Справа № 301/3186/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"09" січня 2014 р.
м.
Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іршава цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської
сільської ради, третя особа Іршавська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом до відповідача
Зарічанської сільської ради, третя
особа Іршавська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за заповітом. Свої вимоги
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
батько - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
її мати - ОСОБА_5, яка на випадок своєї
смерті залишила на її ім»я заповіт,
посвідчений секретарем Зарічанської
сільської ради 02 жовтня 2003 року за №436.

Після їх смерті залишилось спадкове
майно: житловий будинок з надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_1;

-земельні ділянки, посвідчені
Державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-ЗК №032892, виданого 30 червня 2003 року на
підставі рішення 17 сесії 22 скликання
Зарічанської сільської ради від 22
грудня 1997 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №457,
площею 0,49 га.

Вона є спадкоємцем за заповітом
спадкового майна, інших спадкоємців за
заповітом не має.

Позивачка фактично прийняла спадщину
так як на день смерті матері проживала
і продовжує проживати у спадковому
будинку, не відмовилась від неї у
шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини та через свою необізнаність
вважала, що достатньо того , що вона
проживає в будинку, обробляє земельну
ділянку, то відповідно стала
володільцем цього майна і фактичним
власником.

На даний час спадщину оформити не може
по тій причині, що відсутні
правовстановлюючі документи на
будинок. Єдиними документами, що
стосуються спадкового будинку є:
Свідоцтво на забудову садиби від 1966
року та Технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовлений КП Іршавське бюро
технічної інвентаризації в 2013 році.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю. просить такі задовільнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в
суді позовні вимоги підтримала
повністю, просить такі задовільнити.

Представник відповідача
Зарічанської сільської ради в судове
засідання не з»явився, але надіслав
суду заяву, в якій просить справу
розглянути в його відсутність, не
заперечує проти задоволення позову,
тому на підставі ст.169 ЦПК України
справу розглянуто в його відсутності.

Представник третьої особи
Іршавської державної нотаріальної
контори в судове засідання не
з»явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, причини неявки суду не
повідомила, тому на підставі ст.169 ЦПК
України справу розглянута в її
відсутність.

Заслухавши позивачку ОСОБА_1 та
її представника ОСОБА_2 дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
слід задовільнити з слідуючих
підстав.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько позивачки - ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_5,
яка на випадок своєї смерті залишила на
ім»я позивачки ОСОБА_1 заповіт, який
посвідчено секретарем Зарічанської
сільської ради 02 жовтня 2003 року за №436.

Після смерті спадкодавця залишилось
спадкове майно: житловий будинок з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_1;

-земельні ділянки, посвідчені
Державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-ЗК №032892, виданого 30 червня 2003 року на
підставі рішення 17 сесії 22 скликання
Зарічанської сільської ради від 22
грудня 1997 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №457,
площею 0,49 га.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом спадкового майна, інших
спадкоємців за заповітом не має.

Позивачка фактично прийняла спадщину,
не відмовилась від неї у шестимісячний
строк з часу відкриття спадщини та
через свою необізнаність вважала, що
достатньо того , що вона проживає в
будинку, обробляє земельну ділянку, то
відповідно стала володільцем цього
майна і фактичним власником.

На даний час позивачка не може оформити
спадщину по тій причині, що відсутні
правовстановлюючі документи на
будинок. Єдиними документами, що
стосуються спадкового будинку є:
Свідоцтво на забудову садиби від 1966
року та Технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовлений КП Іршавське бюро
технічної інвентаризації в.2013 році.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців), а згідно ст.1218
ЦК України, до складу спадщини входять
усі права та обов»язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті

Згідно ст.1223 ЦК України право
спадкування мають особи, визначені у
заповіті або законі та право
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України, часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Спадщину позивачка ОСОБА_1 прийняла так
як на день смерті спадкодавця
проживала і продовжує проживати у
спадковому будинку, що стверджується
довідкою виданою виконкомом
Зарічанської сільської ради №1851 від
20.11.2013 року. (а.с.10).

В реєстраційній службі відсутні
підстави для первісної реєстрації
права власності на житловий будинок з
надвірними спорудами за ОСОБА_5,
оскільки така суперечитиме ст..346 ЦК
України (припинення права власності
внаслідок смерті власника).

З роз»яснень, що містяться у листі
Міністерства юстиції України №19-32319
від 21.02.2005 року вбачається, «що у разі
смерті власника нерухомого майна,
первісна реєстрація права власності на
яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його
власника(спадкоємця) вирішується у
судовому порядку».

Наразі згідно з вимогами гл.7 ЗУ «Про
нотаріат» та відповідно «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженого Наказом
Мінюсту України №296/5 від 22.02.2012 року,
нотаріус вправі видати свідоцтво про
право на спадщину - нерухоме майно, лише
за умови пред»явлення спадкоємцями
правовстановлюючого документа про
належність цього майна спадкодавцеві
та витягу з Реєстру прав власності на
нерухоме майно (за винятком земельної
ділянки), тобто за умови, якщо право
власності спадкодавця на це нерухоме
майно зареєстровано за його життя.
Отже, якщо спадкодавець за життя не
оформив право власності або не
забезпечив його державної реєстрації,
це стає перешкодою для оформлення
права на спадщину в загальному порядку.

Цивільно-правовий інститут набуття та
виникнення права власності на нерухоме
майно в різні періоди по-різному був
врегульований на законодавчому рівні.
У зв»язку із цим держава задекларувала
визнання дійсними прав на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
законом (тобто до 03.08.2004 р.), у разі
відсутності їх державної реєстрації за
таких умов якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
яке діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, котре не передбачало
обов»язкової реєстрації таких прав (ч.4
ст.3).

До встановлення обов»язкової
державної реєстрації прав
законодавство змінювалось декілька
раз. До 19 січня 1996 року згідно з
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженою 31.01.1966 р. Міністерством
комунального господарства УРСР, не
підлягали реєстрації будинки і
домоволодіння, розташовані в сільських
населених пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Обов»язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
всі без винятку об»єкти нерухомості
введено лише з 29.06.1998 року. Саме цього ж
дня набрала чинності Інструкція про
порядок державної реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджена наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики від
09.06.1998 року за №121.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом
захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.ст 3, 10,11,15, 118,119,120 212-214 ЦПК
України,
ст.ст.15,16,328,346,392,1216-1218,1222,1223,1268-1270
Цивільного кодексу України, суд,-

Р І Ш И
В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
власником житлового будинку з
надвірними спорудами за адресою -
АДРЕСА_1, та земельної ділянки,
посвідченої Державним актом на право
власності на земельну ділянку серії
І-ЗК №032892, виданого 30 червня 2003 року на
підставі рішення Зарічанської
сільської ради 17 сесії 22 скликання від
22 грудня 1997 року та зареєстрованого у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за
№457, площею 0,49 га.

На рішення може бути подана апеляція
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до Закарпатського
апеляційного суду. Особи. які брали
участь у справі , але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
І. А. Даруда