Справа № 111/3730/13-ц
Ленінський районний суд АРК у складі:
головуючого судді Казацького В.В.
при секретарі Кадіровій Р.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернулася до Ленінського
районного суду АР Крим із позовною
заявою до відповідача про стягнення
незаконно привласнених коштів. Свої
вимоги мотивує тим, що відповідач,
діючи за її довіреністю 27.12.2012 року
уклав два договори - купівлі-продажу
житлового будинку та земельної
ділянки, у результаті чого, як
представник продавця, отримав 166776 грн.,
які він повинен був передати позивачу
згідно умов цих договорів та
довіреності. Не зважаючи на наявність
обов,язку повернути отримані грошові
кошти позивачу відповідач гроші досі
не повернув, тому за захистом своїх
прав позивач звернулася до суду.
Позивач, її представник у судове
засідання не з'явилися, були
повідомлені. Представник позивача
направив до суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, на
задоволенні позову наполягає, у
випадку неявки відповідача не
заперечує проти винесення заочного
рішення у справі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився повторно, був повідомлений
належним чином за місцем своєї
реєстрації, причини своєї неявки не
повідомив, заперечень на позов не
надав.

Суд, з урахуванням клопотання
представника позивача, вважає можливим
розглянути справу у відсутності сторін
і винести заочне рішення у справі.

Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку з
неявкою учасників процесу в судове
засідання фіксування технічними
засобами не проводилось.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи на підставі наданих сторонами
доказів та в межах заявлених вимог.

Як встановлено судом 27 листопада 2012
року позивачем ОСОБА_1 видано
довіреність на ім,я ОСОБА_2, згідно якої
на підставі усної домовленості вона
уповноважила відповідача продати
належні їй на праві власності житловий
будинок та земельні ділянки площею 0,1500
га та 0,1000 га, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, за ціною та на умовах їй
відомих. Для виконання вказаних дій
ОСОБА_2, серед інших прав, було також
надано право отримати належні позивачу
від продажу гроші. Строк дії
довіреності було встановлено до 27.11.2015
року. Зазначена довіреність була
посвідчена приватним нотаріусом
Володарсько-Волинського районного
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_3 (а.с. 13, 133-135). В
подальшому, 02.07.2013 року зазначена
довіреність була скасована позивачем,
що підтверджується копіями
відповідних документів (а.с. 11, 133-135).

Згідно ст. 237, 244 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона

(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами.

Враховуючи, що у вищезазначеній
довіреності зазначено про наявність
усного договору на представництво між
позивачем ОСОБА_1 (довірителем) та
відповідачем ОСОБА_2 (повіреним), на
підставі та на виконання якого було
видано зазначену довіреність, суд
вважає встановленою наявність
договору доручення, укладеного між
сторонами. Доказів протилежного суду
не надано.

На виконання договору доручення
відповідачем ОСОБА_2 27 грудня 2012 року в
інтересах позивача ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, реєстровий №1965, та
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,1500 га, реєстровий №1969,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та
належали позивачу на праві приватної
власності. (а.с. 15). Згідно п.4 зазначених
договорів, продаж житлового будинку
була вчинена за 70311 грн., земельної
ділянки за 96465 грн., які представник
продавця (відповідач ОСОБА_2) отримав
від покупця готівкою для передачі
продавцю (позивачу ОСОБА_1) повністю до
підписання даних договорів. Своїми
підписами на договорах сторони
підтверджують, що не мають претензій
фінансового характеру один до одного
(а.с. 5-6, 7-8, 35-127).

Зміст договорів купівлі-продажу
житлового будинку та земельної ділянки
від 27 грудня 2012 року (п. 4) свідчать про
те, що саме відповідач особисто отримав
гроші від покупця житлового будинку та
земельної ділянки, що засвідчено
підписом учасників договорів
купівлі-продажу.

Доказів неотримання грошей під час
продажу житлового будинку та земельної
ділянки або доказів передачі отриманих
грошей позивачу ОСОБА_1 відповідачем
ОСОБА_2 не надано.

Згідно ч.1 ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя. Статтею 1003 ЦК
України визначено, що у договорі
доручення або у виданій на підставі
договору довіреності мають бути чітко
визначені юридичні дії, які належить
вчинити повіреному. Дії, які належить
вчинити повіреному, мають бути
правомірними, конкретними та
здійсненними. Пункт 3 ч.1 ст.1006 ЦК
України передбачає обов'язок
повіреного негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно з положеннями ст. ст.
610, 614 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Оскільки відповідачем не доведено
відсутність своєї вини у порушенні
зобов,язання, передбаченого п.3 ч.1 ст. 1006
ЦК України, суд знаходить позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню.

На підставі ст. 85, 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 1667,76 грн. та документально
підтверджені судові витрати, пов,язані
із явкою до суду представника позивача
у розмірі 813,80 грн. (а.с. 140-148).

На підставі викладеного, ст. 237, 244, 245, 526,
610, 614, 1000, 1003, 1006 ЦК України та керуючись
ст.ст. 3, 7, 10, 88,130,131,179,208,209, 212-215,218 ЦПК
України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
грошові кошти в розмірі 166776 (сто
шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят
шість) грн. та судові витрати 2481 (дві
тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.
56 коп., а всього стягнути 169257 (сто
шістдесят дев,ять тисяч двісті
п,ятдесят сім) грн. 56 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою впродовж 10
днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії через
Ленінський районний суд АРК шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Казацький В.В.