02.04.2014 Єдиний унікальний номер 205/580/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.,

за участю: представника позивача - Демарчук М.В., відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 11 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. У свою чергу відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 31.10.2011 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 18 123 (вісімнадцять тисяч сто двадцять три) грн. 08 коп., де заборгованість за кредитом - 8 711 (вісім тисяч сімсот одинадцять) грн. 51 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 568 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 07 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 851 (вісімсот п'ятдесят одна) грн. 10 коп. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2008 року у розмірі - 18 123 (вісімнадцять тисяч сто двадцять три) грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, і пояснив про обставини описані в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в позові в повному обсязі з огляду на сплив терміну позовної давності, про що подала суду відповідну письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 11 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Означений договір було укладено сторонами в спосіб підписання відповідачем письмової заяви про надання платіжної картки із встановленим кредитним лімітом (а.с. 7), видачі позивачем відповідачу ОСОБА_2 такої картки, та ознайомлення її з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом.

Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач з 03 березня 2009 року свої зобов'язання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею, ОСОБА_2, утворилась заборгованість, на загальну суму 18 123 (вісімнадцять тисяч сто двадцять три) грн. 08 коп., де заборгованість за кредитом - 8 711 (вісім тисяч сімсот одинадцять) грн. 51 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 568 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 07 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 851 (вісімсот п'ятдесят одна) грн. 10 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що при укладанні вказаного кредитного договору від 11 липня 2008 року відповідача було ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідно до п. 9.12. яких договір діє до моменту належного виконання сторонами своїх зобов'язань (а.с. 48).

Суд відхиляє доводи представника позивача із того приводу, що відповідача було ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг в іншій редакції, відповідно до п. 9.12. яких договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом такого строку жодна із сторін не проінформує про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на аналогічний період (а.с. 10).

Так, судом неодноразово пропонувалось стороні позивача надати суду докази щодо ознайомлення відповідача саме з такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг, однак жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження вказаної обставини представник позивача суду не надав. І навпаки, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень, суду було подано в оригіналі у вигляді поліграфічної продукції надрукованої типографським способом із загальним тиражем 14 500 екземплярів примірник Умов та правила надання банківських послуг, екземпляр яких було надано такій стороні в момент укладання кредитного договору, та які містили п. 9.12. відповідно до змісту якого договір діє до моменту належного виконання сторонами своїх зобов'язань.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз доказів у їх сукупності, зокрема означеного примірнику Умов та правила надання банківських послуг, наданих відповідачем, що має позначку на титульному аркуші «GOLDклуб», довідки об умовах кредитування із використанням «Кредитка універсальна «GOLD», виданої відповідачу, заяви відповідача ОСОБА_2 про надання їй платіжної картки «Кредитка універсальна», а також відсутність доказів щодо видання відповідачеві будь-якої іншої картки, аніж вказаної платіжної картки «Кредитка універсальна «GOLD», дають суду підстави вважати, що відповідач була ознайомлена саме із Умовами та правилами надання банківських послуг, які містили п. 9.12. у редакції, що передбачала дію кредитного договору до моменту належного виконання сторонами своїх зобов'язань. А відтак саме змістом таких умов, як таких, що були погоджені між сторонами договору кредитування, суд повинен керуватись при вирішенні даного спору по суті.

Означені розбіжності у п. 9.12 є суттєвими для правильного вирішення спору, оскільки відповідачем була заявлена письмова заява про застосування наслідків строку позовної давності (а.с. 36-38).

Суд зазначає, що положення п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг щодо того, що кредитний договір діє до моменту належного виконання сторонами своїх зобов'язань суд вважає неспроможними, оскільки сама по собі умова договору про дію договору до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ встановлення строку дії договору та не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

Так, безпосередньо перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у банку права на позов, тобто настання фактів, які свідчать про порушення його права і дають можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами вказаного кредитного договору позичальник зобов'язана здійснювати повернення кредиту в наступному порядку: строк повернення процентів по кредиту - щомісячно за минулий місяць, строк погашення кредиту - у повному обсязі не пізніше наступного місяця, зазначеного в платіжній картці.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, згідно яких відповідач зобов'язана повернути борг частинами та встановлена самостійна відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому початок перебігу позовної давності за вимогою щодо кожного чергового платежу починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись окремими платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З розрахунку заборгованості, наданої позивачем вбачається, що про порушення своїх прав, як кредитора, він був обізнаний із 03 березня 2009 року, а тому саме від цієї календарної дати слід обліковувати строк позовної давності.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами 2-5 статті ст.267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 14 січня 2014 року, тобто із спливом строку, встановленого нормами зазначених ст. 256, 257 ЦК України.

Відповідно до положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

З врахуванням вищенаведеного, та оскільки доказів переривання позовної давності позивачем не надано, суд приходить до висновку, що право банку на отримання суми боргу по кредитному договору між ним та відповідачем є доведеним належними та допустимими доказами, але воно не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності внаслідок чого в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 253,254, 256, 257, 259,260, 261, 263,264 267, 526, 530, 610, 611, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст.ст. 88,208, 209, 212-215, 218, 223, 232,292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

2. Судові витрати віднести на рахунок Позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан