Провадження №2/263/364/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області у складі
головуючого судді Турченка О.В., при
секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_2, про визнання договору поруки
припиненим та за зустрічним позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2, про тлумачення
змісту правочину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
зазначив, що 16 травня 2007 року між ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк)
та ОСОБА_2 (далі - Боржник) було укладено
кредитний договір №52-07-14/МК, відповідно
до умов якого Банк надав Боржнику
кредит у сумі 80000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15% річних з кінцевим терміном
повернення до 13 травня 2022 року. 16 травня
2007 року між позивачем, Боржником та
Банком укладено договір поруки
№52-07-14/МКП/1, відповідно до умов якого
він зобов'язався відповідати перед
Банком за виконання Боржником
зобов'язань за кредитним договором, як
то: основного боргу, сплаті відсотків
за користування кредитом по ставці 15%
річних, сплаті підвищених відсотків,
оплаті комісійної винагороди, сплаті
неустойки за основним боргом та
несплачених відсотках, а також збитків
у строки та у випадках, передбачених
кредитним договором. 17 вересня 2008 року
між Банком та Боржником без погодження
з ним до кредитного договору №52-07-14/МК
від 16.05.2007 року укладено додаткову
угоду №1, згідно до умов якої збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитом до 17% річних та змінено графік
погашення заборгованості за кредитом,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності за кредитним
договором. У зв'язку з тим, що зміна умов
кредитного договору без його згоди
збільшила обсяг його відповідальності
як поручителя, просить визнати договір
поруки №52-07-14/МКП/1 від 16.05.2007 року
припиненим.

В свою чергу, ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
(далі - Поручитель) про тлумачення
змісту правочину, в обґрунтування
зазначивши, що оскільки згідно п.2.2
договору поруки, укладеного з ОСОБА_1,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому числі і по сплаті
підвищених процентів, а можливість
зміни відсоткової ставки, зокрема, її
підвищення, передбачена п.4.6 кредитного
договору, з умовами якого поручитель
був ознайомлений при укладанні
договору поруки, то ця умова стала
результатом домовленості сторін, а
поручитель одразу дав згоду на зміну
розміру відсотків за кредитом.
Натомість ОСОБА_1 вважає, що
встановлений п.2.2 договору поруки
обов'язок поручителя відповідати по
сплаті підвищених відсотків не є
підтвердженням надання згоди на це
поручителя, а зміна відсоткової ставки
за кредитним договором має відбуватися
лише за наявності обов'язкової згоди
ОСОБА_1, зокрема шляхом укладання
додаткової угоди до договору поруки.
Таким чином, оскільки Банк та
Поручитель мають різне уявлення щодо
своїх прав та обов'язків по договору
поруки, просить суд здійснити
тлумачення п.2.2 договору поруки
№52-07-14/МКП/1 від 16.05.2007 року з приводу
відповідальності Поручителя за
збільшеною відсотковою ставкою за
кредитом у разі, якщо таке збільшення
передбачено кредитним договором, без
обов'язкового письмового погодження з
поручителем та у разі, якщо поручитель
надав свою згоду на збільшення
відсоткової ставки за кредитом у разі,
якщо таке збільшення передбачене
кредитним договором.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності,
первісний позов підтримав повністю.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з викладених у позові підстав,
зустрічний позов не визнала
повністю та пояснила, що положення п.2.2
договору поруки не носять суперечливий
характер та не потребують уточнення
його змісту, оскільки поняття терміну
«Підвищені проценти» сторони
розуміють однаково. Метою тлумачення
правочину є з'ясування того, що в ньому
дійсно виражено, а не того, що малося на
увазі, а казати про те, що у п.2.2 договору
поруки від 16.05.2007 року малося на увазі
автоматичне погодження поручителя на
зміну відсоткової ставки за кредитом
не можна, оскільки п.4.4 того ж договору
поруки встановлено, що внесення змін та
доповнень до кредитного договору,
внаслідок яких збільшується обсяг
відповідальності поручителя, не
допускається без погодження з
поручителем, тобто отримання згоди
останнього. Натомість збільшення
відсоткової ставки за кредитним
договором відбулося без згоди ОСОБА_1
всупереч вимогам п.4.4 договору поруки.

Представник відповідача у судовому
засіданні вимоги за первісним позовом
не визнала, вимоги за зустрічним
позовом підтримала повністю та
пояснила, що з огляду на те, що
договором поруки, а саме п.2.2,
передбачена відповідальність
поручителя перед Банком у тому ж
обсязі, що і позичальника, включаючи
можливість зміни процентів за
користування кредитом, та згоду
поручителя відповідати по підвищеним
процентам, та оскільки укладання
додаткової угоди до кредитного
договору не збільшило обсяг
відповідальності поручителя,
встановлений під час укладання
договору поруки, передбачені законом
підстави для припинення поруки
відсутні. Окрім того, у травні 2009 року
Банк направив ОСОБА_1 лист-вимогу про
виконання зобов'язання, який був
отриманий останнім 27.05.2009 року, що
підтверджується відповідною відміткою
на копії поштового повідомлення. В
даному листі вказано, що відсоткова
ставка за кредитом складає 17% річних. З
наведеного вбачається, що згода ОСОБА_1
як поручителя на зміну відсоткової
ставки за кредитом була виражена його
мовчанням, що не суперечить закону та
умовам договору поруки.

Третя особа у судове засідання не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи без його участі, не заперечував
проти позовних вимог ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

16 травня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №52-07-14/МК, відповідно
до умов якого Банк надав Боржнику
кредит у сумі 80000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15% річних з кінцевим терміном
повернення до 13 травня 2022 року.

16 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» укладено договір
поруки №52-07-14/МКП/1, відповідно до умов
якого він зобов'язався відповідати
перед Банком за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором, як
то: основного боргу, сплаті відсотків
за користування кредитом по ставці 15%
річних, сплаті підвищених відсотків,
оплаті комісійної винагороди, сплаті
неустойки за основним боргом та
несплачених відсотках, а також збитків
у строки та у випадках, передбачених
кредитним договором.

17 вересня 2008 року між Банком та
Боржником до кредитного договору
№52-07-14/МК від 16.05.2007 року укладено
додаткову угоду №1, згідно до умов якої
збільшено відсоткову ставку за
користування кредитом до 17% річних та
змінено графік погашення
заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення поруки призводять не
будь-які зміни умов основного
зобов'язання, а лише такі, які призвели
або можуть призвести до збільшення
обсягу відповідальності поручителя.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання можуть виникнути через
різні обставини, зокрема підвищення
розміру відсотків. Порука припиняється
лише тоді, коли поручитель не надав
згоди на зміну основного зобов'язання.
Відповідно, порука не припиняється,
якщо на зміну умов основного
зобов'язання поручитель надав свою
згоду.

Згідно до п.22 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» відповідно
до частини першої статті 559 ЦК
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Так, п.2.2 договору поруки №52-07-14/МКП/1 від
16.05.2007 року передбачено, що поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, у тому числі по
основному боргу, сплаті щомісячних
відсотків і підвищених відсотків,
оплаті комісійної винагороди,
неустойки по основному боргу та
відсоткам, а також по відшкодуванню
усіх збитків.

Пунктом 4.4 розділу «Особливі умови»
договору поруки передбачено, що
внесення змін та доповнень у кредитний
договір, внаслідок чого збільшується
обсяг відповідальності поручителя, не
допускається без узгодження з
поручителем.

Аналізуючи положення п.2.2 та п.4.4
договору поруки №52-07-14/МКП/3 від 16.05.2007
року в їх взаємозв'язку, суд приходить
до висновку про те, що пунктом 2.2
закріплено лише обсяг
відповідальності ОСОБА_1 як поручителя
за кредитним договором №52-07-14/МК від
16.05.2007 року, укладеним між Банком та
Боржником, у якому визначено, що
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що й боржник
за основним зобов'язанням. Проте, на
думку суду, даний пункт не передбачає
собою «автоматичної» згоди поручителя
на зміну умов основного зобов'язання,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Безпідставними є також посилання
відповідача за первісним позовом на
мовчазну згоду ОСОБА_1 із зміною
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами з 15% на 17% річних, про
яку останньому нібито стало відомо з
листа-вимоги, направленому на його
адресу Банком 27.05.2009 року, оскільки
даний лист був направлений вже
постфактум набагато пізніше від часу
укладення додаткової угоди до
кредитного договору, а мова про
додаткову угоду в ньому взагалі не
йдеться. Окрім того, поняття
«повідомлення» не тотожне поняттю
«погодження».

Також у судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 лише 13.05.2013 р.
дізнався про наявність судового
рішення про стягнення з нього в
солідарному порядку заборгованості за
кредитом з урахуванням збільшеної
відсоткової ставки, внаслідок чого за
його заявою заочне рішення суду від
10.03.2010 р. було скасовано ухвалою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 03.06.2013 р.

Таким чином, посилання представника
Банку на сплив строку позовної
давності для пред'явлення позовних
вимог про припинення договору поруки
суд вважає безпідставним.

За таких обставин, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що в матеріалах справи є всі правові
підстави для визнання договору поруки
№52-07-14/МКП/1 від 16.05.2007 року припиненим,
оскільки змінення відсоткової ставки
за кредитним договором від 16.05.2007 року
за додатковою угодою №1 від 17.09.2008 року
відбулося без погодження з поручителем
ОСОБА_1 та всупереч вимогам п.4.4
договору поруки.

Стосовно зустрічного позову суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.637 ЦК України
тлумачення умов договору здійснюється
відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно до ст.213 ЦК України на вимогу
однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину. При тлумаченні
змісту правочину беруться до уваги
однакове для всього змісту правочину
значення слів і понять, а також
загальноприйняте у відповідній сфері
відносин значення термінів. Якщо
буквальне значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін. Якщо за
правилами, встановленими частиною
третьою цієї статті, немає можливості
визначити справжню волю особи, яка
вчинила правочин, до уваги беруться
мета правочину, зміст попередніх
переговорів, усталена практика
відносин між сторонами, звичаї
ділового обороту, подальша поведінка
сторін, текст типового договору та інші
обставини, що мають істотне значення.

За змістом вказаної статті тлумачення
змісту правочину можливе за наявності
спору, тобто коли сторони мають різне
уявлення щодо свого волевиявлення або
волевиявлення іншої сторони.
Тлумачення змісту правочину є правом
суду, а не обов'язком за умови наявності
спору. Метою тлумачення правочину є
з'ясування того, що в ньому дійсно
виражено, а не того, що малося на увазі.

Проте у судовому засіданні
встановлено, що спору відносно
волевиявлення сторін, закріпленого п.2.2
договору поруки, не мається, оскільки
ОСОБА_1 дійсно погодився на сплату
підвищених процентів в разі їх зміни,
але за умови додержання процедури
такої зміни.

Разом з тим, Банк, заявляючи такі
позовні вимоги, намагається довести
суду те, що саме малося на увазі при
укладенні договору поруки з
Поручителем, фактично змінюючи істотні
умови договору.

У зв'язку з цим суд відмовляє у
задоволенні зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_2, про визнання договору поруки
припиненим задовольнити.

Визнати припиненим з 17.09.2008 року
договір поруки №52-07-14/МКП/1 від 16.05.2007
року, укладений між публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

У задоволенні зустрічного позову
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_2, про тлумачення
змісту правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
О.В.
Турченко