Провадження : 22ц/790/848/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Доповідач - Шевченко
Категорія : договірне.
21 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського
при секретарі - Гелашвілі Т.Г.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Акціонерної
компанії «Харківобленерго» на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2013 року по
справі за позовом Акціонерної компанії
«Харківобленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за спожиту
У жовтні 2013 року Акціонерна
компанія «Харківобленерго»
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що відповідач є
абонентом АК «Харківобленерго» по
споживанню електричної енергії для
власних потреб, яка мешкає за адресою
У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
своїх обов'язків по сплаті за споживчу
електричну енергію, станом на 11 січня
2013 року (за період з 19.08.2012 року по 11.01.2013
року) утворилась заборгованість в сумі
1 184,54 грн., яку позивач і просив стягнути
Відповідач ОСОБА_2 та її
представник надали суду письмові
заперечення проти позову та докази про
сплату використаної електроенергії
Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АК
«Харківобленерго» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального права та неповноту
встановлених обставин, які мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь
судді, пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені у суді
першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, судова колегія не
вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції ухвалив
постановивши рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права.

Не може бути скасовано правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних| міркувань.

Як вбачається з матеріалів
справи, вирішуючи цивільно-правовий
спір суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини справи,
представлені докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон їх регулюючий і
надав їм належну правову оцінку.

Відмовляючи в задоволенні
заявлених позивачем Акціонерною
компанією «Харківобленерго» вимог за
їх недоведеністю, суд першої інстанції
виходив із того, що останній не надав
належних та допустимих доказів на їх
підтвердження.

Судова колегія погоджується з
таким висновком районного суду,
оскільки цей висновок відповідає
матеріалам справи та ґрунтується на
законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється виключно на засадах
змагальності сторін, при цьому суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж
Кодексу доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено по справі,
відповідачка ОСОБА_2 є споживачем
електроенергії і на її ім'я Акціонерною
компанією «Харківобленерго» відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1 для сплати
грошових коштів за спожиту
електроенергію (а.с.6).

Доказів того, що сторонами
укладався договір на поставку
електроенергії матеріали справи не
містять, у зв'язку з чим порядок
надання послуг та оплати за спожиту
електричну енергію регулюється
Правилами користування електричною
енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
26 липня 1999 року №1357 з послідуючими
змінами.

Пунктом 20 вказаних Правил
визначено, що розрахунковим періодом
для встановлення розміру оплати
спожитої електричної енергії є
календарний місяць. Плата за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію вноситься не
пізніше 10 числа наступного місяця, якщо
договором не встановлено іншого
терміну.

Пунктом 21 Правил встановлено, що
знімання показань приладів обліку
провадиться споживачем щомісяця.
Енергопостачальник має право
контролювати правильність знімання
показань приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем.

Матеріали справи свідчать, що із
копій квитанцій про сплату за
електроенергію вбачається, що
відповідачка ОСОБА_2 у порушення
вказаного пункту Правил проводила
оплату за спожиту електроенергію не за
календарний місяць, а за декілька
місяців підряд (а.с.41-42).

Проте у порушення п.21 Правил
енергопостачальник не здійснював
контроль за правильністю споживачем
ОСОБА_2 строків оплати та не перевіряв
правильність знімання показань
приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем. За
несвоєчасну оплату електричної
енергії понад термін, обумовлений
договором, споживачу ОСОБА_2 будь-яких
претензій згідно з законодавством
енергопостачальник не пред'являв.
Попереджень, як це передбачено п.27.
Правил у разі несплати за спожиту
електричну енергію протягом 10 днів
після терміну, зазначеного у Правилах
не направляв, актів про
невідповідність показань лічильника
показанням вказаним споживачем у
квитанціях про сплату за
електроенергію який підписується
представником енергопостачальника та
споживачем не складав.

Із наданих двох актів перевірки
розрахункових засобів обліку у
квартирі ОСОБА_2 від 11.01.2012 року та від
22.11.2013 року будь-яких порушень
представник позивача не виявив (а.с.39-40).

За таких обставин посилання
позивача як на доказ заборгованості
споживача ОСОБА_2 за електроенергію на
довідку абонента від 28.11.2013 року є
безпідставною, оскільки будь-яких
доказів того, що в спірний період з
березня 2012 року по жовтень 2012 року
працівниками енергопостачальника
проводились перевірки приладу обліку
у квартирі ОСОБА_2 суду не надано, а тому
вказівка у Довідці про те, що на 19.03.2012
року показання приладу обліку
становили 13604 відповідно контрольного
обходу доказами не підтверджено.

Посилання представника позивача
у судовому засіданні суду апеляційної
інстанції про те, що вони не встигли
надати необхідних доказів у зв'язку з
чим заявив клопотання про оголошення
перерви у судовому засіданні, колегія
суддів відхилила, оскільки справа в
провадженні суду знаходиться з жовтня
2013 року, повістку про розгляд справи
судом апеляційної інстанції 21 січня 2014
року позивач отримав 30 грудня 2013 року,
за таких обставин вказане клопотання
направлене на безпідставне
затягування розгляду справи.

З огляду на зазначене, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції, приймаючи рішення по суті
позовних вимог Акціонерної компанії
«Харківобленерго» за їх недоведеністю,
позаяк будь-яких об'єктивних доказів на
підтвердження порушень з боку
відповідача, щодо показань приладу
обліку позивачем до суду не
представлено.

Що ж стосується доводів
апеляційної скарги позивача
Акціонерної компанії
«Харківобленерго», наведених на її
обґрунтування, які фактично зводяться
до незгоди з ухваленим районним судом
по справі рішенням та його суб'єктивної
переоцінки, то ці доводи апелянта, в
даному випадку, є несуттєвими, рішення
суду, прийняте по суті розглянутого
цивільно-правового спору, не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,
313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерної
компанії «Харківобленерго» відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді