Справа №483/2791/13-ц 15.01.2014 15.01.2014 15.01.2014
Провадження №22-ц/784/278/14
Головуюча першої інстанції: Чаус
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем
України

15 січня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів: Коломієць
В.В.

Довжук Т.С.

із секретарем: Шпонарською
О.Ю.

з участю :

представника

позивача - Іванцова
М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_4 на рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 02. 12. 2013 р., постановлене за

позовом

комунального підприємства
«Очаківський комбінат комунальних
послуг» ( далі - КП «ОККП», або
Підприємство) до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за надані комунальні
послуги,

встановила:

14.10.2013 р. КП «ОККП» звернулося з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за надані комунальні
послуги з вивезення побутових
відходів.

Позивач зазначав, що
відповідачка проживає в приватному
житловому будинку АДРЕСА_1 м. Очакова
Миколаївського району і отримує
послуги з вивезення твердих побутових
відходів, які надаються Підприємством,
але своєчасно наданих послуг не
оплачує.

Так, відповідно до встановлених
тарифів, не сплачено за надані послуги
за період з 01.12.2010 р. по 31.09.2013 р. включно
у розмірі 510 грн. 46 коп.

Посилаючись на невиконання цих
зобов'язань споживачем позивач вимагав
відшкодування збитків та сплати
зазначеної заборгованості.

Рішенням Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 02. 12. 2013 р., постановлено
про задоволення позову частково та
стягнення з відповідачки на користь
Підприємства 287 грн. 30 коп..

Ухвалою того ж суду від 06.12.2013 р.
виправлена арифметична помилка та
зазначено про стягнення 255 грн. 23 коп.

В апеляційній скарзі
відповідачка ставить питання про
скасування оскаржуваного рішення і
просить постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на неналежну оцінку
доказів того, що вона не отримувала
послуги, не укладала відповідного
договору та не має за цим договором
будь-яких зобов'язань перед позивачем.

Перевіряючи законність та
обгрунтованність рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV ( далі -
Закон № 1875-IV) правовідносини у сфері
надання житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

При цьому, споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

В той же час, коли споживач, який
фактично споживає послуги, відмовиться
від укладення такого договору, його
зобов'язання щодо відшкодування
виконавцю послуг витрат на їх
виготовлення чи надання, виникають
відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦК
України.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1875-IV
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг,
встановлення цін та тарифів на
зазначені послуги належить до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

У відповідності до цієї норми
виконком Очаківської міської ради
рішенням № 239 від 28.10.2011 р. визначив
новим виконавцем послуг з вивезення
побутових відходів КП «ОККП» та
кожного року затверджує тарифи на
зазначені послуги та норми утворення
побутових відходів ( а. с. -8, 35.-39, 41-44)

За попередній період з вересня 2009
р. виконавцем цих послуг було визначено
КП «Очаківський міський комбінат
комунальних підприємств», який був
правопопередником КП «ОККП».

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачка проживає в приватному
житловому будинку АДРЕСА_1 м. Очакова
Миколаївського району і отримує
послуги з вивезення твердих побутових
відходів.

Відповідно до приписів ст. 1
Закону № 1875-IV відповідачка вважається
споживачем комунальних послуг які
надаються Підприємством, але всупереч
положенням п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV,
відмовилася укласти відповідний
договір і своєчасно не оплачує
витрати виконавця послуг.

Так, відповідно до встановлених
тарифів, не сплачено за надані послуги
за період з 01.12.2010 р. по 31.09.2013 р. включно
у розмірі 510 грн. 46 коп.

Встановивши ці обставини, що
підтверджуються достовірними
доказами, суд, виходячи з доведеності
факту неналежного виконання
зобов'язання, яке виникло з факту
споживання комунальних послуг та
виявлення факту нарахування плати за
вивіз відходів за двох осіб, в той час,
як належними доказами підтверджено
користування послугами лише самою
відповідачкою, прийшов правильного
висновку щодо її вини в невиконанні
зобов'язання та необхідності
покладення на неї обов'язку з
відшкодування збитків, завданих
підприємству, яке надає зазначені
послуги.

З наданих розрахунків, тарифів,
схеми очистки приватного сектору,
хронометражу робочого дня
сміттєзбирача видно, що послуги з
обслуговування будинку надаються у
повному обсязі.

А доказів того, що зазначені
послуги є неякісними чи неповними при
судовому розгляді не встановлено,
оскільки відповідач не звертався з
претензіями щодо неповноти наданих
послуг чи їх якості.

При цьому суд врахував факт
безпідставного нарахування плати на
двох осіб, замість однієї та
обґрунтовано зменшив розмір
відшкодування збитків до 255 грн. 23 коп..

Доводи апеляційної скарги про
відсутність письмового договору та
фактичне неотримання послуги з
вивезення побутового сміття і
зберігання твердих побутових відходів
у компостній ямі, не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 33
Закону України «Про відходи», ст. 55
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
забороняється несанкціоноване
скупчення і розміщення відходів у
підземних горизонтах, на території
міст і інших населених пунктів без
наявності спеціального дозволу на
розміщення відходів на визначених
місцевими радами територіях.

Посилання на відсутність у
будинку та реєстрацію місця проживання
у зазначеному будинку лише з травня 2012
р. також не можуть бути враховані при
апеляційному перегляді, оскільки
попереднім рішенням Очаківського
міського суду від 16.10.2009 р. встановлено
наявність договірних відносин
відповідачки щодо користування
послугами, правомірного відкриття
особового рахунку, як доказу їх
існування та фактичного користування
послугами.

Крім того, з наданої позивачем
довідки № 7 від 14.01.2014 р. вбачається, що
позивачка здійснювала часткову оплату
наданих послуг за квітень - травень 2010
р., листопад 2011 р., січень - березень та
квітень 2012 р.

До того ж, незважаючи на
реєстрацію у іншому місці, вона у
жовтні 2011 р. звернулася з заявою про
надання житлової субсидії з
користування комунальними послугами
за місцем фактичного проживання, що теж
достовірно підтверджує фактичне
споживання послуг, які надавалися
виконавцем.

При цьому, вона всупереч приписам
ст. 60 ЦПК України не надала доказів
того, що у відповідності до правил п. 6 ч.
1 ст. 20 Закону № 1875-IV, зверталася до
виконавця послуг з заявою про
припинення нарахування плати з
вивезення відходів на період своєї
відсутності та що у неї виникло право
на несплату витрат виконавця послуг за
цей період.

Встановлене не дає підстав для
скасування чи зміни

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити, а рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 02. 12. 2013 р. - залишити без
зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
В.В. Коломієць

Т.С. Довжук

.