АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1, її представника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
інтереси якого за довіреністю
представляє ОСОБА_4 на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 30 жовтня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого Комітету Чернівецької
міської ради, ОСОБА_3 про скасування
пункту 1.14 рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 341/11 від
22.05.2012 року «Про оформлення права
власності на квартири, нежитлові
приміщення та будівлі, присвоєння
поштової адреси» та свідоцтва на право
власності на нерухоме майно від 25.05.2012
року, видане виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради серія САЕ №
639073, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до виконавчого Комітету
Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про
скасування пункту 1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 341/11 від 22.05.2012 р. «Про
оформлення права власності на
квартири, нежитлові приміщення та
будівлі, присвоєння поштової адреси
(делеговані повноваження) та свідоцтва
на право власності на нерухоме майно
від 25.05.2012 р. видане виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
серія САЕ №639073..

Посилалася на те, що п.1.14 рішення
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 341/11 від 22.05.2012 року було
оформлено право власності ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 та видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від 25.05.2012 року.

№22-ц/794/49/14
Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 57
Доповідач Перепелюк Л.М.

Вважала зазначене рішення незаконним
та таким, що порушує її законні права та
інтереси.

Зазначала, що рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 09.06.2010 року за ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було визнано право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка утворилась в
результаті самовільної реконструкції
господарського блоку літ. «Д». Згодом
останні продали зазначену квартиру
ОСОБА_3

Згадане рішення районного суду було
скасовано рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 16.12.2010 року.

Вказувала на те, що визнанням права
власності на квартиру АДРЕСА_1
порушено її право на безпечне
проживання, оскільки відстань між
будівлею та її будинком є замалою для
нормального користування.

Крім того, під час проведення
будівельних робіт її будинок зазнав
численних руйнацій: з'явились тріщини,
осипалось оздоблення, а також порушені
норми щодо інсоляції приміщень та
нормального функціонування
димовентканалів.

Зазначала, що спірна квартира була
переобладнана з господарської будівлі
на території будинковолодіння АДРЕСА_1,
при цьому рішення про переведення
господарського блоку в житлове
приміщення уповноваженими органами не
приймалось.

Просила визнати незаконним та
скасувати п.1.14 рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради №
341/11 від 22.05.2012 року «Про оформлення
права власності на квартири, нежитлові
приміщення та будівлі, присвоєння
поштової адреси». Також просила
скасувати свідоцтво на право власності
на нерухоме майно від 25.05.2012 року,
видане виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради серія САЕ №
639073.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 30 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_1 до виконавчого Комітету
Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про
скасування пункту 1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано п.1.14
рішення Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 341/11 від
22.05.2012 року «Про оформлення права
власності на квартиру, нежитлові
приміщення та будівлі, присвоєння
поштової адреси». Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 639073 видане
Виконавчим комітетом Чернівецької
міської ради 25.05.2012 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що зазначене рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню з підстав:
неповного з'ясуванню обставин, що мають
значення для справи, недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
невідповідності висновків, викладених
в рішенні суду першої інстанції,
дійсним обставинами справи,
неправильного застосування судом
матеріального права та порушення норм
процесуального права при вирішення
даної справи.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є:- неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
- недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

- невідповідність висновків суду
обставинам справи; - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_1 до виконавчого Комітету
Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про
скасування пункту 1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради, неправильно застосував
норми матеріального права та зіслався
на обставини, які ним невстановлені,
його висновки не відповідають
обставинам справи, а обставини, які суд
вважав встановленими, є недоведеними.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що п.1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради №341/11 від 22.05.2012 року було
вирішено оформити право приватної
власності ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 загальною
площею 56,60 кв.м., в тому числі дві
житлові кімнати, площею 21,10 кв.м., у
зв'язку з прийняттям квартири в
експлуатацію.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_1 до в/к Чернівецької
міської ради, ОСОБА_3 про скасування
пункту 1.14 рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 341/11 від
22.05.2012 року «Про оформлення права
власності на квартири, нежитлові
приміщення та будівлі, присвоєння
поштової адреси» та свідоцтва на право
власності на нерухоме майно від 25.05.2012
року, видане виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради серія САЕ №
639073, зіслався як на одну з підстав на те,
що рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 05.06.2013 року
скасовано рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 11.03.2013
року та визнано договір
купівлі-продажу від 09 липня 2010 р.,
укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, недійсним. Зазначений договір
купівлі-продажу був підставою набуття
права власності на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 до
прийняття рішення в/к Чернівецької
міської ради від 22.05.2012 р.

Проте, зазначена обставина будь-якого
відношення до прийняття виконавчим
комітетом свого рішення про визнання
права власності на квартиру за ОСОБА_3,
не має і не може слугувати підставою
визнання його незаконним та
скасування.

Статтею 47 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
житло. Держава створює умови, за яких
кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. 2. Особливим видом права
власності є право довірчої власності,
яке виникає внаслідок закону або
договору управління майном.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовною заявою
до відповідачів виконавчого Комітету
Чернівецької міської ради, ОСОБА_3,
позивачка ОСОБА_1 не надала будь-яких
доказів на підтвердження порушення,
невизнання або оспорювання її права
відповідачами.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до неправильного висновку, що
скасуванням пункту 1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради відновить порушене право
позивачки та приведе до відновлення
становища, яке існувало до його
порушення.

Зокрема, скасуванням відповідного
пункту рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради та визнанням
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 25.05.2012
року, виданого виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради, суд не
поновив порушене право позивачки
ОСОБА_1 щодо відновлення пошкодженого
її майна.

Разом з тим, суд першої інстанції
безпідставно, незаконно позбавив
відповідача ОСОБА_3 права власності на
житло, не зазначивши при цьому,які
підстави були для ухвалення такого
рішення та яким законом він керувався,
позбавляючи відповідача ОСОБА_3 права
власності.

Таким чином, оспорюваним рішенням суду
позбавлено права власності
відповідача ОСОБА_3 на квартиру і не
поновлено права позивачки ОСОБА_1,
тобто не відновлено пошкоджене її
житло, інсоляцію приміщень та
нормальне функціонування
димовентканалів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60,131 ЦПК України,
позивачка не надала суду докази на
підтвердження порушення її прав чи
інтересів пунктом 1.14 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради та свідоцтвом про право
власності ОСОБА_3 на нерухоме майно.

За таких обставин, рішення суду
підлягає скасуванню з постановленням
нового про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 30 жовтня 2013 року
скасувати.

В позові ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Чернівецької міської ради,
ОСОБА_3 про скасування пункту 1.14
рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 341/11 від
22.05.2012 року «Про оформлення права
власності на квартири, нежитлові
приміщення та будівлі, присвоєння
поштової адреси» та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
25.05.2012 року, виданого виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
серія САЕ № 639073, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:

Судді: