Справа № 444/3344/13-ц
Провадження № 2/444/64/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді
Ясиновський Р. Б.,

при секретарі Дмитроца З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору доручення удаваним, визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання договору
доручення удаваним, визнання права
власності. Свої позовні вимоги мотивує
тим, що 12.06.2008 року він, ОСОБА_1, придбав у
відповідача ОСОБА_2 автомобіль марки
RENAULT, модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року випуску,
зеленого кольору, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний НОМЕР_1. За вказаний
автомобіль, він сплатив ОСОБА_3 10 тисяч
гривень, що підтверджується розпискою
від 12.06.2008 року, виданою ОСОБА_3. Однак
ними не було оформлено договору
купівлі-продажу, натомість факт
придбання автомобіля та напівпричепа
було засвідчено довіреністю ОСОБА_2 від
12 червня 2008 року на його ім'я, яку
оформлено та посвідчено приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстр.
№ 1015. Згідно виданої довіреності,
ОСОБА_1 надано право користуватися
автомобілем марки RENAULT, модель MAGNUM АЕ
385ТІ, 1996 року випуску, зеленого кольору,
кузов НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1,
укладати договори купівлі-продажу,
міни, найму т/з, з правом передоручати
повноваження третім особам. 08
листопада 2008 року Львівським ВРЕР ДАІ
ГУ МВС України у Львівській області
було видано ОСОБА_1 тимчасовий
реєстраційний талон НОМЕР_3 на
вищевказаний автомобіль марки RENAULT,
модель MAGNUM АЕ 385ТІ, реєстраційний
НОМЕР_1. Вважає, що в дійсності між ним
та відповідачем був укладений не
односторонній правочин у вигляді
довіреності на право володіння,
користування та розпорядження
транспортним засобом, а договір
купівлі-продажу на підставі якого
відповідач передав у власність
позивачу автомобіль, а останній
прийняв його та сплатив за нього
грошову суму коштів визначену між
сторонами. Довіреність була видана
відповідачем виключно з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу, який сторони
насправді вчинили, тому вважає, що до
відносин учасників даного правочину
необхідно застосовувати відповідні
правила правочину, який сторони мали на
увазі, тобто який сторони приховали,
оскільки воля сторін в удаваному
правочині була спрямована на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
довіреністю. За удаваною довіреністю,
як правочином обидві сторони свідомо
документально оформили її, але
насправді між ними були встановлені
правовідносини купівлі-продажу
транспортного засобу. Вважає, що
насправді сторони вчинили правочин
купівлі-продажу транспортного засобу,
оформивши довіреність. Просить суд
визнати договір доручення, оформлений
довіреністю від 12.06.2008 року виданої
ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на право експлуатації
та відчуження автомобіля марки RENAULT,
модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року випуску,
зеленого кольору, кузов НОМЕР_2,
державний реєстраційний НОМЕР_1,
посвідчену приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за реєстр. №1015 - удаваним, а
договір купівлі-продажу даного
транспортного засобу від 12.06.2008 року -
дійсним з моменту укладення договору
доручення, а саме з 12.06.2008 року; визнати
за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки RENAULT, модель MAGNUM АЕ
385ТІ, 1996 року випуску, зеленого кольору,
кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний
НОМЕР_1.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повістю, посилаючись на доводи,
зазначені в позовній заяві. Просять
позов задоволити.

Відповідача в судовому засіданні проти
позову заперечив, підтвердив, що дійсно
ним 12.06.2008 року надавалась генеральна
довіреність на ім'я позивача ОСОБА_1,
яку оформлено та посвідчено приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстр.
№1015. Згідно виданої довіреності,
ОСОБА_1 надано право користуватися
автомобілем марки RENAULT, модель MAGNUM АЕ
385ТІ, 1996 року випуску, зеленого кольору,
кузов НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1,
укладати договори купівлі-продажу,
міни, найму т/з, з правом передоручати
повноваження третім особам. Ним дійсно
була написана розписка про отримання
грошових коштів в сумі 10 000 грн. за
купівлю-продаж вищевказаного
автомобіля від позивача і такі ним є
отримані. Проте, із своїх власних
особистих мотивів, просить відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, а відтак,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 слід задоволити у
повному обсязі виходячи з наступних
підстав.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнанні сторонами, не
підлягають доказуванню.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беріть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлено, що 12 червня 2008 року
ОСОБА_1, придбав у ОСОБА_2 автомобіль
марки RENAULT, модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року
випуску, зеленого кольору, кузов
НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1., за суму 10
000 грн.. Договір купівлі-продажу
автомобіля в письмовій формі не був
укладений, хоча фактично угода про
купівлю-продаж була досягнута.
Відповідач передав позивачу
автомобіль, а позивач сплатив йому за
придбаний автомобіль гроші в сумі 10 000
грн., що підтверджується розпискою
наданою відповідачем. Крім того,
відповідач видав позивачу генеральну
довіреність на такий автомобіль,
згідно якої надав позивачі ОСОБА_1
право користуватися автомобілем марки
RENAULT, модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року випуску,
зеленого кольору, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний НОМЕР_1, укладати
договори купівлі-продажу, міни, найму
т/з, з правом передоручати повноваження
третім особам.

Судом встановлено, що на даний час
строк генеральної довіреності сплив і
відповідач ухиляється від видачі нової
довіреності чи зняття автомобіля з
обліку та подальшої реєстрації
автомобіля на позивача.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Діючим цивільним законодавством не
заборонено визнавати удаваним договір
доручення рухомого майна із
застосуванням до нього правил договору
купівлі-продажу, який насправді
сторони мали на увазі.

Про дійсність виявлення сторін
договору доручення, укладеного між
відповідачем і позивачем на укладення
договору купівлі-продажу свідчать:
складання розписки про передачу коштів
за автомобіль, що підтверджує
справжність розписки її зміст та
пояснення позивача та відповідача в
ході судового засідання, відсутність
заборон на відчудження автомобіля в
т.ч. шляхом передачі його в іпотеку під
час виникнення спірних правовідносин,
що свідчить про сумлінність і
добросовісність сторін за договором,
не вчинення позивачем дій по
відчудженню транспортного засобу за
довіреністю при відсутності перешкод
для таких дій.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином судом встановлено, що
позивач придбав у відповідача за
власні кошти автомобіль марки RENAULT,
модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року випуску,
зеленого кольору, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний НОМЕР_1, незаконність
набуття права власності на автомобіль
позивачем судом не встановлена, тому
позов позивача підлягає задоволенню.

За таких обставин суд прийшов до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
підставними та обґрунтованими.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати договір доручення, оформлений
довіреністю від 12.06.2008 року виданого
ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на право експлуатації
та відчуження автомобіля марки RENAULT,
модель MAGNUM АЕ 385ТІ, 1996 року випуску,
зеленого кольору, кузов НОМЕР_2,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
посвідчену приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за реєстр. № 1015 - удаваним, а
договір купівлі-продажу даного
транспортного засобу від 12.06.2008 року -
дійсним з моменту укладення договору
доручення, а саме з 12.06.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки RENAULT, модель MAGNUM АЕ
385ТІ, 1996 року випуску, зеленого кольору,
кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний
НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ясиновський Р. Б.

Повний текст рішення складено 21.01.2014
року.