Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3532/14-ц
Провадження № 4-с/553/19/2015
У Х В А Л А

Іменем України

21.05.2014м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі Шпак Н.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1, яка подана в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3, зобовязання скасувати арешт коштів боржника,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1, яка подана в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3, скасування арешту коштів боржника. У скарзі зазначалось, що на виконанні в Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ перебуває виконавче провадження № 45826338 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргі в сумі 2343 грн. 60 коп. Державний виконавець, в порушення вимог ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 05 січня 2015 року наклав арешт на картковий рахунок на який перераховується допомога по безробіттю. Зважаючи на викладене скаржник просив суд задовольнити вимоги скарги.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, але надав суду заяву про розгляд скарги без його участі за участю його представника за довіреністю ОСОБА_2

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог скарги.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявника ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, державного виконавця та, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

12 листопада 2014 року Ленінський районний суд м. Полтави на виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення коштів видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2343 грн. 60 коп.

12 грудня 2014 року державний виконавець Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 45826338 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 2343 грн. 60 коп.

05 січня 2015 року державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку ПГРУ КБ «ПриватБанк» 183208.

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника Так вказана норма передбачає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт.

Згідно ст. 72 вказаного Закону на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Згідно довідки Полтавського міського центру зайнятості від 20 травня 2015 року № 02-1837 ОСОБА_1 з 12 лютого 2014 року зареєстрований як безробітній та з 19 лютого 2014 року йому призначено виплату допомоги по безробіттю, виплата якої припинена 14 лютого 2015 року, дана допомога перераховувалась на рахунок банку № 0103.

Як вбачається з Інформації Полтавського міського центру зайнятості та виписки ПАТ «ПриватБанк» від 18 травня 2015 року допомога по безробіттю ОСОБА_1 перераховувалась на картку № 183208.

Зважаючи, що на картку № 183208 перераховувалась допомога по безробіттю, а державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на кошти, що містяться на вказаній картці, якай відкрита на імя ОСОБА_1, тобто у відповідності до положень ст. 52 зазначено Закону звернув стягнення на вказані кошти, суд приходить до висновку, що державний виконавець в даному випадку виніс оскаржувану поставу з порушенням вимог ст. 72 цього ж Закону.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що заявник пропустив строк для звернення із скаргою, виходять з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Отже, законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав. Це, насамперед обумовлено специфікою справ, які розглядаються в порядку ст. 383 ЦПК України, а запровадження таких строків обумовлено досягненням юридичної визначеності у правових відносинах. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатись спірними.

Практика Європейського суду також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

У заяві від 27 січня 2015 року, яка подана до Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, ОСОБА_1 просив зняти арешт з банківського рахунку, посилаючись на те, що на даний рахунок перераховується допомога по безробіттю.

Таким чином, зміст вказаної заяви свідчить про те, що заявник ОСОБА_1 27 січня 2015 року знав, що державним виконавцем 05 січня 2015 року винесена постанова про арешт коштів боржника.

Крім того, ОСОБА_1 29 січня 2015 року, на підставі поданої ним до ВДВС 27 січня 2015 року заяви про ознайомлення з матеріалами справи, був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується його підписом про ознайомлення. а тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 385 ЦПК України, в даному випадку строк для звернення із скаргою до суду починає свій перебіг з 29 січня 2015 року та закінчується 09 лютого 2015 року.

Зважаючи на те, що заявник на заяві від 27 січня 2015 року власноручно написав, що він ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, тому доводи представника заявника в частині, що ОСОБА_1 29 січня 2015 року ознайомився не з усіма документами виконавчого провадження, суд не бере до уваги.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у скарзі не вказано поважних причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою, не наведено таких причин представником заявника у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що строк на звернення до суду із скаргою пропущений без поважних причин, підстав для його поновлення немає, а відтак вимоги скарги не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 383 - 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення із скаргою.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1, яка подана в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3, зобовязання скасувати арешту коштів боржника.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7