Справа № 664/2705/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2014 року
м. Цюрупинськ

Цюрупинський районний суд Херсонської
області в складі:

судді
Сіденка С.І.,

при секретарі
Скорик Н.С.

представника позивача за первісним
позовом Ходос О. А.

представника відповідача та позивача
за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідача та позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинську
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про розірвання договорів
споживчого кредитування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «ПриватБанк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на належну йому квартиру у м.
Цюрупинську в рахунок погашення
заборгованості у сумі 394542,53 грн. що
виникла згідно укладеного з ним 29.12.2007
року Договору про іпотечний кредит №
НЕС0G1 та виселення відповідача та
інших осіб, зареєстрованих і
проживаючих у спірній квартирі зі
зняттям їх з реєстраційного обліку. До
позову додано розрахунок
заборгованості за кредитним договором
і клопотання про витребування судом
довідки про склад сім'ї відповідача та
реєстрацію осіб за адресою предмета
іпотеки.

ОСОБА_3 до початку розгляду справи
по суті звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк»,
заявивши вимоги про розірвання
укладених з банком кредитних договорів
від 29.12.2007 року № НЕС0G1 і №
НЕС0G1 внаслідок систематичного
порушення банком умов цих договорів і
невиконання раніше прийнятого судом
рішення за його позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» з приводу цих договорів
та стягнення з банку в рахунок завданої
моральної шкоди 50000,00 гривень.
Наявність моральної шкоди обґрунтовує
постійними переживаннями за себе і
членів своєї сім'ї у зв'язку з
можливістю втрати житла, що перебуває в
іпотеці, внаслідок неправомірних
рішень і дій відповідача щодо
односторонньої зміни відсоткової
ставки за кредитними договорами,
доведеної в судовому порядку підробки
додаткових угод до цих договорів,
листами з погрозами про арешт і
примусовий продаж майна.

В судовому засіданні відповідач
за первісним позовом ОСОБА_3 і його
представник позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
не визнали і просили відмовити в його
задоволенні з мотивів і підстав,
наведених у зустрічному позові, який зі
свого боку просили задовольнити у
повному обсязі. Представник
відповідача за зустрічним позовом
проти вимог ОСОБА_3 заперечувала,
просила відмовити в задоволенні
позову.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 та
його представник заявили клопотання
про витребування від відповідача за
зустрічним позовом виписки погашень
(внесення платежів) за переліченими
кредитними договорами з дати їх
укладання до часу розгляду справи і
розрахунків заборгованості з
урахуванням передбачених договорами
ануїтетних платежів, яке задоволено
судом. Також надали в матеріали справи
власний зустрічний розрахунок боргу та
копії квитанцій про перерахування
коштів банку.

На виконання ухвали про витребування
доказів від 25.11.2013р. представник банку
надала суду уточнений розрахунок
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором № НЕС0G1 станом на
25.12.2013р. на суму 432659,02 грн. та розрахунок
заборгованості за кредитним договором
від 29.12.2007р. № НЕС0G1, яка становить
станом на 25.11.2013р. суму 118425,82 грн.
Виписки погашень боргу (внесення
платежів) банком надано до огляду в
електронному вигляді, як пояснила
представник внаслідок великого обсягу
документів (понад 3000 аркушів).

Суд не приймає і не розглядає уточнений
розрахунок банку за кредитним
договором № НЕС0G1 в частині
збільшеної на 38116,49 грн. суми боргу,
оскільки позивач за первісним позовом
не звертався до суду із заявою про
збільшення розміру позовних вимог на
вказану суму, а також не приймає і не
розглядає як доказ наявності
заборгованості за вказаним договором
розрахунок боргу за кредитним
договором № НЕС0G1 на суму 118425,82
грн., оскільки позивач не заявляв у
позові вимоги щодо цього договору чи
врахування вказаної суми до загальної
суми боргу.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України порядок
дослідження доказів визначається
судом залежно від змісту спірних
правовідносин і в разі потреби може
бути змінений. Зважаючи, що вирішення
справи в частині задоволення чи
відмови у задоволенні первісного
позову безпосередньо залежить від
висновків суду за результатами
з'ясування і встановлення обставин і
фактів за зустрічним позовом, суд
вважає за необхідне спочатку дослідити
докази і правовідносини сторін за
зустрічним позовом.

Заслухавши та оцінивши доводи і
пояснення сторін, вивчивши надані
сторонами документальні докази суд
встановив наступне.

29.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_3 був укладений договір про
іпотечний кредит № НЕС0G1, згідно
якого банк надав позивачу за
зустрічним позовом кредитні кошти у
розмірі 168750,00 грн. на строк до 29.12.2022
року зі сплатою 15% річних у фіксованій
формі за користування кредитом.

Згідно пункту 2.4 даного договору
погашення кредиту та сплата
нарахованих банком відсотків мала
здійснюватися щомісячними ануїтетними
(рівними щомісячними фіксованими
платежами), що направляються на
погашення іпотечного кредиту, тобто на
погашення основного боргу і відсотків
і розраховуються таким чином, щоб по
закінченні дії договору за умови
належного виконання позичальником
зобов'язання заборгованість повністю
погашається.

Встановлений банком у пункті 2.4
договору щомісячний ануїтетний платіж,
який ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати
щомісячно до закінчення терміну дії
договору з наступного після його
укладання місяця, становить 2385,93 грн.
Для зарахування коштів, спрямованих на
погашення заборгованості по кредиту,
відсоткам, винагороді та іншим
платежам згідно п. 5.1.2 договору банк
відкрив транзитний рахунок НОМЕР_2.

Одночасно, для формування початкового
внеску за кредитним договором №
НЕС0G1 сторони уклали 29.12.2007 року з
терміном дії до 29.12.2022 року кредитний
договір № НЕС0G1 на суму 33750,00 грн.
та на умовах, визначених розділом 7
договору. Згідно цих умов ОСОБА_3 був
зобов'язаний щомісячно до 29 числа
кожного місяця за користування
кредитом сплачувати банку фіксовану
процентну ставку 1,25% на місяць (15%
річних).

Визначена банком у пунктах 7.1 та 7.2
договору сума щомісячного ануїтетного
платежу, що складається із
заборгованості по кредиту та відсоткам
та яку позивач зобов'язаний сплачувати
разом зі сплатою 2385,93 грн. за договором
про іпотечний кредит № НЕС0G1 і на
той же транзитний рахунок НОМЕР_2,
становить 477,19 гр.

Таким чином ОСОБА_3 за кредитними
договорами № НЕС0G1 та №
НЕС0G1 одночасно повинен був
щомісячно, до 29 числа кожного місяця і
до закінчення строку їх дії 29.12.2022р.
сплачувати банку заборгованість по
кредитам і відсоткам в розмірі 2863,12 грн.

Проте у липні 2008 року позивачем за
первісним позовом шляхом підробки його
співробітниками підпису на додаткових
угодах до спірних кредитних договорів
було переведено валюту кредитів з
гривні у долари США, а розмір
відсоткової ставки по кредитним
договорам змінено з 15% річних у гривні
до 14,04% річних у доларах США, а з 02
березня 2009 року на підставі
повідомлень банку від 31.12.2008 року №
20.1.3.2/6-46468 та № 20.1.3.2/6-47181 відсоткові
ставки за кредитними договорами
встановлено у розмірі 18% та 15%
відповідно у доларах США.

Факти підробки додаткових угод,
незаконності зміни валюти кредитних
договорів з гривні у долари США і
відсоткових ставок на інші, ніж
передбачені договорами, встановлені
рішенням Цюрупинського районного суду
від 29.07.2011р. по цивільній справі № 2-44/11,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 25.10.2011р. Зазначені юридичні факти і
обставини є вже встановленими і
враховуються судом як такі, що мають
преюдиціальне значення для цієї
справи.

Також зазначеним рішенням встановлено,
що зобов'язання між ПАТ КБ «ПриватБанк»
і ОСОБА_3 залишаються врегульованими
відповідно до умов кредитних договорів
у їх первісній редакції, у зв'язку з чим
банк зобов'язано здійснити перерахунок
залишків заборгованості за спірними
кредитними договорами № НЕС0G1 та
№ НЕС0G1 у гривню та в подальшому
здійснювати розрахунки в національній
валюті.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» судове рішення по справі
№ 2-44/11 не виконав до цього часу, не
здійснив перерахунку залишків
заборгованості відповідно до умов
кредитних договорів у їх початковій
редакції і продовжував нараховувати
ОСОБА_3 встановлені в односторонньому
порядку підвищені відсотки у доларах
США, що підтверджується листом банку
від 14.03.2013 року № 30.1.0.0/2-Z49, де позивачу
за зустрічним позовом повідомляється
про те, що за договором № НЕС0G1 він
одержав кредит у розмірі 36061,33 доларів
США і що його заборгованість за цим
договором складає 197370,45 доларів США, та
іншими наданими у справу
документальними доказами. У тому числі
- наданням ОСОБА_3 реквізитів
банківських рахунків для зарахування
платежів у доларах США.

Факт безпідставного нарахування
банком підвищених відсотків але вже у
гривні підтверджується надісланою
ОСОБА_3 довідкою банку від 29.03.2013 року №
506396 в якій зазначається, що валютою
кредиту за договором № НЕС0G1 є
гривня і що прострочена заборгованість
за цим договором становить 440530,52 грн., а
також доданими банком до свого позову
та наданими під час розгляду справи
уточненими розрахунками
заборгованості за спірними кредитними
договорами, з яких вбачається що
поточна відсоткова ставка з 29.07.2008р.
встановлена банком у розмірі 25,08%
річних і не змінена до цього часу.

Суд приймає та враховує як доказ
відсутності заборгованості перед
банком зустрічний розрахунок
заборгованості, наданий суду ОСОБА_3

З огляду на встановлені факти і
підтверджені доказами обставини суд
дійшов до висновку про наявність з боку
ПАТ КБ «ПриватБанк» систематичних
порушень умов укладених з ОСОБА_3
діючих кредитних договорів, вимог і
приписів статей 526, 610, 611, 1054, 1056-1 ЦК
України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», ч. 2, 3
статті 6 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» і
необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 в частині їх розірвання.

Суд вважає обґрунтованою, доведеною,
підтвердженою наданими у справу
доказами і такою, що відповідає нормам
матеріального права і зокрема статтям
16, 23, 611, 1167 ЦК України, ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та підлягає задоволенню вимогу
позивача за зустрічним позовом щодо
стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що протягом терміну
дії кредитних договорів ПАТ КБ
«Приватбанк» у своєму листуванні з
ОСОБА_3 безпідставно виходив з того, що
останній є боржником в розумінні ст. 612
ЦК України, який прострочив виконання
зобов'язань за вказаними договорами,
оскільки на думку банку систематично
не виконував їх у строки, встановлені
цими договорами, що підтверджується
листами банку від 16.11.2009р. № 01/02-4525, від
12.08.2010р., від 10.092010р. № , від 29.02.2012р.
№, від 14.03.2013р. № 30.1.0.0/2-Z49.

Відповідно у цих листах банк
повідомляв позивача за зустрічним
позовом про нарахування у подвійному
розмірі відсотків, пені та штрафів,
попереджав про арешт і примусовий
продаж майна, звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
квартири, звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості та
збитків, передачу інформації до Бюро
кредитних історій, заборону виїзду за
межі України.

Наведені обставини і чинники дають
суду підстави вважати, що у ОСОБА_3 мали
місце моральні переживання,
прсихологічний дискомфорт, через
обгрунтовані побоювання втратити
квартиру, неохідність звернень до суду,
викликаних неправомірними рішеннями і
діями банку, відчути на собі інші
негативні наслідки дій банку,
перелічені в його листах. Проте суд не
погоджується і вважає завищеною
заявлену позивачем за зустрічним
позовом суму морального відшкодування,
у звязку з чим позов у цій частині
підлягає частковому задоволенню в
частині стягнення 15000 грн. в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Натомість суд вважає, що позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на належну йому
квартиру у м. Цюрупинську в рахунок
погашення заборгованості у сумі 394542,53
грн. що виникла внаслідок прострочки
виконання ним зобов'язань за договором
про іпотечний кредит № НЕС0G1 та
виселення відповідача та інших осіб,
зареєстрованих і проживаючих у спірній
квартирі із зняттям їх з
реєстраційного обліку не підлягають
задоволенню, оскільки не підтверджують
наявність його заборгованості за
спірними кредитними договорами перед
банком і спростовуються наявними у
справі доказами.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 280, 526, 536, 559, 613, 614, ч.2
ст.651, 653, 1054, 1056-1,1167 ЦК України, ст. 1, 10, 11,
ч.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.
55 ЗУ «Про банки і банківську
діяльність», ст. 6 ЗУ «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», ст. 118-120 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заявленого позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки відмовити
в повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Розірвати Договір про іпотечний кредит
№ НЕС0G1 від 29 грудня 2007 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_3.

Розірвати кредитний договір №
НЕС0G1 від 29 грудня 2007 року,
укладений між публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«ПриватБанк» та ОСОБА_3.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» на користь
ОСОБА_3 15000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Цюрупинський районний суд Херсонської
області, шляхом подачі в десятиденний
строк з дня отримання копії рішення
апеляційної скарги.

Суддя
С. І. Сіденко