Справа № 371/1739/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко В.М.Провадження №
22-ц/780/434/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Селянського
(фермерського) господарства «Т.В.К.» на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 13 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Селянського (фермерського)
господарства «Т.В.К.» про визнання
недійсним договору оренди землі та
повернення земельної ділянки, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривщи матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в
и л а:

У вересні 2013 року позивач
звернулась до Миронівського районного
суду Київської області з вказаним
позовом. Свої вимоги обгрунтувала тим,
що 02.12.2009 року в с. Ємчиха,
Миронівського району, Київської
області між відповідачем Селянським
(фермерським) господарством «Т.В.К».
(далі СФГ "Т.В.К.") та її матір»ю ОСОБА_3
був укладений договір оренди землі, за
яким остання передала відповідачу в
оренду земельну ділянку площею 4,50 га.,
призначенням якої є ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території Ємчиської
сільської ради Миронівського району
Київської області. Договір
зареєстровано 15.12.2010 року Миронівським
районним відділом Київської обласної
філії ДП "Центр ДЗК" за №98.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_3 померла.
На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 23.09.2011 року
вона є власником вказаної земельної
ділянки. Її право власності
зареєстровано в державному реєстрі
прав на нерухоме майно 19.03.2013 року.

Посилаючись на те, що вказаний
договір не містить всіх істотних умов,
передбачених ст. 15 Закону України
"Про оренду землі", просить визнати цей
договір недійсним та повернути їй
земельну ділянку у стані, не гіршому
порівняно з тим, в якому СФГ "Т.В.К."
одержало її в оренду.

Рішенням Миронівського районного
суду Київської області від 13.11.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, СФГ «Т.В.К.» оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просило скасувати рішення
Миронівського районного суду
Київської області від 13.11.2013 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позову з тих
підстав, що рішення Миронівського
районного суду Київської області від
13.11.2013 року є незаконним,
необґрунтованим, таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга СФГ
«Т.В.К.» підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції
посилався на те, що позивач має на праві
приватної власності земельну ділянку
площею 4,50 га., кадастровий номер
:03:007:0013, розташовану в межах
Ємчиської сільської ради
Миронівського району Київської
області, призначенням якої є ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що підтверджується
витягом з державного реєстру прав на
нерухоме майно від 19.03.2013року.

Спірну земельну ділянку позивач
успадкувала після смерті своєї матері
ОСОБА_3, якій вона належала відповідно
до Державного акта на право власності
на земельну ділянку серії РЗ №362263.

02.12.2009 року між ОСОБА_3 та
відповідачем був укладений договір
оренди землі за умовами якого вона
передала, а відповідач прийняв у
строкове платне користування
зазначену земельну ділянку строком на
10 років. Договір зареєстрований у
Миронівському районному відділі
Київської обласної філії ДП Центру
державного земельного кадастру за
№98 від 15.12.2009 року.

Факт передачі земельної ділянки
померлою ОСОБА_3 для обробітку її
відповідачем - орендарем
підтверджується актом
приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно ч. І ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї з сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є об"єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальносіть за її несплату,
умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду, умови збереження
стану об"єкта оренди; умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю,
умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об"єкта оренди чи його
частини, відповідальність сторін,
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною 2 ст.15 цього Закону
визначено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Згідно ч. І ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
І-З, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відсутність у договорі оренди хоча б
однієї з істотних умов, передбачених ч.
1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі",
є підставою для визнання недійсним
такого договору оренди відповідно до ч.
2 ст. 15 Закону України «Про оренду
землі»

З матеріалів цивільної справи
вбачається і це встановлено судом, що у
оспорюваному позивачем договорі
оренди землі відсутні умови збереження
стану об"єкта оренди (відповідне поле у
п.17 договору є незаповненим) та умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки (такий пункт в
договорі відсутній взагалі).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невиконання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

За таких обставин, суд повинен
установити, чи були порушені, невизнані
або оспорені права, свободи чи інтереси
цих осіб, і залежно від установленого
вирішити питання про задоволення
позовних вимог або відмову в їх
задоволенні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
Миронівський районний суд Київської
області виходив з того, що оспорюваний
договір оренди земельної ділянки є
недійсним в силу ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», так як він
укладений без дотримання вимог цієї
норми щодо узгодження таких істотних
умов, як умов збереження стану об'єкта
оренди, відповідне поле у п. 17 договору
є незаповненим, а умова передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
взагалі не включена до договору.

При цьому, Миронівським районним
судом Київської області залишено поза
увагою вимоги ст. 3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України про те, що в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право і не
встановлено, чи дійсно порушуються
права позивача у зв'язку з відсутністю
в договорі оренди зазначених умов, їх
істотності, а також не з'ясовано, в чому
саме полягає порушення законних прав
позивача.

У відповідності до вимог ст. ст. 58, 59, 60
ЦПК України позивач, при розгляді
справи в суді, на підтвердження своїх
позовних вимог не надала, належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували її позовні вимоги та не
довела ті обставини, на які вона
посилалася як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому, ураховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення Миронівського
районного суду Київської області не
може залишатися в силі, а підлягає
скасуванню і по справі необхідно
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу Селянського
(фермерського) господарства «Т.В.К.»
задовольнити.

Рішення Миронівського районного
суду Київської області від 13 листопада
2013 року скасувати, ухвалити по справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Селянського (фермерського)
господарства «Т.В.К.» про визнання
недійсним договору оренди землі та
повернення земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Селянського (фермерського)
господарства «Т.В.К.» судовий збір в
сумі 57 грн. 35 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: