АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6993/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/363/14
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.

суддів: Бондаревської С.М.. Пікуля В.П.

при секретарі: Порохні А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Автозаводського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції про
відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21
жовтня 2013 року у задоволенні
позову - відмовлено.

Додатковим рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 23
грудня 2013 року судовий збір у справі за
позовом ОСОБА_2 до Автозаводського
відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції про відшкодування шкоди
компенсовано за рахунок держави.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове рішення по суті
справи. В обгрунтування апеляційної
скарги посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Cудом першої інстанції вірно
встановлено, що в Автозаводському ВДВС
Кременчуцького МУЮ на виконанні
перебуває виконавче провадження №
22409257 з примусового виконання
виконавчого листа №6-1404 від 13.08.2010 року,
виданого Новозаводським районним
судом м.Чернігова про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа банк»
боргу у розмірі 44 116, 84 грн.

Боржнику надавався строк для
самостійног овиконання рішення до
08.11.2010 року. Рішення самостійно ним
виконано не було.

В ході примусового виконання
рішення описано та арештовано
заставний автомобіль ВАЗ 210934-20 ДНЗ
НОМЕР_1, сірого кольору, 2008 року випуску,
що належить ОСОБА_2 Іншого майна, на яке
можливо накласти арешт у ОСОБА_2
відсутнє.

Згідно акту опису й арешту мана
автомобіль передано на відповідальне
зберігання ОСОБА_3, який згідно ст. 59
Закону України «Про виконавче
провадження» несе відповідальність за
його збереження.

13.08.2013 року на адресу відділу
надійшла заява стягувача про закнчення
виконавчого провадження стосовно
ОСОБА_2 про стягнення на користь ПАТ
«Альфа банк» заборгованості за
кредитним договором, у зв'язку з
фактичним виконанням у повному обсязі
рішення суду згідно виконавчого
документу.

19.08.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження №22409257 з
примусового виконання виконавчого
листа №6-1404, виданого 13.08.2010 року
Новозаводським районним судом
м.Чернігова щодо стягнення з ОСОБА_2
заборгованості на користь ПАТ «Альфа
банк» у розмірі 44 116, 84 грн. на підставі
п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження». Постанова про стягнення
виконавчого збору та витрат
виконавчого провадження виведено в
окремі виконавчі провадження у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частино. 1 ст. 28 Закону
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання
та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем шляхом проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту. Постановами, передбаченими
частиною другою цієї статті, може
бути накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі
предмети. Копії постанови, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його
відчуження, державний виконавець
надсилає органам, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження. Про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та
арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем
у кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин. Порушення заборони
державного виконавця розпоряджатися
або користуватися майном, на яке
накладено арешт, тягне за собою
передбачену законом відповідальність
зберігача майна.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
позивачем не було надано належнизх та
переконливих доказів спричинення йому
шкоди діями відповідача, які
виразилися у накладенні арешту на
майно в ході виконавчого провадження, а
також не доведено незаконність дій
державного виконавця під час
провадження виконавчих дій, судом
першої інстанції вірно відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2

За таких обставин, судова колегія
дійшла до висновку, що порушень норм
матеріального та процесуального права,
які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21
жовтня 2013 року та
задоволення апеляційної скарги не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді:

С.М.
Бондаревська

В.П. Пікуль