________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/74/14
УХВАЛА

28.11.2014 року Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
скасування засобів забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про скасування заходів
забезпечення позову, застосованих
ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 15 лютого 2008 року та просить
зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_3, посилаючись на те, що
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 17 березня 2011 року на користь
ОСОБА_1 було стягнуто з ОСОБА_3 1 069 839,53
гривень, у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було
відмовлено. Однак, на теперішній час,
виконати рішення неможливо, оскільки
виконавча служба не може здійснювати
виконавчі дії з примусового виконання
рішення суду та реалізації квартири
АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 та
знаходиться у нього в іпотеці,
оскільки, за даними відомостей з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, ухвалою Київського районного
суду м. Одеси від 15 лютого 2008 року на
вказану квартиру було накладено арешт,
в забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики. Заявник зазначив, що,
вищезазначена квартира знаходиться у
нього в іпотеці з 01 листопада 2005 року, а
тому, він має переважне право на
задоволення своїх вимог за рахунок
реалізації майна ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_4 заяву підтримав у
повному обсязі, просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення заяви.

ОСОБА_3 у судове засідання не
з’явилась, повідомлялась належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомила.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України
неявка осіб, які беруть участь у справі
не перешкоджає розгляду питання про
скасування заходів забезпечення
позову.

Вивчивши заяву та додані до неї
матеріали, суд приходить до наступного.

В провадженні Київського
районного суду м. Одеси знаходилась
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики.

Ухвалою судді Київського районного
суду м. Одеси Бойко А.В. від 15 лютого 2008
року, в забезпечення зазначеного
позову, було накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_3, яка належить на
підставі приватної власності ОСОБА_3.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 15 травня 2008 року, яке набрало
законної сили, з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за
договором позики в розмірі 84840
(вісімдесят чотири тисячі вісімсот
сорок) гривень.

Крім того, рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 17 березня 2011
року, яке набрало законної сили, на
користь ОСОБА_1 було стягнуто з ОСОБА_3
1069839 (один мільйон шістдесят дев’ять
тисяч вісімсот тридцять дев’ять)
гривень 53 копійки, у позові ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 було відмовлено. Зазначене
рішення разом з виконавчим листом
ОСОБА_1 надав до примусового виконання
у Другий Київський відділ державної
виконавчої служби ОМУЮ.

Однак, у добровільному порядку ОСОБА_3
рішення суду не виконує, на теперішній
час, виконати рішення неможливо,
оскільки виконавча служба не може
здійснювати виконавчі дії з
примусового виконання рішення суду та
реалізації квартири АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_3, так як, за даними
відомостей з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, ухвалою Київського
районного суду м. Одеси від 15 лютого 2008
року на вказану квартиру накладено
арешт в забезпечення позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики.

Судом також встановлено, що, 01
листопада 2005 року між ОСОБА_1, з однієї
сторони та ОСОБА_3, з іншої сторони, було
укладено договір іпотеки, за умовами
якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошову
суму в розмірі 303000 гривень, що
еквівалентно 60000 тисяч доларів США, а
ОСОБА_3 надала в іпотеку ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п.4.1.4 договору іпотеку ОСОБА_1
має право звертати стягнення на
заставлене майно, в тому числі, у разі
якщо в момент настання терміну
виконання зобов’язання, забезпеченого
іпотекою, воно не буде виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Враховуючи, що спірна квартира
знаходиться в іпотеці у ОСОБА_1 з 01
листопада 2005 року, а рішення у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, було ухвалено15
травня 2008 року, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 має переважне право
на задоволення своїх вимог, за рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
17 березня 2011 року, за рахунок
реалізації майна ОСОБА_3.

При таких обставинах, суд вважає, що
заява ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою судді Київського
районного суду м. Одеси від 15 лютого 2008
року.

Зняти арешт з квартири
АДРЕСА_4, яка належить на підставі
приватної власності ОСОБА_3.

Копію ухвали направити до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, для
виконання.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня постановлення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя

Огренич І. В.