Провадження № 2/127/690/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 січня 2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова
В. В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю
третьої особи Третьої Вінницької
державної нотаріальної контори, про
встановлення факту спільного
проживання зі спадкодавцем та про
усунення спадкоємця від права на
спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області з
позовом до ОСОБА_3 за участю третьої
особи Третьої Вінницької державної
нотаріальної контори, про встановлення
факту спільного проживання зі
спадкодавцем та про усунення
спадкоємця від права на спадкування,
мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м.Вінниці померла мати позивача -
ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік
і вітчим позивача - ОСОБА_6. Шлюб між
ними був зареєстрований 25 жовтня 2005
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області,
актовий запис №2772.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось
спадкове майно, яке складається з
однокімнатної квартири, загальною
площею 29,6 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира
належала спадкодавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 06
листопада 2001 року та право власності на
яку було зареєстровано в КП «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» від 07 листопада 2001
року.

Заповіту за свого життя ОСОБА_6 не
залишив. Спадкоємцем за законом за
правом представлення залишилася
правнучка ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_3

Про існування правнучки спадкодавець
ніколи позивачу не розповідав і за
життя ОСОБА_6 вона ніколи його не
провідувала.

Позивач вважає, що він є спадкоємцем
четвертої черги, оскільки проживав зі
спадкодавцем однією сім'єю з 2006 року до
часу відкриття спадщини, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки інших родичів у ОСОБА_6 не
було, позивач постійно супроводжував
його в медичні установи та купував йому
ліки, так як за станом свого здоров'я
вітчим не міг цього робити самостійно і
більше нікому було його доглядати та
допомагати йому.

Після смерті ОСОБА_6 позивач повністю
взяв на себе витрати на поховання.
Відповідача ОСОБА_3 на похоронах
спадкодавця не було.

Встановлення факту спільного
проживання зі спадкодавцем в судовому
порядку позивачу необхідно для
оформлення спадщини, оскільки він
вважає себе таким, що прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_6

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_3
також є спадкоємцем після смерті
ОСОБА_6 та подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
однак ухилялась від надання
спадкодавцеві допомоги, який через
похилий вік та тяжку хворобу
потребував догляду, позивач звернувся
із вказаним позовом до суду з вимогою
про усунення її від права на
спадкування за законом.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та просили суд у задоволенні
позову відмовити з підстав викладених
у запереченнях. Додатково суду
пояснили, що відповідач не
відмовлялась і не ухилялась від
надання допомоги на утримання
спадкодавця, оскільки останній не
потребував такої допомоги саме від неї.
При цьому ОСОБА_6 був матеріально
забезпечений так як отримував пенсію
військовослужбовця.

Відповідач не мала змоги фізично та
матеріально надавати таку допомогу,
оскільки не проживає з 01 вересня 2009
року і по теперішній час у м.Вінниці, що
пов'язано з її навчанням у
Природо-гуманітарному
навчально-науковому інституті
Національного університету
біоресурсів і природокористування
України денної форми навчання
педагогічного факультету, який
розташований у м.Київ. На час навчання
ОСОБА_3 проживала у гуртожитку АДРЕСА_2.

У заперечення вимог позивача щодо
встановлення факту спільного
проживання останнього зі спадкодавцем
відповідач та її представник пояснили,
що ОСОБА_6 постійно проживав у своїй
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, оскільки
як до навчання, так і під час навчання у
м.Києві, один-два рази на місяць - у
вихідні дні, відповідач навідувала
його і прадід перебував за вказаною
адресою. Позивача вона жодного разу у
квартирі прадіда не бачила. Декілька
разів бачила у помешканні ОСОБА_6 його
другу дружину - ОСОБА_5, яка померла у 2009
році.

Щодо відсутності відповідача на
похоронах ОСОБА_6 та витрат пов'язаних з
його похованням, відповідач та її
представник пояснили суду, що про
смерть прадіда її та її матір ніхто не
повідомив. Про те що він помер, вона
дізналась згодом від знайомої ОСОБА_6 -
ОСОБА_8

Представник третьої особи Третьої
Вінницької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
але подав до суду заяву, в якій просив
суд провести розгляд справи за його
відсутності, при вирішенні спору
поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_8, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що у задоволенні позову слід відмовити
з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2005 року
між матір'ю позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відділом реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області був
зареєстрований шлюб, актовий запис
№2772. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5
змінила своє прізвище на «ОСОБА_5» (а.с.
13, 24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вінниці померла мати
позивача - ОСОБА_5 (а.с. 16, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Вінниці помер ОСОБА_6,
який за свого життя заповіту не
залишив, що підтверджується
матеріалами спадкової справи (а.с. 125-187).

Після смерті ОСОБА_6 залишилось
спадкове майно, яке складається з
однокімнатної квартири, загальною
площею 29,6 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира
належала спадкодавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 06
листопада 2001 року та право власності на
яку було зареєстровано в КП «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» від 07 листопада 2001
року (а.с. 10-11).

Позивачем було витрачено кошти на
організацію та проведення поховання
ОСОБА_6

Наведені вище обставини сторонами
визнані та не заперечуються.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення, для
ухвалення рішення у справі щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03.10.2013 року було
частково задоволено заяву ОСОБА_3 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та встановлено факт про те, що
вона є правнучкою ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 107-108).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 є
спадкоємцем після смерті її прадіда
ОСОБА_6 за правом представлення,
відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України,
оскільки її батько - ОСОБА_18, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Вінниці, був сином
ОСОБА_19, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в
м.Санкт-Петербург та була дочкою
спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_20

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, що
містяться у п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до Сімейного кодексу України не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
утримання його від інших осіб і чи мав
спадкоємець матеріальну й фізичну
змогу надавати таку допомогу з
врахуванням того, що він перебуває за
межами місця проживання спадкодавця,
працює в іншому місті.

Відповідач навчається у
Природо-гуманітарному
навчально-науковому інституті
Національного університету
біоресурсів і природокористування
України денної форми навчання
педагогічного факультету, який
розташований у м.Київ (а.с. 191-193).

На час навчання ОСОБА_3 проживала та
була зареєстрована у гуртожитку
АДРЕСА_2, а саме у період з 30 жовтня 2009
року по 21 червня 2013 року (а.с. 190).

Таким чином, відповідач перебувала за
межами місця проживання спадкодавця,
що було пов'язано з її навчанням. Крім
того, відповідач не мала самостійного
заробітку або доходів у зв'язку з її
навчанням на денній формі
педагогічного факультету на
контрактній основі. Тому вона не мала
можливості часто навідувати свого
прадіда ОСОБА_6, який проживав у
м.Вінниці та фізичної змоги надавати
будь-яку допомогу спадкодавцеві.

Також судом не встановлено та
позивачем суду не було надано доказів
щодо потреби спадкодавця у наданні
йому допомоги саме спадкоємцем ОСОБА_3
та щодо перебування спадкодавця у
безпорадному стані.

На підставі викладеного вище, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для позбавлення
відповідача права на спадкування,
оскільки за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК
України лише при одночасному настанні
наведених у ній обставин і доведеності
зазначених фактів у їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
права на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 21 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини (четверта черга спадкоємців
за законом), судам необхідно
враховувати правила частини другої
статті 3 СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю.

Суд вважає, що обставини викладені
відповідачем та її представником у
заперечення позовних вимог, щодо
постійного проживання спадкодавця
ОСОБА_6 за його зареєстрованим місцем
проживання, за адресою: АДРЕСА_1,
підтверджуються довідкою №772 від 04
вересня 2007 року, виданою МКП ЖЕК №7 ще
за життя ОСОБА_6 про місце його
реєстрації та склад сім'ї (а.с. 12),
довідкою МКП ЖЕК №7 від 12 грудня 2012 року
№2469, виданою позивачу (а.с. 20), актом
обстеження житлового фонду від 10
квітня 2013 року (а.с. 110) та показаннями
свідків: ОСОБА_8, яка товаришувала з
ОСОБА_6 і була також його сусідкою по
дачній ділянці у с.Петрик Літинського
району Вінницької області та
навідувала його двічі на місяць за
зареєстрованим місцем його проживання;
ОСОБА_16, ОСОБА_15, які були сусідами
померлого і час від часу навідувались
до нього, фактично до останніх днів
його життя. Постійно бачили його самого
у під'їзді будинку за вказаною адресою
або у подвір'ї, коли він йшов у магазин
або на ринок «Лісопарк» за продуктами
або коли повертався до дому, а також у
вихідні дні.

Крім того, вказані свідки підтвердили
ту обставину, що ОСОБА_6 страждав на
гіпертонію та мав у своїй квартирі
тонометр для вимірювання тиску. При
цьому свідок ОСОБА_15, яка проживає у
квартирі АДРЕСА_3 цього ж будинку
підтвердила, що з 2009 року вона часто
зверталась до ОСОБА_6 з проханням
перевірити на тонометрі свій тиск,
оскільки в неї виникли проблеми зі
здоров'ям - боліло серце. Кожного разу,
коли вона до нього зверталась, ОСОБА_6
перебував у своїй квартирі і ніколи не
говорив, що проживає за будь-якою іншою
адресою. Позивача у квартирі ОСОБА_6, за
його життя, ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_16 підтвердила ту
обставину, що ОСОБА_6, не менше двох
разів на рік від'їжджав у м.Овруч
Житомирської області до сестри, але
кожного разу про це повідомляв її як
сусідку, і просив її приглянути за
квартирою. Також повідомляв їй
протягом якого часу він перебуватиме у
військовому санаторії коли в нього
виникала така необхідність, та про те,
що він їде на дачу у с.Петрик.

В день, коли ОСОБА_6 стало погано, лікарі
швидкої медичної допомоги забрали його
до лікарні, саме з квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується як поясненнями самого
позивача ОСОБА_1, так і показаннями
вказаних свідків.

Так, позивач пояснив в судовому
засіданні, що ОСОБА_6 перебував у той
день у своїй квартирі по АДРЕСА_1. Про
те, що останньому стало погано і йому
викликали машину швидкої допомоги,
позивач дізнався від своєї дружини, яка
повинна була в той день навідати ОСОБА_6
Пізніше, позивач приїхав до будинку де
проживав ОСОБА_6 і був присутнім, коли
останнього забирали машиною швидкої
медичної допомоги у Військово-медичний
клінічний центр.

Пояснення позивача узгоджуються з
показаннями свідка ОСОБА_16, яка
засвідчила, що в день коли у ОСОБА_6
стався серцевий напад, вона бачила
ОСОБА_6 і він ще ходив, а ввечері вона
викликала до нього швидку медичну
допомогу і його забрали у лікарню де
останній пробув три дні у реанімації у
передінфарктному стані і помер. Про те,
що ОСОБА_6 помер вона дізналась пізніше,
коли зателефонувала до лікарні. Згодом
позивач вивіз з квартири речі ОСОБА_6
пославшись на те, що у нього є заповіт,
та повідомив, що ОСОБА_6 поховали в
с.Коло-Михайлівка біля його другої
дружини.

Надані позивачем докази, а саме копії
та оригінали медичних книжок та інших
документів, що належали померлому з
посиланням на їх наявність саме у
позивача, а не у відповідача, також не
підтверджують обставин спільного
проживання позивача зі спадкодавцем,
оскільки, як вже було встановлено, речі
ОСОБА_6 після його смерті вивозив саме
позивач, пояснивши сусідам, що він є
спадкоємцем померлого за заповітом.

Безпідставними також є посилання
позивача про те, що він сплачував
комунальні послуги за квартиру у якій
проживав спадкодавець ще за його життя
з огляду на те, що суду позивачем надано
квитанції про оплату комунальних
послуг за вказану квартиру лише за
період часу вже після смерті ОСОБА_6
(а.с. 46-52).

Копії накладних без номера від липня 2007
року (а.с. 39, 40) щодо придбання
будівельних матеріалів на суму 8235,90
грн. та щодо переліку ремонтних робіт
на суму 8787,92 грн. не підтверджують факт
здійснення позивачем ремонту у
квартирі ОСОБА_6, оскільки не
підтверджуються будь-якими іншими
доказами. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_16,
ОСОБА_15 підтвердили обставини того, що
з моменту переїзду у цю квартиру ОСОБА_6
ніяких ремонтів у ній не проводилось.
За свого життя ОСОБА_6 лише замінив
вікна на металопластикові, а все інше
залишалось у тому самому стані аж до
його смерті.

Суд критично ставиться до показань
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 щодо
постійного проживання ОСОБА_6 з
позивачем за адресою: АДРЕСА_4, оскільки
зазначені свідки підтвердили
обставини лише тимчасового
перебування ОСОБА_6 у помешканні
позивача та бачили його декілька разів
у подвір'ї вказаного будинку із палицею
в руках.

Про особисте життя ОСОБА_6, про
наявність у нього інших родичів, про
умови його проживання із позивачем
зазначеним свідкам нічого не відомо,
крім тієї обставини, що поки була жива
мати позивача - ОСОБА_5, то вони з ОСОБА_6
часто приїздили до позивача до дому на
ніч, а на день він їх відвозив у
квартиру ОСОБА_6, бо їм було важко у їх
віці самим так далеко добиратися до
дому, що також вказує на те, що ОСОБА_6 не
проживав постійно за місцем проживання
ОСОБА_1

Посилання позивача на довідку №276 від
08.04.2013 року, видану за підписом голови
квартального комітету мікрорайону
м.Вінниці «Київський» ОСОБА_12 про місце
проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4
(а.с. 23), суд не бере до уваги, оскільки з
показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що
вказана довідка була видана нею
позивачу за його зверненням після
смерті ОСОБА_6 та на підставі свідчень
сусідів позивача, яких в судовому
засіданні свідок ОСОБА_12 назвати
відмовилась. При цьому засвідчила, що
особисто з ОСОБА_6 вона не була знайома,
але бачила його кілька разів у подвір'ї
будинку позивача.

Таким чином, викладені у позовній заяві
обставини щодо спільного проживання
позивача зі спадкодавцем, наявності у
них спільного побуту, взаємних прав та
обов'язків не підтверджуються
належними та допустимими доказами.
Тому вимога щодо встановлення факту
спільного проживання позивача зі
спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю з 2006
року по час відкриття спадщини за
адресою: АДРЕСА_4, також не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1224, 1264, 1266 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11,
59-62, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
за участю третьої особи Третьої
Вінницької державної нотаріальної
контори, про встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
та про усунення спадкоємця від права на
спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: