РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/15503/14-ц

2/643/5449/14

01.12.2014 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого суді - Сиротникова Р.Є.

при секретарі - Терещенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди укладено, визнання права власності, - суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним укладений 01.03.2002 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_2, літ. «А-9», визнати за позивачем, право власності на квартиру АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_2, літ. «А-9».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що підтримувала дружні стосунки із відповідачами - ОСОБА_3, ОСОБА_4 Відповідачі є літніми жінками, мешкали удвох за адресою реєстрації. Від них мені стало відомо, що окрім квартири, яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, вони мають у власності будинок десь у Богодухівському районі Харківської області та нежитлове приміщення по АДРЕСА_3 Відповідачі бажали мешкати в приватному будинку в селі, але він потребував суттєвого ремонту, на який відповідачам не вистачало коштів. Оскільки близьких родичів у них не було, фактично, окрім мене, вони ні з ким не спілкувались, вони запропонували мені придбати належну їм квартиру та нежитлове приміщення. Я погодилась із їх пропозицією, бо в той час свого житла в м. Харкові не мала. Коли ми із відповідачами дійшли згоди щодо вартості нерухомого майна, з'ясувалось що, через брак якихось довідок вони не можуть посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. Оскільки я добре знала відповідачів, у мене не було підстав їм не довіряти, я погодилась на укладення вказаного договору купівлі-продажу у простій письмовій формі та повірила обіцянкам відповідачів, що всі необхідні для нотаріального посвідчення договору документи, вони оформлять протягом шести місяців. Між мною та відповідачами 01.03.2002 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_2, літ. «А-9».

Гроші за вказаним договором були передані відповідачам того ж дня, про що ними, власноруч, було складено відповідну розписку.

Після цього відповідачі зайнялись ремонтом свого будинку, в червні 2002 року вони звільнили квартиру та виїхали проживати в Богодухівський район, точну назву населеного пункту позивач не запам'ятала. В м .Харкові відповідачі періодично з'являлись, постійно телефонували позивачу та обіцяли зайнятися оформленням документів.

Восени 2002 року зв'язок із відповідачами було втрачено. Коли позивач почала їх розшукувати, це не принесло жодних результатів, оскільки вона навіть не є їх родичкою та жодної інформації їй не надавали.

В квартиру по вул. Дерев'янко позивач переїхала взимку, на початку 2003 року, де і мешкає по теперішній час. Але, оскільки відповідачі не оформили відповідним чином договір купівлі-продажу та не знялись з реєстрації за цією адресою, вона не може в повній мірі реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належним їй майном.

Крім того, позивач так і не змогла скористатися іншим об'єктом нерухомості, що придбала у відповідачів - нежитловими приміщеннями, розташованими по АДРЕСА_2 оскільки правовстановлюючі документи на це приміщення залишились у відповідачів.

В теперішній час позивач позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки право власності на спірну квартиру зареєстроване за її колишніми власниками,в зв'язку із чим позивач вимушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з'явилась, до його початку звернулась до суду із заявою, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з заявою позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не було спростовано відповідачами, що 01.03.2002 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_2, літ. «А-9», що підтверджується договором купівлі-продажу, копія якого є в матеріалах справи. Матеріали справи також містять копію розписки про отримання відповідачами від позивача грошей в сумі 300000,00 грн.

Відповідно до ст.11, ст. 12 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 202-205, 207, 208 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Ст. ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 334 ЦК встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися що до істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Таким чином, позивач фактично стала власником спірної квартири після передачі грошей за неї.

Щодо можливості задоволення позову про визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення, які розташовані за адресою АДРЕСА_2, літ. «А-9» суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення даного обов'язку позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог щодо визнання дійсною угоди та визнання за ним права власності на належні відповідачу нежитлові приміщення, зокрема - не надано доказів на підтвердження того факту, що спірні нежитлові приміщення до укладання угоди між сторонами у справі взагалі належали відповідачу та вона мала права їх відчужувати. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,5,10,11,60,61,209,212,213,214,215, 224-226 ЦПК України і на підставі ст.ст.210,220,316,334,638,655 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дійсним укладений 01.03.2002 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами - ОСОБА_3, ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,70 кв.м., житловою площею 28,70 кв.м.

В іншій частині - в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сиротников Р.Є.