Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/24/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.01.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Дьомич Л.М., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря судового засідання
- Задирака Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
відновлення порушених прав та
визнання недійсним договору
довічного утримання, за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та приватного
нотаріуса Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 29 жовтня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2007 року позивачка
звернулась в суд з позовом про
відновлення порушених прав та визнання
недійсним договору довічного
утримання мотивуючи свій позов тим, що
06.09.1973 року між нею та ОСОБА_5 було
укладено шлюб і з цього часу по 12.08.2007
року вони проживали однією сім»єю по
АДРЕСА_1.

Під час перебування у шлюбі вони
разом побудували будинок за
вищезазначеною адресою. Право
власності було оформлено на чоловіка
на підставі рішення виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
від 10.05.2000 року «Про затвердження актів
введення в експлуатацію
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель».

Вважає, що їй, як другому з подружжя
належить ? частина вказаного
домоволодіння. Після смерті чоловіка, а
саме 12.08.2007 року, відкрилась спадщина на
спадкове майно - ? частину вказаного
домоволодіння, що належала померлому.
Враховуючи те, що дітей у них не було,
вона, відповідно до вимог закону, є
спадкоємцем першої черги, то вважала,
що прийняла спадщину фактично
вступивши в управління спадковим
майном, так як постійно проживала із
спадкодавцем і користується ним на
даний час.

Враховуючи те, що вона є особою
похилого віку, їй тяжко самій впоратись
із господарством, вирішила оформити
договір довічного утримання та
звернулась до ОКП КООБТІ для отримання
довідки про належність нерухомого
майна і 15.08.2011 року, під час
ознайомлення з матеріалами
інвентаризаційної справи, дізналась
про реєстрацію права власності на
будинок за ОСОБА_3 на підставі договору
довічного утримання, укладеного між
останньою та її чоловіком 17.12.2003 року та
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за № 4005.

З часу реєстрації даного договору
відповідачка не повідомляла про
реєстрацію права власності на її ім'я.
Крім того, позивач виявила, що в
договорі міститься не її підпис, згоди
на його укладення вона не надавала,
даний договір порушує її права, тому
посилаючись на норми законодавства, що
діяло в період укладення даного
договору, норми діючого законодавства,
обставини, зазначені в позовній заяві,
просить визнати недійсним договір
довічного утримання, укладений 17.12.2003
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 4005 як такий, що не
відповідає вимогам закону та скасувати
реєстрацію права власності на будинок
на ім'я відповідачки.

Рішенням Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 29 жовтня
2013 року позов ОСОБА_2 про відновлення
порушених прав та визнання недійсним
договору довічного утримання
задоволено частково. Визнано
недійсним договір довічного утримання,
укладений 17.12.2003 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 4005. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
апелянти - ОСОБА_3 та приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 просять
його скасувати в частині визнання
недійсним договору довічного
утримання укладеного 17.12.2003 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог, в цій
частині, відмовити.

В скарзі апелянти зазначили, що при
постановленні рішення судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
пояснення представника позивача,
апелянта, прокурора перевіривши
матеріали справи та наведені у скаргах
доводи, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, із
наступних підстав.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне домоволодіння нажите
подружжям під час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю, при
укладенні договору довічного
утримання, що потребує обов'язкового
нотаріального посвідчення, ОСОБА_2
своєї згоди висловленій у письмовій
формі не дала, оскільки підпис від її
імені в договорі довічного утримання
виконано не нею, а іншою особою. Крім
того, додатковою підставою для
визнання недійсним договору є те, що
посвідчення договору довічного
утримання на момент його укладення
відбулося з порушенням п.5 ч. 1 ст. 36
Закону України «Про нотаріат».

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду не відповідає.

Колегією суддів встановлено, що
ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5 з 06 вересня 1973 року.

На підставі рішення виконавчого
комітету Кіровоградської міської
ради від 10 травня 2000 року № 645 «Про
затвердження актів введення в
експлуатацію індивідуальних житлових
будинків та господарських будівель»
та акту приймання в експлуатацію
житлового будинку та господарських
будівель від 27 квітня 2000 року
Кіровоградським бюро технічної
інвентаризації 6 червня 2000 року № 22298/147
було зареєстровано право власності
за ОСОБА_5 на домоволодіння по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, 17 грудня 2003 року, уклав договір
довічного утримання з ОСОБА_3, яким
передав у власність останньої
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1,
який посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 4005.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Цивільний Кодекс України, що набрав
чинності з 01 січня 2004 року, відповідно
до п.4 Прикінцевих та перехідних
положень, ЦК України застосовується
до цивільних відносин, що виникли
після набрання ним чинності то
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанціє та
зазначає, що суд першої інстанції
правильно визначився із характером
правовідносин, що виникли між
сторонами та дійшов правильного
висновку, що дані правовідносини
регулюються ЦК УРСР в редакції 1963
року та Кодексом про Шлюб та сім'ю.

Відповідно до ст. 59 ЦК УРСР угода,
визнана недійсною з моменту її
укладення.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною
є та угода, що не відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР за
договором довічного утримання одна
сторона, що є непрацездатною особою
за віком або станом здоров'я
(відчужувач) передає у власність
другій стороні (набувачеві майна)
будинок або частину його, взамін чого
набувач майна зобов'язується
надавати відчужувачеві довічно
матеріальне забезпечення в натурі у
вигляді житла, харчування, догляду і
необхідної допомоги.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 426 ЦК УРСР
договір довічного утримання повинен
бути нотаріально посвідчений ( ст. 47
цього Кодексу).

За змістом ст. 23 КпШС майном, нажитим
за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою.
Для укладення угод по відчуженню
спільного майна подружжя, що
потребує обов'язкового нотаріального
засвідчення, згода другого з подружжя
повинна бути висловлена у письмовій
формі.

В матеріалах справи ( а.с. 12 - 14)
мається письмовий договір довічного
утримання від 17 грудня 2003 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4

На аркуші 3 даного договору
зазначено, що ОСОБА_2 дає згоду
своєму чоловікові, ОСОБА_5, на
відчуження вказаного в договорі
будинку, який вони добудували в
період шлюбу. Під вищезазначеним
машинописним текстом вчинено підпис.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що згоди
на укладення договору довічного
утримання вона не надавала і договір
не підписувала.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доводячи обставини позивач
посилається на висновок судово -
почеркознавчої експертизи від 26.07.2012
року.

Із висновку судово - почеркознавчої
експертизи від 26.07.2012 року вбачається,
що підпис від імені ОСОБА_2, в
договорі довічного утримання,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 17.12.2003
року за реєстраційним № 4005 в графі «Я,
ОСОБА_2, даю згоду своєму чоловіку
ОСОБА_5, на відчуження вказаного у
договорі будинку, який ми добудували
в період зареєстрованого шлюбу»
виконаний не самою ОСОБА_2, а іншою
особою.

Однак колегія суддів не визнає дану
експертизу допустимим доказом і не
приймає цей доказ, із наступних
підстав.

Із висновку експерта № 248 від 13.12.2013
року, до якого прийшов експерт в
результаті проведення повторної
судово - почеркознавчої експертизи
призначеної ухвалою колегії суддів
судової палати в цивільних справах
від 28.08.2013 року вбачається, що
вирішити питання: « чи виконаний
підпис на договорі довічного
утримання, посвідчений 17 грудня 2003 року
приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 по
реєстру № 4005 після тексту « Я ОСОБА_2,
даю згоду своєму чоловікові ОСОБА_5,
на відчуження вказаного у договорі
будинку, який ми добудували в період
зареєстрованого шлюбу» ОСОБА_2?» - не
надалось можливим.

Як причину неможливості вирішення
цього питання експерт зазначив те, що
виявлені співпадання, при наявних
розбіжностях не створюють
сукупності, індивідуалізуючої почерк
виконавця, а відносно розбіжностей -
не вдалося визначити являються вони
варіантами ознак почерку ОСОБА_2, що
не проявилися в наданих зразках, або
ж свідчать про виконання даного
підпису іншою особою.

Роблячи висновок про те, що
відсутність однозначності в оцінці
розбіжностей не дозволяє вирішити
питання відносно виконання ні в
категоричній ні в вірогідній формі,
експертом Ваніною О.В. було взято до
уваги те, що зразки підпису, які
знаходилися у розпорядженні експерта
не відповідають за часом
досліджуваному документу і мають
розрив у часі 5, 9 і 10 років, а
клопотання щодо надання відповідних
зразків (виконаних у 2002 - 2004 роках) не
задоволені.

Крім того, при дослідженні зразків
підпису, експертом Ваніною О.В. було
виявлено наявність в них ознак
розладу координації рухів, характер
прояву і локалізації яких можуть
свідчити про вплив на процес письма
збивальних факторів природного
характеру (вірогідніше за все похилий
вік; хворобливий стан, що впливає на
порушення функціональності рухового
апарату особи і т.д).

Експертом також встановлено
нестабільність ступеню прояву
діагностичних ознак у зразках в
межах одного року та відносно інших
років.

Для встановлення причин виникнення,
виявлених у зразках, діагностичних
ознак експертом вивчалася медична
картка ОСОБА_2 із записами її стану
здоров'я з 1987 по 2013 р.р та копія
інформаційного листа комунального
закладу «Амбулаторія загальної
практики - сімейної медицини».

Експертом також було зазначено, що
поставлене перед нею питання може
бути вирішене при наявності
достатньої кількості, відповідних за
часом виконання до досліджуванного
документу, зразків підпису ОСОБА_2

Після роз'яснення представнику
позивача положень ч. 4 ст. 10 ЦПК
України, остання зазначила, що інших
зразків підпису які б були обмежені
періодом 2002 - 2004 р. позивач надати не
зможе.

Як вбачається із висновку судово -
почеркознавчої експертизи № 2088/02 від
26.07.2012 року експертом Бабковим А.О., при
наявності однакових зразків, таких
глибоких досліджень почерку ОСОБА_2,
із врахуванням об'єктивних факторів,
таких як: вік; різного роду
захворювання, та час виконання зразку
підпису, як це було зроблено експертом
Ваніною О.В., не проводилось, а тому і
висновок про те, що підпис виконаний
не самою ОСОБА_2, а іншою особою є
сумнівним, а даний доказ не може
бути покладено в основу рішення
суду.

Враховуючи, що будь яких інших
доказів в обґрунтування обставин, що
є підставою позову, які б свідчили
про те, що спірний договір було
вчинено з порушенням вимог закону, а
саме за відсутності згоди дружини -
ОСОБА_2, ні позивачем ні її
представниками суду не надано
колегія суддів дійшла висновку, що
вимога позивача про визнання
недійсним договору довічного
утримання від 17 грудня 2003 року,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі № 4005
задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 48, 59, 425, 426 ЦК УРСР,
ст. 23 КпШС УРСР, керуючись ст.ст.10, 60,
303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та
приватного нотаріуса
Кіровоградського нотаріального
округу ОСОБА_4 задовільнити.

Рішення Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 29 жовтня 2012
року в частині визнання недійсним
договору довічного утримання від 17
грудня 2003 року, укладеного між ОСОБА_5
та ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого в реєстрі № 4005 та в
частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судовових витрат у
сумі 107 грн. 30 коп. скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3,
третя особа: приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, в
частині визнання недійсним договору
довічного утримання від 17 грудня 2003
року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі №
4005, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може
бути оскаржено протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: