Справа № 362/4675/13-ц Головуючий у І
інстанції Жук М.В.Провадження №
22-ц/780/353/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Савченка С.І., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 22 967 грн. 71 коп.
за кредитним договором від 13.09.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 13 вересня 2008 року Банк уклав з
відповідачем договір, відповідно до
якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1
015 грн. 75 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних. Однак, позичальник не виконує
свої зобов'язання за договором, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість за договором, яка
станом на 08.07.2013 року складає 22 967 грн. 71
коп.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року Публічному
акціонерному товариству Комерційний
банк «ПриватБанк»у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд помилково застосував трирічний
строк позовної давності, оскільки в
умовах надання споживчого кредиту
встановлена позовна давність у п'ять
років. Застосування такого строку
можливе лише за заявою сторони, однак
від відповідача заява про застосування
строку позовної давності не надходила.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13 вересня 2008
року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав, а ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 1 015 грн. 75 коп.
на строк 12 місяців з 13.09.2008 року по 12.09.2009
року зі сплатою 12% річних за
користування кредитом (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості за
договором № KRXRRC13140051 від 13.09.2008 року,
укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_1, заборгованість останнього
перед Банком станом на 08.07.2013 року
складає 22 967 грн. 71 коп. (а.с.3).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що сплив
строк позовної давності звернення до
суду, а тому вимога про стягнення
заборгованості до задоволення не
підлягає.

Колегія суддів погоджується по
суті з такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 взяв у кредит в сумі 1 015 грн. 75
коп., однак зазначені кошти в
обумовлений договором строк не
повернув. У зв'язку з цим, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Статтею 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

В апеляційній скарзі позивач
зазначає, що згідно п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту, терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги збільшенням строку позовної
давності за домовленістю сторін, ПАТ КБ
«Приватбанк» не надав суду доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 був
ознайомлений з Умовами надання
споживчого кредиту, за якими строк
позовної давності визначений
сторонами в п'ять років.

Відсутність підпису відповідача на
самих умовах надання споживчого
кредиту фактично надає можливість
банку надавати умови в будь-якій
редакції, з будь-яким строком позовної
давності та стверджувати, що зазначені
умови погоджені з відповідачем. За
таких обставин зазначення в заяві на
видачу кредиту про ознайомлення
відповідача з умовами надання кредиту,
без ідентифікації самих умов, як таких,
що погоджені підписом відповідача, не
може бути належним доказом
ознайомлення та погодження
відповідача саме з тією редакцією умов
на якій наполягає банк.

Крім того матеріали справи містять
надані банком умови надання
споживчого кредиту, відповідно до яких
строк позовної давності складає не
п'ять, а п'ятдесят років.

Зазначаючи а своїй апеляційній скарзі,
що умови надання споживчого кредиту, за
якими строк позовної давності складає
п'ятдесят років, надані суду помилково,
що на момент видачі кредиту діяли інші
правила, якими встановлювався строк
позовної давності тривалістю 5 років,
банк не надав суду жодного
підтвердження зазначеним обставинам.
Матеріали справи не містять
підтвердження встановлення сторонами
строку позовної давності тривалістю 5
років.

В зв'язку з цим суд Апеляційної
інстанції, перевіряючи доводи
апелянта, письмово звертався до банку з
вимогою надати суду для огляду доказ на
підтвердження доводів банку, а саме
кредитну справу та умови надання
споживчого кредиту з яким ознайомився
та погодився відповідач при отриманні
кредиту (а.с. 71).

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, банк
отримавши запит суду 03.01.2014 року, вимоги
суду проігнорував, свого представника
в судове засідання на 14.01.2014 року не
направив, та доказів на підтвердження
доводів своєї скарги, які він був
зобов'язаний подати ще в суд першої
інстанції, до Апеляційного суду не
подав.

Отже матеріали справи не містять умов
надання споживчого кредиту, відповідно
до яких строк позовної давності за
домовленістю сторін встановлено
тривалістю 5 років.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про сплив
встановленого законом трирічного
строку позовної давності 12.09.2012 року.

Посилання апелянта на
відсутність заяви сторони на
застосування строку позовної давності
є безпідставними, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду доводами
апеляційної скарги не спростовуються,
а тому вимоги апелянта задоволені бути
не можуть.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Савченко С.І.

Яворський М.А.