Справа № 505/5430/13-ц
Провадження № 2/505/76/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 року Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: г о л о в у
ю ч о г о - судді Нікітішина В.П.

при с
е к р е т а р і - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом

в с т
а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований на постійне місце
проживання АДРЕСА_1, звернувся 12.11.2013
року в суду з цим позовом до
відповідачів та в кінцевих своїх
вимогах від 13.01.2014 року просив ухвалити
рішення суду, яким визнати за ним в
порядку спадкування за заповітом
після смерті діда ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право приватної
власності на цілий спадковий будинок з
господарськими будівлями у АДРЕСА_2 та
все заповідане йому майно, атакож
зобов'язати відповідача ОСОБА_4
звільнити цей спадковий будинок.

Підставою цьому зазначав те, що він
є єдиним спадкоємцем за заповітом.
Однак відповідач ОСОБА_4 перешкоджає
йому у праві володіння спадковим
будинком. Крім цього вона не бажає його
звільнити. Нотаріус відмовив йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки після баби, дружини діда, яка
померла раніш, спадщину прийняли
ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Тому нотаріус
запропонувала йому звертатись з цим
питанням до суду.

У добровільному порядку відповідач
ОСОБА_4 не бажає отримати запропоновану
ним грошову компенсацію за свою 1/6
частки у спадковому будинку.

Тому вимушений звернутись в суд з
цим позовом.

В ході судового розгляду справи на
позивач та його представник за
довіреністю ОСОБА_6 на позові
наполягали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, яка є матір'ю
позивача, позов щодо себе визнала
повністю.

Пояснювала, що вона безкоштовно
відступає на користь позивача належну
їй за законом після смерті матері 1/6
частку будинку по АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала
у повному обсязі.

Пояснювала, що вона разом із сестрою
ОСОБА_3 успадкувала після матері
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
належну їй ? частку у спільному будинку
батьків по АДРЕСА_2. Відповідно її
частка, з розрахунку 3-х спадкоємців за
законом (вона, сестра і батько) на
половину спадкової частини будинку
матері, склала 1/6 частки цього будинку.
Запропонована позивачем грошова
компенсація за її частку у будинку її
не влаштовує. Одночасно її представник
адвокат ОСОБА_8 заначав, що позивач у
суді не довів своє право на увесь
спадковий будинок та не надав
належного доказу у вигляді постанови
нотаріуса про відмову у видачі йому
свідоцтва на право на спадщину. Також
відсутні докази щодо порушення його,
позивача, прав на інше спадкове майно.
Тому відповідач і її представник
просили у позові відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши сторони та дослідивши
письмові докази у справі, суд приходить
до висновку про наступне.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до п.8 Інформаційного Листа
ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013
«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав»,
вирішуючи спори про захист права
власності на майно, суди повинні
виходити з того, що правовий режим
майна визначається з урахуванням
законодавства, яке було чинним на
момент створення (набуття)
відповідного майна.

Згідно наявних та належних у справі
письмових доказів стосовно предмету
спору і відповідно до положення ч.1 ст.61
ЦПК України суд рахує такими, що є
безспірними і не підлягають
доказуванню у судовому процесі
обставини справи, щодо:

- права позивача на спадкове майно за
заповітом ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вигляді 4/6 частки
будинку з господарськими будівлями у
АДРЕСА_2.

- права відповідачів на належну їм за
законом частку у розмірі по 1/6 частки
кожній у цьому ж будинку з
господарськими будівлями після матері
і дружини ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідності до приписів ст.3 ЦПК
України право на звернення особи до
суду виникає у разі необхідності
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 25 Постанови Пленуму ВСУ
від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» розясняється,
що відмова від прийняття спадщини на
користь інших спадкоємців
допускається лише протягом строку для
прийняття спадщини. У таких випадках
особа, яка прийняла спадщину, має право
розпорядитись усім або частиною майна,
отриманого в порядку спадкування,
шляхом відчуження її іншому
спадкодавцеві за договором
купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Таким чином відмова відповідача
ОСОБА_3 від своє частки у спадщині на
користь позивача не може бути взята
судом до уваги, оскільки передача такої
частки можлива лише у порядку
цивільно-правової угоди.

З урахуванням заначеного позивач у
суді не довів своє право на цілий
будинок з господарськими будівлями у
АДРЕСА_2, як підставу судового захисту
його невизнаного права на цей будинок
та не надав доказів офіційної відмови
нотаріуса у видачі йому свідоцтва про
право на спадщину на будинок у вигляді
постанови нотаріуса у відповідності до
положень ч.4 ст.49 Закону України «Про
нотаріат».

Згідно ст.1297 ЦК України визначено,
якщо спадкоємець який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутись до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Таким чином суд вважає, що у
позивача є безспірне право на спадщину
за заповітом на 4/6 частки спірного
будинку.

Визнання за ним права власності у
судовому порядку на ці 4/6 частки
спадкового будинку є неможливим,
оскільки він не позбавлений можливості
в установленому законом порядку
оформити своє право на спадщину в
нотаріальному порядку.

Відповідно позов у частині заявлених
майнових вимог задоволенню не підлягає
у повному обсязі.

Також позивачем не доведено у суді яке
його право порушено на інше спадкове
майно, в чому є це порушення та якого
конкретно майна воно стосується. Тому
позов у цій частині також задоволенню
не підлягає.

Згідно ч.3. ст.1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Відповідно позивач має право ставити
питання лише щодо можливого виділу
своє частки у натурі або визначення
порядку користування з ОСОБА_4 спільним
будинком.

З урахуванням права відповідача ОСОБА_4
на частку у спадковому будинку, позов у
частині щодо зобовязання її звільнити
цей будинок задоволенню не пдлягає.

У звязку з відмовою у позові в повному
обсязі судові витрати по справі суд
відносить на рахуенок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.15; 1216; 1218; 1233; 1261; 1267; 1269; 1296; 1297 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 у позові відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Одеської області через суд який його
ухвалив протягом 10 днів з дня його
проголошення.

С у
д д я -