РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/12626/13-ц

Номер провадження 2/123/258/2014

16.01.2014 року Київський районний суд м.
Сімферополя у складі:

Головуючого - судді Тонкоголосюка О.В.,

при секретарі - Берденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, В обґрунтування якого вказує,
що 07.06.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 був здійснений
виконавчий напис, згідно до якого
запропоновано звернути стягнення на
нерухоме майно - двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належать йому, позивачу, на
праві власності. 02.07.2013 року державним
виконавцем Затрубченко О.О.
заступником начальника Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження на
підставі заяви банку про виконання
виконавчого напису про стягнення з
позивача на користь ПАТ «Дельта Банк»
суми в розмірі 378691,14 грн..

Позивачка вважає, що зазначений напис
нотаріуса необхідно визнати таким, що
не підлягає виконанню з наступних
підстав.

Нотаріус має право вчиняти виконавчі
написи, тільки на безперечну суму
грошового зобов'язання, що передбачено
ЗУ «Про нотаріат», постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом МЮУ від 3 березня
2004 року, яка регулює порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
так як тільки первинні бухгалтерські
документи можуть підтвердити суму
боргу.

Тобто, факт, і розмір заборгованості
або інша відповідальність боржника має
бути безспірною і не потребує
додаткового доказування.

Також, відповідач не проінформував
позивача про розмір заборгованості
позичальника на момент вчинення
виконавчого напису, і у разі
відсутності заперечень з боку позивача
стосовно розміру заборгованості
зазначена сума набула би статусу
безспірної.

В порушення умов кредитного договору
позивача не повідомляли та письмової
вимоги про усунення порушень він не
отримував.

Позивач просить визнати виконавчий
напис за реєстровим номером № 1318 від
07.06.2013 року, вчинений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, на
іпотечному договору за реєстровим
номером № 1022 від 02.06.2010 року, таким, що
не підлягає виконанню.

Позивач в судовому засіданні заявлені
вимоги підтримав в повному об'ємі з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
посилаючись на його необґрунтованість
та безпідставність, з приводу чого
надав письмові заперечення на позов,
які долучені до матеріалів справи.

Третя особа в судове засідання не
явилася, про дату та місце слухання
справи повідомлена належним чином,
причини неявки суду не повідомила.
Надала на адресу суду належним чином
засвідчені копії виконавчого напису,
та копії документів, на підставі яких
його було вчинено.

Вислухав сторони, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду
повно та всебічно з'ясувати обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.

У відповідності до п.2 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на

підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають
доказуванню, а також якщо рішення
містить вичерпні висновки суду, що
відповідають встановленим на підставі
достовірних доказів обставинам, які
мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
березня 2008 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 було
укладено Кредитний договір № 233-026/ФК-08,
відповідно до якого Банк надав
Позичальнику у тимчасове платне
користування на умовах повернення,
строковості, платності, забезпеченості
та цільового характеру використання
грошові кошти в сумі 375 839,00 гривень, з
кінцевим терміном повернення
заборгованості до 18 березня 2039 року.
Плата за користування кредитом у
вигляді процентів становить 12,0% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 за Кредитним договором щодо
повернення кредиту, сплати нарахованих
процентів, можливих штрафних санкцій, а
також інших витрат було укладено
Договір іпотеки від 02 червня 2010 року, що
посвідчений приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за №1022,
відповідно до якого ОСОБА_1 як
Іпотекодавець за Договором іпотеки
передав в іпотеку Банку нерухоме майно,
а саме: квартиру АДРЕСА_1. Зазначена
квартира складається з двох житлових
кімнат, позначених на плані під № 3,4,
житловою площею 31,4 кв. м., прихожій №1,
гардеробної №2, кухні №5, ванної №6,
туалету №7, лоджії №8, лоджії №9.
Загальна площа квартири - 74,5 кв. м.(а.с.
5-7).

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92,
95 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», Постанови
Правління НБУ №369 «Про затвердження
Положення про застосування НБУ заходів
впливу за порушення банківського
законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ
«Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та
Національним банкові України було
укладено Договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь AT «Дельта
Банку», відповідно до п. 4.1 якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених договором, Укрпромбанк
передає Дельта Банку права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком, внаслідок чого
Дельта Банк замінює Укрпромбанк як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.
4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком
Дельта Банку прав вимоги до боржників,
Дельта Банку переходить
(відступається) право вимагати (замість
Укрпромбанку) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами
(зареєстрований за №2258 від 30 червня 2010
року приватним нотаріусом ОСОБА_7).

Таким чином, керуючись Договором про
передачу Активів та Кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку, AT «Дельта Банк» набуло
статус Нового кредитора згідно ст.ст.
512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно
всіх процесуальних прав та обов'язків
Нового Кредитора.

Позичальником взяті на себе
зобов'язання, що передбачені кредитним
договором, належним чином не
виконувалися, порушено строки
повернення кредитуної заборгованості,
що передбачені Кредитним договором,
порушено п.4.2 кредитного договору,
згідно з яким Позичальник
зобов'язується здійснювати повернення
кредиту, сплату процентів за
користування ним, комісій, штрафних
санкцій та інших платежів за цим
договором у передбачені договором
строки.

Пунктом 6.2 кредитного договору
визначено, що Банк має право вимагати
дострокового повного повернення
кредиту, сплати процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором, а також
відшкодування збитків, завданих Банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання Позичальником та/або його
поручителями (заставодавцями,
гарантами, поручителями майновими
поручителями), умов цього договору
та/або договорів, укладених у
забезпечення виконання Позичальником
зобов'язань за цим договором, а
Позичальник зобов'язаний протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
отримання Позичальником відповідної
вимоги від Банку (а у випадку,
передбаченому п.4.2.5 - не пізніше
наступного робочого дня) повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилася, сплатити проценти, штрафні
санкції, інші платежі за цим Договором,
а також відшкодувати збитки, завдані
Банку, зокрема, у разі порушення
Позичальником строків платежів, що
встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 6.3 кредитного
договору у разі невиконання
Позичальником вимоги про дострокове
виконання зобов'язань за цим договором
у встановлений строк Банк має право
стягнути примусово (в т.ч. шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно, стягнення заборгованості з
поручителів тощо, та/або шляхом
договірного списання) всю
заборгованість за цим Договором
(Кредит, проценти, комісії, штрафні
санкції та інші платежі).

08.04.2013 Відповідачем на адресу Позивача
направлено досудову вимогу № 41.4- 08/3780/12
(а.с.39), яка містила стислий зміст
порушених зобов'язань з посиланням на
пункти Кредитного договору та
нормативні акти, суму заборгованості,
посилання на вимогу про виконання
порушеного зобов'язання у встановлений
чинним законодавством строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги, вказано контактний
телефон для отримання додаткової
інформації.

Враховуючи наведене, твердження
Позивача про те, що жодних повідомлень
про усунення порушення не отримував ні
від відповідача, ні від будь-кого
іншого, є безпідставним. Тим паче, що
суду було надано копію поштового
повідомлення у відповідності до змісту
якого вбачається, що ОСОБА_1 отримала
зазначену вище вимогу 11.04.2013 року
особисто ( ас.40).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» визначено, що для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість. Перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою ст. 88 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172, пунктом 1 якої визначено, що у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів
стягнення заборгованості провадиться
за нотаріально посвідченими угодами,
що передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно. Для одержання
виконавчого напису подаються: а)
оригінал нотаріально посвідченої
угоди; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

З урахуванням наведених положень
нормативних актів до заяви ПAT «Дельта
Банк» на вчинення виконавчого напису
від 18.05.2013 було додано наступні
документи: Розрахунок суми
заборгованості; договір іпотеки від 02
червня 2010 року, що посвідчений
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за №1022; копія
Кредитного договору № 233-026/ФК-08 від 27
березня 2008 року; копія заяви на видачу
готівки № 3000/64 від 27 березня 2008 року;
витяг з Договору про передачу Активів
та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку
на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року;
копія Акту приймання-передачі
кредитних справ ОСОБА_1; копія
повідомлення Іпотекодавцю про
порушення основного зобов'язання;
копія повідомлення про вручення
поштового відправлення; копія паспорта
та податкового номера ОСОБА_1.

Як зазначено вище, до заяви на вчинення
виконавчого напису від 18.05.2013 року ПAT
«Дельта Банк» додав розрахунок суми
заборгованості, згідно з яким станом на
15 травня 2013 року загальна
заборгованість Позичальника перед
Кредитором згідно Кредитного договору
складає 378 691 гривня 14 копійок, в тому
числі: сума заборгованості за кредитом
- 326 378 гривень 78 копійок; сума
заборгованості за відсотками - 44 945
гривень 98 копійок; комісії, яка
передбачена кредитним договором - 7 366
гривень 38 копійок.

Так як Позивач на день подання позовної
заяви продовжує не виконувати
зобов'язання за Кредитним договором по
поверненню Кредиту, сплаті процентів
за його користування, комісій, штрафних
санкцій та інших платежів,
передбачених Договором, це призводить
до збільшення розміру заборгованості
за Кредитом.

З огляду на викладене, ПАТ «Дельта
Банк» у відповідності до вимог чинного
законодавства та згідно з умовами
Іпотечного договору реалізував своє
законне право та звернувся 18.05.2013 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2 з
заявою про вчинення виконавчого напису
на Іпотечному договорі від 02 червня 2010
року, що укладений в забезпечення
виконання зобов'язань по Кредитному
договору № 233-026/ФК-08 від 27 березня 2008
року та надав документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника і
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

У позовній заяві Позивач зазначає, що
Відповідач мав поінформувати Позивача
про розмір заборгованості до моменту
вчинення виконавчого напису і в разі
відсутності заперечень з боку Позивача
стосовно розміру заборгованості,
зазначена сума набула би статусу
безспірної. Означене твердження
відповідача є неспроможним з наступних
підстав.

Як вказано вище, на адресу Позивача
Банком 08.04.2013 направлялася досудова
вимога (ас.40)., в якій зазначено, що сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 25.02.2013 складає 360773,10 грн..
Оскільки Позивач з дня отримання
досудової вимоги, не зверталася до
Банку із запереченнями відносно
зазначеної суми заборгованості, то ця
заборгованість вважається безспірною,
а у зв'язку із тим, що позивач
продовжував порушувати умови
кредитного договору та порушує їй до
цього часу, що не було спростовано
останнім в ході судового розгляду
справи, сума, яка була нарахована, як
заборгованість станом на 15 травня 2013
року, згідно Кредитного договору в
розмірі 378 691 гривня 14 копійок також
вважається безспірною, оскільки її
нарахування проведено у відповідності
до умов договору з приводу чого надано
відповідний розрахунок засвідчений
підписом відповідної посадової особи
та посвідчений печаткою фінансової
установи.

Таким чином, AT «Дельта Банк»
правомірно, без порушень законодавства
та умов укладеного Іпотечного
договору, звернувся до приватного
нотаріуса з заявою на вчинення
виконавчого напису та надав усі
встановленні чинним законодавством
України документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника.

Проаналізувавши встановлені обставини
справи та надані докази, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог, враховуючи, що наявність
безспірної заборгованості боржника
перед стягувачем була підтверджена
належним чином, виконавчий напис був
вчинений у відповідності до вимог
закону і підстав для відмови у його
вчиненні не було.

На підставі викладеного, Закону
України «Про нотаріат», Закону України
«Про іпотеку», Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№ 20/5 від 03.03.2004 р., Положення «Про
організацію операційної діяльності у
банках України», затвердженого
Постановою НБУ № 254 від 18.06.2003 р.,
Положення «Про організацію
бухгалтерського обліку та звітності у
банках України», затвердженого
Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р.,
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» від 29 червня 1999 року №1172,
Постанови пленуму Верховного Суду
України своєю Постановою № 2 від 31.01.1992
року «Про судову практику в справах за
скаргами на нотаріальні дії або
відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992р.,
ст.ст. 2, 16, 525, 526, 530, 546, 572, 1050, 1054, ЦК
України, керуючись ст. ст. 1, 10, 11, 15, 57, 60,
61, 88, 209, 212, 214 - 215 Цивільного
процесуального кодексу, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.