Справа № 583/3431/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого
Олійник О.В.

за участю секретаря
Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у
справах дітей Охтирської міської ради,
Управління державної міграційної
служби України в Сумській області, про
надання дозволу на оформлення
проїзного документу, надання дозволу
на виїзд на постійне місце проживання
за кордон малолітньої дитини без
дозволу батька

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування Охтирської міської
ради, про визначення порядку участі
батька у вихованні неповнолітньої
дитини, визначенні місця постійного
проживання дитини,

встановив:

03 вересня 2013 р. позивачка за первісним
позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
за час сімейного життя народився син
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, але шлюб було
розірвано. На даний час зареєструвала
шлюб з громадянином Німеччини, який
проживає у Швейцарії. Тому має намір
виїхати разом з сином для постійного
проживання до Швейцарії. Проте
відповідач відмовляється надати згоду
на виїзд дитини за кордон. З цих
підстав, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить суд надати
дозвіл на оформлення проїзного
документу на виїзд малолітнього сина
ОСОБА_3 на постійне місце проживання за
межі України без нотаріально
посвідченої згоди батька ОСОБА_2 на
період до 14.05.2016 р., та надати дозвіл на
виїзд на постійне місце проживання за
межі України малолітнього сина ОСОБА_3
без нотаріально посвідченої згоди
батька ОСОБА_2 на період до 14.05.2016 р.

14.10.2013 р. відповідач за первісним
позовом ОСОБА_2 подав до суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа
орган опіки та піклування Охтирської
міської ради, про визначення порядку
участі батька у вихованні
неповнолітньої дитини, яку мотивує тим,
що його колишня дружина не виконує
рішення Служби в справах дітей
Охтирської міської ради і не дозволяє
йому бачитися з сином без її
присутності.

Уточнивши свої позовні вимоги, просить
зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у
зустрічах та спілкуванні з
неповнолітнім сином ОСОБА_3; визначити
порядок, спосіб і графік участі батька
у зустрічах, спілкуванні та вихованні
неповнолітнього сина ОСОБА_3, шляхом
періодичних побачень і зустрічей
першої та третьої п'ятниці, другого та
четвертого вівторка щомісячно з 17.00 до
17.00 години наступної доби, наодинці за
адресою фактичного проживання батька
дитини, з ночівлями неповнолітньої
дитини з батьком у даному режимі.
Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1
дотримуватися визначеного судом
порядку, способу, графіку зустрічей і
спілкуванні та прийнятті участі ОСОБА_2
у вихованні сина ОСОБА_3. На період
перебування та проживання ОСОБА_1 в
Україні визначити місцем проживання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, по місцю
проживання матері ОСОБА_1, та на період
виїзду, перебування та проживання
ОСОБА_1 за межами України визначити
місцем проживання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, по місцю проживання батька
ОСОБА_2

Позивач за первісним позовом
(відповідач за зустрічним позовом)
ОСОБА_1 та її представники в судовому
засіданні свій позов підтримали,
просили його задовольнити, в
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити.

Позивач за зустрічним позовом
(відповідач за первісним позовом)
ОСОБА_2 та його представник в судовому
засіданні в задоволенні первісного
позову просили відмовити, а зустрічний
позов просили задовольнити.

ОСОБА_2 пояснив, що з огляду на
перешкоджання з боку ОСОБА_1
повноцінному спілкуванню батька і
дитини в даний час, в разі виїзду дитини
за кордон він взагалі буде позбавлений
можливості виховувати свою дитину та
бачитися з сином. Він має можливість і
здатний забезпечити своєму синові
повноцінне виховання і освіту з
вивченням іноземних мов, і для цього не
потрібно їхати в Швейцарію. Він
проживає з батьком у двоповерховому
будинку з усіма зручностями і зможе
забезпечити повну безпеку дитини від
собак. Натомість немає гарантій, що в
Швейцарії син буде мати все необхідне
для нього. Крім того, в разі вивозу
дитини за кордон, порушуються його
батьківські права на виховання своєї
дитини.

Представник Служби у справах дітей
Охтирської міської ради в судовому
засіданні вважає за доцільне первісний
позов задовольнити повністю, а в
задоволенні зустрічного позову
відмовити, так як дитина більш
прив'язана до матері, вважають за
доцільне надати дозвіл на тимчасовий
виїзд з України разом з матір'ю, а
ОСОБА_2 визначити спосіб участі у
вихованні малолітнього сина шляхом
його зустрічей з дитиною наодинці за
місцем проживання батька два рази на
рік під час відпустки матері сумарно
не менше ніж на 20 діб, а також надати
можливість батькові ОСОБА_2
поспілкуватися із сином до виїзду
матері із дитиною за кордон.

Представник Управління державної
міграційної служби України в Сумській
області в судове засідання не з'явився,
подали заяву, якою просять розглядати
справу в їх відсутність.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в
судовому засіданні пояснили, що є
родичами позивачки ОСОБА_1 і можуть
сказати, що ОСОБА_2 за час спільного
проживання з ОСОБА_1 вихованням дитини
майже не займався, не грався з ним,
ОСОБА_3 займалася ОСОБА_1 В даний час
ОСОБА_2 просить, щоб йому дали дитину
для спілкування у відсутності матері,
але вона не дозволяє, так як хвилюється
за життя сина, оскільки в ОСОБА_2 є
собака породи ротвейлер, яка ходить
вільно по всьому будинку. В
домоволодінні батьків ОСОБА_1, де
проживає позивачка з сином, також є
собака породи ротвейлер, але вона
знаходиться на цепку. В дитини склалися
добрі відносини із чоловіком ОСОБА_1 -
ОСОБА_12. Коли в ОСОБА_3 був день
народження, ОСОБА_2 та його батько
приїжджали поздоровити ОСОБА_3,
подарували йому іграшки, але в будинок
не зайшли, а попросили вивести дитину
на вулицю. Дозволу на виїзд дитини для
здобуття європейської освіти ОСОБА_2 не
надає, мотивуючи це тим, що і тут можна
вивчити іноземні мови і отримати гідну
освіту.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснив, що є батьком відповідача
ОСОБА_2 і дідом малолітнього ОСОБА_3.
Останній раз його син повноцінно
спілкувався з ОСОБА_3 влітку 2011 року,
вони разом гуляли. Потім невістці щось
не сподобалося, і вона перестала давати
дитину. Собака, яка живе у будинку разом
з ними, є лише приводом не давати
дитину, оскільки така ж сама собаки
породи ротвейлер є у батьків ОСОБА_1, з
якими вона проживає. Особисто він як
дід може забезпечити повну безпеку
онука у його житловому будинку.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, показання свідків,
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони з 15.09.2007
року по 08.11.2011 року перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.7 т.1).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 т.1).

На утримання сина ОСОБА_2 сплачує
ОСОБА_1 аліменти згідно рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 21.01.2010 року (а.с.150
т.1).

Рішенням виконкому Охтирської міської
ради від 18.07.2012 року №125 встановлено
спосіб участі батька ОСОБА_2 у
вихованні малолітнього сина ОСОБА_3
шляхом зустрічей з дитиною на квартирі
батька за місцем його фактичного
проживання за адресою АДРЕСА_1, першої
та третьої п'ятниці, другого та
четвертого вівторка щомісячно з 17-00
години до 20-00 години (а.с.155 т.1).

Як вбачається з пояснень свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_11 та листування ОСОБА_1 з
колишнім чоловіком, позивачка
дозволяла бачитися колишньому
чоловіку з сином тільки у своїй
присутності, що не влаштовувало ОСОБА_2,
і з цієї причини між сторонами не було
досягнуто згоди стосовно участі батька
у вихованні дитини.

Фактично вбачається з боку ОСОБА_1
невиконання рішення органу опіки та
піклування, так як було встановлено
зустрічі батька з дитиною без
присутності матері.

При цьому суд вважає причини відмови
ОСОБА_1, які вона мотивує небезпекою з
боку собаки, надуманими, так як не
встановлено, що ОСОБА_2 може допустити
завдання шкоди своїй дитині і не
здатний піклуватися про сина та
убезпечити його від будь-якої
небезпеки, в тому числі пов'язаної із
наявністю собаки в його домоволодінні.

Встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2013 року
уклала шлюб з громадянином Німеччини
ОСОБА_12 (а.с.15 т.1) і отримала дозвіл на
тимчасове проживання у Швейцарії до
14.05.2016 року (а.с. 69-73 т.2).

При цьому вона має намір виїхати у
Швейцарію із малолітнім сином ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 для постійного проживання.

Частиною 3 статті 313 ЦК України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16-річного
віку, і без згоди та супроводу другого з
батьків може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57
«Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», встановлено, що виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Отже, багаторазове вивезення дитини за
кордон без надання згоди батька чинним
законодавством не передбачено.

У ст. 141 Сімейного кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини.

Відповідно до ст..153 Сімейного кодексу
України, мати, батько та дитина мають
право на безперешкодне спілкування між
собою, крім випадків, коли таке право
обмежене законом.

Позивачка за первісним позовом
фактично ставить питання про надання
дозволу на вивіз та перебування дитини
за кордоном (у Швейцарії) упродовж
трьох років без згоди батька, що є
грубим порушенням права одного з
батьків на спілкування з дитиною та на
участь у її вихованні.

З огляду на положення Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
відповідно до яких місцем постійного
проживання особи вважається місце, де
особа проживає більш, ніж 6 місяців на
рік, проживання протягом трьох років в
іншій державі слід вважати постійним.

Проте Закон України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» регулює тимчасовий
виїзд дитини за кордон, а не визначення
постійного місця проживання дитини.

Тимчасовим же (одноразовим) такий
виїзд не може вважатися з огляду на
тривалий час - визначений тривалістю у 3
роки.

Тому суд вважає, що між сторонами
фактично мається спір про визначення
місця проживання дитини впродовж трьох
років, проте позивачкою за первісним
позовом вимога про визначення місця
проживання дитини з нею в Швейцарії не
заявлялася.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Вирішуючи позовні вимоги сторін, суд
виходить з того, що позивачка не надала
суду переконливих доказів, що виїзд на
постійне проживання малолітнього
ОСОБА_3 до Швейцарії здійснюється в
інтересах дитини.

Так, ОСОБА_1 не надала суду належних і
допустимих доказів забезпечення
малолітнього сина належними житловими
і матеріальними умовами.

Безстроковий договір оренди квартири
укладений ОСОБА_12 (чоловіком позивачки)
із готелем (а.с.94 т.2), при цьому в
договорі оренди квартири у готелі
передбачено закінчення строку дії
договору без попередження в разі
звільнення з роботи.

Крім того, деякі документи, надані
позивачкою суду, датовані днями, коли
позивачка перебувала в Україні
(зокрема, з'являлася у судове засідання
14.10.13 р.), і не могла їх укладати, зокрема,
трудовий договір на майбутнє від 15.10.13
року з початком строку дії з 01.05.2014 року
(а.с.108 т.2), що викликає сумнів у його
справжності.

Копії всіх сторінок паспорту ОСОБА_1
для виїзду за кордон для огляду в
судовому засіданні її представники на
пропозицію суду не надали, тому суд
позбавлений можливості звірити дати
виїзду позивачки у Швейцарію і дати
вказані в документах, копії яких
долучені до матеріалів справи.

Крім того, на усіх документах, наданих
позивачкою, включаючи листи і договори,
тобто документи, видані приватними
особами, мається відбиток штампу
«апостиль».

Відповідно до змісту Гаагської
конвенції 05.10.1961 року про скасування
вимог легалізації іноземних офіційних
документів, учасницею якої є Україна з
22.12.2003 року, апостиль підтверджує
справжність підпису службової особи,
яка підписала документ, зайнятої
посади і печатки уповноважених органів
державної влади з метою використання
даного документу на території іншої
держави.

Тобто апостиль проставляється тільки
на офіційних документах, якими прості
листи та договори з приватними особами
не являються.

Тому проставлення апостилю на усіх
документах, предоставлених позивачкою,
є сумнівним.

Позивачка надала суду докази того, що
ОСОБА_12 працює шеф-кухарем у готелі на
курорті Швейцарії та його позитивну
характеристику з місця роботи.

Проте у справі відсутні дані щодо
зловживання його алкогольними напоями
або наркотичними засобами, про стан
його здоров'я.

Відповідно до ст..19 Сімейного кодексу
України, при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини, місця проживання дитини,
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

ОСОБА_2 забезпечений житлом в м.
Охтирка, проживає з батьком у
двоповерховому житловому будинку з
усіма зручностями, має постійну роботу
та заробіток, а також позитивну
характеристику (а.с.144-154 т.1).

Добрі умови для проживання дитини як за
місцем проживання позивачки в м.
Охтирка по вул. Рапія, 29, так і за місцем
проживання відповідача в м. Охтирка по
пров. Братському, 36/2, підтверджуються
висновком органу опіки та піклування
(а.с.164 т.2).

Висновок органу опіки та піклування,
яким вважають за доцільне надати
дозвіл на виїзд ОСОБА_3 на три роки за
кордон разом з матір'ю (а.с.205 т.1), суд не
може взяти до уваги, так як в порушення
ст.19 Сімейного кодексу України, умови
проживання та виховання дитини за
кордоном у готелі Швейцарії органом
опіки та піклування не досліджувалися.

Крім того, суд враховує, що орган опіки
та піклування може здійснювати нагляд
за умовами проживання дітей лише на
території України.

Враховуючи малолітній вік дитини (5
років), а також те, що на протязі
тривалого часу мати не дозволяла
ОСОБА_3 бачитися з батьком без її
присутності, суд не вважає за доцільне
з'ясовувати особисту прихильність
дитини до кожного з батьків, оскільки
з'ясування даної обставини може
привести до психологічної травми у
дитини.

Крім того, суд враховує, що між батьками
фактично мається спір про визначення
місця проживання дитини, однак вимоги
про визначення місця проживання дитини
з матір'ю з огляду на зміну місця
проживання матері і виїзду її за кордон
у Швейцарію, - позивачкою не заявлялися.

Тому суд вважає за доцільне в даний час
визначити місце проживання дитини з
матір'ю, яке вона має на території
України, а в разі її виїзду для роботи
та проживання за кордон - визначити
місце проживання дитини разом із її
батьком.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визначити місцем проживання дитини
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання
матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_2

Визначити спосіб участі ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_5 у вихованні малолітнього
ОСОБА_3 шляхом систематичних побачень у
першу та третю п'ятницю, другий та
четвертий вівторок кожного місяця у
період часу з 17.00 год. до 20.00 год. за
місцем проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

У період тимчасового виїзду ОСОБА_1 за
кордон визначити місцем проживання
дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 місце
проживання батька ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного

суду Сумської області
О.В. Олійник

Повний текст рішення виготовлено 20.01.2014
р.