АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/171/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 193/150/13-ц
інстанції - Байда Т.І.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

за участю - представника позивача
Подолінного Романа Георгійовича,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
та його представника ОСОБА_5 на рішення
Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до укладеного 26
грудня 2007 року договору № KRXRRХ12600490,
ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 11886 грн.
42 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26 грудня 2009 року. У зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань, утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 28
грудня 2012 року складає 84706 грн. 76 коп. та
яку, разом із судовими витратами в сумі
847 грн. 07 коп. позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2013 року, з урахуванням ухвали того ж
суду від 11 жовтня 2013 року про
виправлення описки, позовні вимоги
Банку задоволені, на його користь з
ОСОБА_4 стягнуто заборгованість по
кредитному договору № KRXRRХ12600490 від 26
грудня 2007 року у розмірі 84706 грн. 76 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 11886,42 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 1543,93 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 3423,36 грн.;
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 63343,20
грн.; 500, 00 грн. - штрафу (фіксована
частина), 4009,85 грн. - штраф (процентна
складова), а також витрати по сплаті
судового збору в сумі 847 грн. 07 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5 ставлять питання
про зміну рішення суду та зменшення
стягнутої з ОСОБА_4 заборгованості до
13430 грн. 35 коп., а судових витрат до 134
грн. 30 коп., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на їх
думку, суд не перевірив розмір та
порядок утворення заборгованості, не
звернув увагу на те, що позивач не
довів законність нарахування комісії в
розмірі 3423 грн. 36 коп., а також не
застосував річний строк позовної
давності для стягнення неустойки та
положення ч.3 ст. 551 ЦК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року
Банком, згідно заяви
№KRXRRХ12600490 та відповідно до Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам, ОСОБА_4 надано кредит у сумі
11886,42 грн. на строк 24 місяці з 26 грудня 2007
р. по 25 грудня 2009 р. включно, з умовами
сплати за користування кредитом
відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на
суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 142,64 грн. та одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 1981,07 грн. в обмін
на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в Заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам строки. Погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з "15"
по "20" число кожного місяця позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 703,01 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат з Умовами.

Відповідач умови договору належним
чином не виконував, плату за кредит
своєчасно не повертав, у зв'язку з чим
станом на 28 грудня 2012 року виникла
заборгованість в сумі 84706,76 грн., з яких:
11886,42 грн. - заборгованість за кредитом;
1543,93 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; - 3423,36 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 63343,20 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500, 00 грн. -
штраф (фіксована частина) та 4009,85 грн. -
штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з відповідача на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором в сумі 84706 грн. 76 коп., суд
першої інстанції виходив з доведеності
факту невиконання боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Як встановлено судом, 26 грудня 2007
року між Банком та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № №KRXRRХ12600490, згідно
умов якого відповідач отримав кредит у
розмірі 11886 грн. 42 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 26 грудня 2009 року. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань утворилась
заборгованість розмір якої станом на 28
грудня 2012 року становить 84706,76 грн., з
яких: 11886,42 грн. - заборгованість за
кредитом; 1543,93 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; -
3423,36 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 63343,20 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500, 00 грн. -
штраф (фіксована частина) та 4009,85 грн. -
штраф (процентна складова).

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Як убачається з матеріалів справи,
згідно умов кредитного договору ОСОБА_4
зобов'язався сплачувати банку
щомісячний платіж у розмірі 703 грн. 10
коп. для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також витрат
згідно з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам (надалі Умови).

При цьому, п. 3.2.9. Умов визначено, що при
непогашенні кредиту у строки,
зазначені в заяві, заборгованість у
частині вчасно непогашеної суми
кредиту вважається простроченою. На
залишок заборгованості по
простроченій сумі кредиту нарахування
відсотків здійснюється відповідно до
п. 4.2. цих Умов з дати виникнення
простроченої заборгованості.

Таким чином, сума основного боргу,
порядок нарахування та сплати якого
погоджено сторонами при укладенні
договору, згідно розрахунку
заборгованості за кредитним договором
становить 11886 грн. 42 коп. та підлягає
стягненню з відповідача.

Стаття 611 ЦК України містить перелік
правових наслідків, які можуть
застосовуватись до порушника в
сукупності або окремо, залежно від
умов, передбачених договором або
законом.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

Як убачається із п.5.3. Умов, погоджених
сторонами, при порушенні позичальником
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором більш, ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми
заборгованості (а.с.7).

До вимог про стягнення неустойки (
штрафу, пені ) застосовується позовна
давність в один рік ( ч. 2 ст.258 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

У заяві ОСОБА_4 на отримання кредиту
зазначено, що боржник ознайомився та
згодний із Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які були йому надані у
письмовій формі та своїм підписом він
підтвердив факт надання йому повної
інформації про умови кредитування
(а.с.4).

Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту, терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки-пені,
штрафів за даним Договором
встановлюється сторонами тривалістю
п'ять років.

Таким чином, сторони домовились про
подовжений строк позовної давності з
вимог по кредиту, зокрема і щодо
стягнення пені та штрафів, із даним
пунктом умов боржник погодився, про що
свідчить його підпис на заяві, та у
судовому порядку зазначений пункт не
оспорювався.

З урахуванням викладеного, доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Також безпідставними є доводи
апеляційної скарги щодо не доведення
позивачем законності нарахування
комісії в розмірі 3423 грн. 36 коп. та
відсутність зазначеного платежу в
умовах договору, оскільки умовами
укладеного між сторонами договору
передбачено нарахування винагороди за
надання фінансового інструменту
щомісячно у розмірі 142 грн. 64 коп. та
одноразової винагороди у розмірі 1981,07
грн.

За таких обставин, колегія суду
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги не містять підстав
для її задоволення, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 14 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Текст повної ухвали складено 17 січня 2014
року.

Головуючий:
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів