Справа № 2/366/46/13 Головуючий у І
інстанції Слободян Н.П.Провадження №
22-ц/780/805/14 Доповідач у 2 інстанції
СавченкоКатегорія 26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Олійника В.І., Даценко Л.М.,

при секретарі Токар
Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» на рішення Іванківського
районного суду Київської області від 25
листопада 2013 року у справі:

- за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки;

- за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» про визнання
недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ПАТ «Універсал Банк»
звернувся до суду із вказаним вище
позовом, який мотивував тим, що 23 травня
2007 року між ВАТ «Універсал Банк» і
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір, за яким останній
отримав для споживчих потреб кошти в
сумі 48400 доларів США терміном на 10 років
із розрахунку 13,7 % річних. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 23 травня 2007 року
між банком і відповідачами ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 укладено договір іпотеки,
згідно якого останні передали в
іпотеку належне їм майно: дві земельні
ділянки площею 0,1915 га кадастровий №
:01:001:0006 та площею 0,1320 га
кадастровий № :01:002:0003, що
розташовані в АДРЕСА_1. Вказував, що за
умовами кредитного договору
позичальник ОСОБА_1 мав повертати
кредит щомісячними платежами, однак не
виконує цих обов'язків має прострочену
заборгованість у зв'язку з чим банк
скористався своїм правом на дострокове
повернення кредиту, заборгованість за
яким станом на 17 вересня 2010 року
становить 52521,37 доларів США, з яких 46283
долари - залишок кредиту, 5581,72 долари -
відсотки, 656,65 долари - пеня. Письмова
вимога банку від 14 серпня 2012 року про
погашення боргу залишена відповідачем
без задоволення.

Посилаючись на ч.2 ст.1050 ЦК України,
ст.ст.33,38,39 Закону України «Про іпотеку»
та умови кредитного договору, банк
просив в рахунок погашення боргу
достроково стягнути із позичальника
ОСОБА_1 борг за кредитним договором в
розмірі 419803 грн., а також звернути
стягнення на предмет іпотеки у вигляді
у вигляді земельних ділянок площею 0,1915
га та площею 0,1320 га, що розташовані в
АДРЕСА_1 шляхом реалізації з прилюдних
торгів за початковою ціною 32000 грн. і 24000
грн. відповідно.

У квітні 2012 року ОСОБА_1 подав до суду
зустрічну позовну заяву про визнання
едійсним укладеного 23 травня 2007 року
кредитного договору. Вимоги мотивував
тим, що на момент укладання кредитного
договору він перебував у стані
психічного розладу і не повною мірою
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, відповідно він не
міг створювати для себе цивільні права
і обов'язки.

Рішенням Іванківського районного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року позов ПАТ «Універсал Банк»
задоволено частково. Ухвалено стягнути
із ОСОБА_1 на користь банку борг в
розмірі 419803,31 грн. та в рахунок
погашення боргу за кредитним договором
звернуто стягнення на предмет іпотеки
у вигляді двох земельних ділянок
площею 0,1915 га та 0,1320 га, шляхом їх
продажу з прилюдних торгів за
початковою ціною 181037 та 124786 грн.
відповідно.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Позивач ПАТ «Універсал банк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду першої інстанції
в частині визначення початкової ціни
реалізації земельних ділянок з
прилюдних торгів, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Рішення в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову
сторонами не оскаржується.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення
має відповідати в тому числі на такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і
вбачається з матеріалів справи, що 23
травня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк»
(на даний час назва ПАТ «Універсал
Банк») і відповідачем ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір, згідно
якого відповідач отримав в банку для
споживчих потреб кредит готівкою в
розмірі 48400 доларів США терміном на 10
років зі сплатою щомісячно відсотків в
розмірі 13,7 % (а.с.7-11). Повернення кредиту
згідно п.4.5 договору та графіку
платежів передбачено шляхом внесення
позичальником щомісячних платежів за
кредитом та відсотками в розмірі 425
доларів США (а.с.12). Згідно п.7.1.3 договору
у випадку прострочення платежів банк
вправі вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту в
повному обсязі.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком і
відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 23 травня
2007 року укладено договір іпотеки,
згідно якого останні передали в
іпотеку належне їм майно: дві земельні
ділянки площею 0,1915 га кадастровий №
:01:001:0006 та площею 0,1320 га
кадастровий № :01:002:0003, що
розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.14-17). Згідно
п.4.2 іпотечного договору банк має право
достроково звернути стягнення на
предмет іпотеки у разі невиконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, в тому числі прострочення
платежів.

Також, судом встановлено, що відповідач
не виконує обов'язків по щомісячному
поверненню кредиту, покладених на
нього умовами договору, з березня 2008
року припинив погашення кредиту, має
значну прострочену заборгованість, що
стверджується розрахунком боргу (а.с.18).
Письмова вимога банку про необхідність
погашення заборгованості та наслідки
її невиконання у вигляді звернення
стягнення на предмет іпотеки,
направлена всім трьом відповідачам 14
серпня 2012 року залишена ними без
задоволення (а.с.40-42).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позичальник ОСОБА_1 не виконує
передбачених кредитним договором
обов'язків по поверненню кредиту
шляхом внесення щомісячних платежів,
має прострочену заборгованість, що у
свою чергу порушує права ПАТ
«Універсал Банк». Дані права
підлягають до захисту шляхом
дострокового стягнення боргу із
позичальника ОСОБА_1 та шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, належний іпотекодавцям ОСОБА_2
і ОСОБА_3, відмінним від позичальника.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

За положеннями ст.ст.1050,1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути кредит частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитор має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки (ч.1). Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється в тому
числі на підставі виконавчого напису
нотаріуса (ч.3).

Проте, колегія суддів не може
погодитися із ціною реалізації
предмета іпотеки з прилюдних торгів,
визначеною судом першої інстанції.

Так, визначаючи початкову ціну
предмета іпотеки у вигляді двох
земельних ділянок для реалізації на
прилюдних торгах за початковою ціною
181037 та 124786 грн. відповідно, суд
керувався їх вартістю, вказаною в
договорі іпотеки станом на 2007 рік. При
цьому суд не врахував, що із часу
визначення вартості ділянок пройшов
значний термін 6 років і вартість
ділянок змінилася, а відтак не
відповідає їх дійсній вартості.

В той же час колегія суддів не може
погодитися із вартістю ділянок,
вказаною банком в розмірі 32000 грн. і 24000
грн., поскільки дана ціна не була
погоджена із іпотекодавцями, крім того,
вона явно не відповідає вартості,
визначеній в договорі іпотеки (в шість
разів менше).

Відповідно до роз'яснень п.42 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у резолютивній частині рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
зазначатись початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

За таких обставин суд вважає за
необхідне змініти рішення суду
визначивши, що початкова ціна предмету
іпотеки встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В решті колегія суддів залишає рішення
без змін, поскільки в іншій частині
воно сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» задоволити частково.

Рішення Іванківського районного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року в частині визначення початкової
ціни предмета іпотеки змінити,
визначивши, що предмет іпотеки у
вигляді земельної ділянки площею 0,1915
га кадастровий № :01:001:0006 та
земельної ділянки площею 0,1320 га
кадастровий № :01:002:0003, що
розташовані в АДРЕСА_1, підлягають
реалізації за початковою ціною на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :