Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/210/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойчева Н.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Савченко О.В.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Якимівського
районного суду Запорізької області
від 30 жовтня 2013 року по справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 03.07.2008 року ОСОБА_2 уклала
з ТОВ «ПростоФінанс» (Первинний
кредитор) кредитний договір № 9 та
отримала кредит в розмірі 42465,00 грн.
Відповідно до умов кредитного договору
відповідач зобов'язується повертати
кредит, виплачувати проценти за
користування ним, комісію, сплачувати
неустойки та інші платежі в сумах, в
строки та на умовах, що передбачені
кредитним договором та Додатком № 1 до
нього - графіком платежів.

18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та
ТОВ «Кредитні ініціативи» було
укладено Договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, відповідно до
якого ТОВ «Кредитні ініціативи»
зобов'язувалось передати грошові кошти
в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а
ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось
відступити ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за кредитними договорами, перелік яких
міститься в Додатку № 1 до Договору
відступлення, в якому, зокрема,
зазначено кредитний договір № 9
від 03.07.2008р. Вказаний договір
купівлі-продажу кредитного портфелю
було виконано сторонами, а тому ТОВ
«Кредитні ініціативи» набуло права
кредитора за вказаним кредитним
договором. На порушення умов
кредитного договору відповідач свої
зобов'язання належним чином не
виконувала, в результаті чого станом на
10.07.2013 року має прострочену
заборгованість за кредитом - 7 264,99 грн.,
по відсотках - 1008,70 грн., заборгованості
за комісією 63,70 грн., у зв»язку з чим
позивачем було прийнято рішення про
дострокове погашення всієї
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 20570.03 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
ТОВ «Кредитні ініціативи» просило
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
заборгованість за кредитом у сумі 20570,03
грн.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 30 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення ТОВ «Кредитні
ініціативи» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
03.07.2008р. ОСОБА_2 уклала з ТОВ
«ПростоФінанс» (Первинний кредитор)
кредитний договір № 9 та отримала
кредит в розмірі 42465,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору
відповідач зобов'язується в порядку та
на умовах, що визначені кредитним
договором, повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом в розмірі 13,99 % від непогашеної
суми кредиту, сплачувати неустойки та
інші передбачені платежі в сумі, в
строки та на умовах, що передбачені
кредитним договором, та термін
погашення кредиту визначено до 10.07.2013р.

02.04.2009р. між ТОВ «ПростоФінанс» та
ОСОБА_2 продовжено строк користування
кредитом та внесено зміни до
кредитного договору № 9, а
кінцевим терміном погашення визначено
- 10.09.2014р., в зв»язку з чим було підписано
новий графік платежів / а.с. 32-36/.

18.05.2012р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого ТОВ
«Кредитні ініціативи» зобов'язувалось
передати грошові кошти в розпорядження
ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ
«ПростоФінанс» зобов'язувалось
відступити ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за кредитними договорами, перелік яких
міститься в Додатку № 1 до Договору
відступлення. Відповідно до
зазначеного договору сторони свої
зобов'язання повністю виконали: ТОВ
«Кредитні ініціативи» передало
грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс»
відступило свої права грошової вимоги
до боржників за кредитними договорами.

Таким чином, Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» було
відступлено право грошової вимоги за
Кредитним Договором № 9 від 03.07.2008
року Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи».

В позовній заяві ТОВ «Кредитні
ініціативи», посилаючись на порушення
відповідачем умов кредитного договору,
просило стягнути з ОСОБА_2 достроково
всю суму заборгованості, яка
утворилась станом на 10.07.2013р. у розмірі
20570,03 грн., в тому числі: сума кредиту -
19497,63 грн., по відсоткам - 1008,70 грн., по
комісії - 63,70 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що
первинний кредитор виконав умови
кредитного договору шляхом надання
ОСОБА_2 кредиту у сумі 42465,00 грн., а
остання щомісячно вносила платежі по
кредитному договору, але з її боку мала
місце як неповна, так і надмірна сплата
платежу, дійшов висновку, що позовні
вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до
ОСОБА_2П про стягнення заборгованості
за кредитним договором не обґрунтовані
та не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні
ініціативи» посилається на
суперечливість таких висновків суду, а
саме: суд, вказуючи, що відповідачем
деякі платежі здійснювались з
порушенням графіку, оскільки мала
місце неповна сплата щомісячних сум,
відмовив в задоволенні позову, не
дослідивши, чи утворилась внаслідок
цього заборгованість у відповідача.

Дослідивши вказані доводи апеляційної
скарги, колегія вважає їх
обґрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою виконання кредитного договору
від 03.07.2008р. щодо повернення кредиту,
сплати відсотків, комісії між ТОВ
«ПростоФінанс»

та ОСОБА_2 узгоджено графік платежів,
якого повністю дотримувалась
позичальник до квітня 2009р. ( а.с. 10-11, 52).
Але в квітні 2009р. за зверненням
позичальника ТОВ «ПростоФінанс»
продовжило їй строк користування
кредитом з 10.07.2013р. до 10.09.2014р. При цьому
було розроблено новий графік платежів,
згідно якого розмір щомісячного
платежу фактично не змінився,
збільшившись лише на 6,20 грн., але
віддалився термін погашення кредиту на
1,2 роки. Про зміну зазначених умов
кредитного договору і графіку сторони
підписали пропозицію і новий графік
платежів, згідно якого розмір
щомісячного платежу складав 1 057,76 грн. (
а.с. 31-36).

Згідно з довідкою про надходження
грошових коштів за кредитним
договором, складеним позивачем на
підставі платіжних документів, ОСОБА_2
з вересня 2009р. щомісячні платежі
сплачувала то в меншому, то в більшому
розмірі, ніж узгоджено в графіку. Так,
замість 1057,76 грн. в 2009р. нею сплачено: в
вересні - 400 грн., в жовтні 700 грн., в
грудні - 600 грн.; в 2010р.: в січні - 400 грн., в
лютому - 400 грн., в березні - 800 грн.; в 2011р.:
в липні - 300 грн.; в 2012р.: в лютому - 500 грн.,
в липні - 700 грн., в серпні - 800 грн.; в 2013р.:
в травні - 400 грн., в червні - 800 грн. ( а.с.
52-64). Решта платежів за цей період
складала збільшену суму, ніж
передбачено графіком, та коливалась
від 1100 грн. до 1300 грн., та мались
одноразові платежі по 1600 грн. та 2000 грн.

Не проаналізувавши ті обставини, як
у разі недоплати нараховуються штрафні
санкції та в якому порядку
зараховуються після недоплат
підвищені платежі, суд припустився
неповноти та прийшов до передчасного
висновку про фактичне покриття
недоплачених сум переплаченими, про що
свідчить відмова суду в позові.

Між тим, умовами кредитного договору
узгоджено такі випадки. Так, відповідно
до п. 2.5 кредитного договору кожний
щомісячний платіж включає в себе
відповідну частину суми кредиту,
проценти за користування кредитом та
комісію за управління кредитом, що
підлягають погашенню позичальником у
відповідному платіжному періоді та
повинні бути отримані кредитодавцем не
пізніше відповідної дати, зазначеної у
графіку.

Згідно з пунктом 2.6 договору розрахунок
суми процентів за користування
кредитом здійснюється кредитодавцем,
виходячи із кількості платіжних
періодів. Сума процентів за
користування кредитом розраховується
від фактичної суми кредиту, що
залишилась непогашеною після оплати
позичальником частини суми кредиту
згідно з графіком на попередню дату
платежу.

Відповідності до п. 3.1 кредитного
договору кожний щомісячний платіж
повинен бути отриманий кредитодавцем
не пізніше 10 числа місяця.

У відповідності до п. 3.2 кредитного
договору будь-які кошти, отримані
кредитодавцем від позичальника,
зараховуються на погашення
зобов»язань позичальника ( у разі їх
наявності) у дату чергового здійснення
щомісячного платежу згідно графіку в
наступному порядку: в першу чергу -
неустойка згідно з п. 7.2 договору; в
другу чергу - прострочені плати,
встановлені в п. 4.1, п. 4.2 договору; в
третю чергу - прострочена комісія за
надання кредиту, яка підлягає оплаті як
частина щомісячного платежу за
попередні платіжні періоди, при цьому
більш ранній борг погашається першим; в
четверту чергу - прострочена комісія за
управління кредитом, яка підлягає
оплаті як частина щомісячного платежу
за попередні платіжні періоди, при
цьому більш ранній борг погашається
першим; в п»яту чергу - прострочені
проценти за користування кредитом, які
підлягають оплаті як частина
щомісячного платежу за попередні
платіжні періоди, при цьому більш
ранній борг погашається першим; в шосту
чергу - прострочена сума кредиту, яка
підлягає оплаті як частина щомісячного
платежу за попередні платіжні періоди,
при цьому більш ранній борг
погашається першим; в сьому чергу -
поточні платежі, що нараховуються за
п.п. 4.1, 4.2; в восьму чергу - комісія за
надання кредиту, яка становить частину
щомісячного платежу, що підлягає
сплаті в поточному платіжному періоді;
в дев»яту чергу - комісія за управління
кредитом, яка становить частину
щомісячного платежу, що підлягає
сплаті в поточному платіжному періоді,
в десяту чергу - проценти за
користування кредитом, які становлять
частину щомісячного платежу, що
підлягає сплаті в поточному платіжному
періоді; в одинадцяту чергу сплаті
підлягає сума кредиту, яка становить
частину щомісячного платежу, що
підлягає сплаті в поточному платіжному
періоді.

Положеннями п. 7.2 кредитного договору
передбачена також відповідальність
позичальника у разі невиконання або
неналежного виконання грошових
зобов»язань за договором щодо сплати
щомісячних платежів: кредитор має
право вимагати від позичальника оплати
кредитодавцю неустойки (штрафу) в
розмірі 20 % від повної суми щомісячного
платежу, зобов»язання по сплаті якої
порушено позичальником. При цьому
неповне виконання зобов»язання (
виконання частини зобов»язання -
часткова сплата щомісячного платежу)
також є неналежним виконанням
зобов»язання в повному обсязі ( повна
оплата щомісячного платежу).

З аналізу вказаних пунктів кредитного
договору слідує, що у випадку неповної
сплати щомісячної суми платежу
позичальнику може бути нараховано
штраф, наступний щомісячний платіж
збільшується, порівняно з визначеним у
графіку, як за рахунок штрафу, так і в
частині комісії, відсотків та тіла
кредиту взалежності від того, який
розмір та яка складова ( тіло, відсотки,
комісія ) щомісячного платежу
залишились непогашеними в поточному
місяці. Якщо несплата відбувалась
протягом двох і більше місяців, то,
відповідно, іде збільшення
заборгованості по всім складовим
щомісячного платежу. Крім того,
збільшення заборгованості по тілу
кредиту тягне за собою збільшення
відсотків не тільки на суму їх
щомісячної недоплати, але й за рахунок
нараховування відсотків на збільшене
простроченою заборгованістю тіло
кредиту. Тому, незалежно від того, що в
подальшому боржник сплачує збільшену
суму щомісячного поточного платежу,
вона спрямовується у відповідності до
п. 3.2 кредитного договору спочатку на
погашення неустойки і прострочених
платежів, а потім на погашення поточної
заборгованості.

Як вже зазначено вище, позичальник 11
разів допускала недоплату щомісячного
платежу, а також згідно з довідкою
грошових надходжень за кредитним
договором здійснювала щомісячні
платежі здебільшого після 10 числа
поточного місяця, як передбачено
умовами кредитного договору та
визначено новим графіком.

З наведеного позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що за
порушення п. 7.2 кредитного договору
позичальнику 6 разів нараховувався
штраф у розмірі 211,55 грн., загальний
розмір якого склав 1269,30 грн. та який був
погашений за рахунок збільшених
платежів в порядку черговості,
передбаченої п. 3.2 кредитного договору.

Враховуючи вказані порушення умов
кредитного договору у ОСОБА_2 станом на
10.07.2013р. утворилась прострочена
заборгованість: за тілом кредиту - 7 264,99
грн., по відсотках - 1008,70 грн.,
заборгованості за комісією 63,70 грн., у
зв»язку з чим позивачем було прийнято
рішення про дострокове погашення всієї
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 20570,03 грн.

Таке право кредитора передбачене
пунктом 6.2.3 кредитного договору, згідно
з яким незалежно від настання
кінцевого терміну повернення кредиту
кредитодавець вправі вимагати від
позичальника дострокового погашення
заборгованості, зокрема, у наступних
випадках:

(а) порушення позичальником термінів
сплати щомісячних платежів,
передбачених договором;

(б) порушення позичальником будь-яких
істотних умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, саме
ці пункти кредитного договору
неодноразово порушувались ОСОБА_2

Все вищенаведене вказує на те, що суд
першої інстанції припустився
неповноти у з»ясуванні обставин
справи, що призвело до її неправильного
вирішення. В той час як всі наявні
матеріали справи дають підстави для
задоволення позову в повному обсягу.

Колегія вважає, що строк давності по
окремих щомісячних недоплатах не може
бути застосований, оскільки після
кожної недоплати позичальник
сплачувала наступного місяця або
максимум через два місяці збільшений
платіж, що у відповідності до вимог ч. 1
ст. 264 ЦК України свідчить про визнання
нею боргу, а тому перериває строк
позовної давності. Тому з позичальника
на користь кредитора слід стягнути всю
заявлену суму заборгованості станом на
10.07.2013р. в розмірі 20570,03 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь позивача слід
стягнути судовий збір у сумі 229,40 грн. за
подання позову до суду першої
інстанції, та в половинному розмірі за
подання апеляційної скарги - 114,70 грн., а
всього - 344,10 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 30 жовтня 2013
року у цій справі скасувати.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», , р/р 2001 в
ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, юридична
адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари,
бульвар Незалежності, буд. 14,
заборгованість за кредитним договором
№ 9 від 03 липня 2008р. в загальному
розмірі 20570,03 ( двадцять тисяч п»ятсот
сімдесят гривень три копійки ) грн., яка
складається із заборгованості: за
кредитом - 19 497,63 грн., за відсотками -
1008,70 грн., за комісією - 63,70 грн., а також
судовий збір у сумі 344,10 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Савченко О.В.