Справа № 570/2050/14-ц
Номер провадження 6/570/103/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції (далі - ДВС) ОСОБА_2 звернулася з даним поданням до суду і просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Своє подання вона мотивує тим, що у неї на виконанні знаходяться виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на навчання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 27.12.2012 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2013 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, і на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 27.12.2012 року і до повноліття дитини, боржник неналежно сплачує аліменти, тому станом на 01.05.2014 року утворилась заборгованість в сумі 11500 грн.

Представник ДВС ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила і від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду подання. За таких обставин суд визнає неявку державного виконавця в судове засідання з неповажних причин і вважає за можливе розглядати справу у відсутності державного виконавця.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи. Оскільки суд, відповідно до ч.2 ст.3771 ЦПК України, може розглядати подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, то суд вважає за можливе розглядати подання у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, в провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції на примусовому виконанні знаходяться виконавчі листи № 1715/22684/12, видані 02 квітня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 27.12.2012 року і до повноліття дитини, а також на навчання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 27.12.2012 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2013 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. За даними виконавчими листами 22 квітня 2013 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із подання, боржник ОСОБА_1 неодноразово викликався на бесіду до державного виконавця, але за викликом не з'являвся. Державним виконавцем виносилися постанови про привід, але він виконаний не був. Однак, на підтвердження всіх цих фактів державним виконавцем не надано жодного належного доказу.

Із довідки-розрахунку вбачається, що станом на 01.05.2014 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментах за виконавчими листами № 1715/22684/12, виданими 02 квітня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області, в сумі 11500 гривень

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема: коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Хоча у боржника ОСОБА_1 і є заборгованість по аліментах, але враховуючи те, що у державного виконавця немає даних про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 закордонного паспорта, а також відкриття боржником візи, з подання не видно які виконавчі дії, окрім відкриття виконавчого провадження вчинено державним виконавцем і чи дійсно вичерпані всі можливості для належного виконання рішення суду, то суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає. Посилання державного виконавця у поданні на те, що наявні всі підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, є безпідставними, оскільки не підтверджені достатніми доказами.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що подання є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.377-1, 293, 294 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити за його безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.