АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9913/14 Справа № 207/5208/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: - Пищиди М.М.,

Суддів: - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі: - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_7, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійського районної у м. Дніпродзержинську ради, про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2007 року з ОСОБА_11 був укладений кредитний договір № DZHCG100770444.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з ОСОБА_11 в цей же день був укладений договір іпотеки DZHCG100770444.

В іпотеку була надана квартира АДРЕСА_1 загальною площею 41,60м.кв. та житловою - 29,60м.кв., яка належала на праві власності ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу.

Однак, взяті зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_11 не виконував та рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру, шляхом її продажу.

Пунктом 12.9 укладеного договору іпотеки були враховані інтереси дітей та інших осіб, які мають право користуватись предметом іпотеки.

У зв'язку із вищевикладеним позивач просив позов задовольнити, виселивши відповідачку з дітьми із предмету іпотеки без надання іншого жилого приміщення, знявши їх з реєстраційного обліку у будинку.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.10.2014 року позовні вимоги позивача задоволені.

Виселено ОСОБА_7, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку у Головному управлінні Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приватбанк": 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги № 50, рахунок № 0001, МФО 305299, понесені судові витрати: 344 гривні 10 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити по справі нове рішення яким відмовити у задоволені вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив із того, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, оскільки звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що з 28 травня 2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

14 травня 2007 року позивачем було укладено кредитний договір з ОСОБА_10 у розмірі 17.480 доларів США строком по 13 травня 2022 року включно.

В цей же день між банком та ОСОБА_10 було укладено договір іпотеки нерухомого майна. Ціна предмету іпотеки складає 95 950, 00 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 грудня 2009 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу та виселення ОСОБА_10 із квартири.

У спірній квартирі зареєстрована та проживає відповідачка з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, 31 грудня 2008 р. н.

Як пояснили апелянта та її представник у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 починаючи з лютого 2005 року та дотеперішній час проживали з неповнолітніми дітьми у спірній квартирі за вказаною адресою.

Відповідно до акту про проживання, складеним 09. 12. 2014 року комунальним житлово - експлуатаційним підприємством «Оріон», ОСОБА_10, ОСОБА_7 та неповнолітні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкають за даною адресою з 01. 02. 2005 року народження.

Згідно довідки дошкільного навчального закладу № 36, ОСОБА_7 в вересні 2006 року зверталась з заявою про прийняття її сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ДНЗ №36. Підставою для прийняття дитини у ДНЗ № 36 було визначення в облікових документах адреси проживання дитини : м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 84-18.

Таким чином, на момент укладення договору кредиту та іпотеки, неповнолітні діти проживали і продовжують проживати в квартирі, переданій в іпотеку.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно з частиною першою статті 41 цього ж Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться , якщо інше не передбачене рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України « Про виконавче провадження» , з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно ст. 39 Закону України « Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав , передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Основним законом , який регулює охорон дитинства в державі, є Закон України « Про охорону дитинства» норми якого кореспондуються з нормами Конвенції « Про права дитини», схваленої резолюцією 44 - сесії Генеральної Асамблеї ООНЕ 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 , в якій встановлено, що в діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Для здійснення будь - яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна ( стаття 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» )

Колегія суддів приходить до висновку, що недотримання сторонами під час укладення іпотечного договору вимог законодавства щодо погодження у встановленому законом порядку з органом опіки та піклування передачі в іпотеку квартири, право користування якою на час укладення договору іпотеки мали діти, має наслідком відмови у задоволенні зазначеного позову.

Крім цього, статтею 58 Конституції України встановлено зворотну силу законів та інших нормативно-правових актів, що пом'якшують або скасовують будь-яку юридичну відповідальність. При цьому Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що ст. 58 Конституції України поширюється лише на фізичних осіб, про що зазначив у рішенні від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99.

Відповідно до вимог ч.2 ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

На розвиток конституційних положень про чинність законодавства в часі, ч. 2 ст. 5 ЦК України встановлює, що акти цивільного законодавства мають зворотну дію в часі, якщо вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

3. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

4. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

За таких обставин, не зважаючи на наявність заборгованості ОСОБА_10 по кредитному договору, та прийняття рішення судом першої інстанції ще до набрання чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» необхідно застосувати цей закон до вказаних правовідносин, оскільки він пом'якшує цивільну відповідальність відповідача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_7, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійського районної у м. Дніпродзержинську ради, про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року - скасувати .

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_7, яка також діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9, треті особи ОСОБА_10, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Баглійського районної у м. Дніпродзержинську ради, про виселення без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: