала помешкання в гуртожитку
ОБМУ «Репер», правильність висновків
суду не спростовують, оскільки факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 підтверджується показаннями
свідків, допитаних у судовому
засіданні та реєстрацією позивача з 23
грудня 2003 року в одній кімнаті у
гуртожитку з ОСОБА_1

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав спірне майно об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
оскільки воно було придбане за час їх
спільного проживання та після набрання
чинності Сімейним кодексом України
(а.с. 23-26).

Отже, з огляду на встановлені судом
першої інстанції обставини, що
перевірені в апеляційному суді, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, не заслуговують на
увагу та не є підставою для скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 5 листопада 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді