АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

представників
відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Комунального
підприємства «Чоколівське» про
зобов'язання вчинити певні дії.
заборону вчиняти певні дії та
відшкодування моральної шкоди, -

Справа №760/15389/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/1050/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Лазаренко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до КП «Чоколівське», в якому
просить визнати безпідставними
нарахування відповідачем
заборгованості за житлово-комунальні
послуги та послуги з утримання будинку
та прибудинкової території протягом
періоду з 01 листопада 2012 року по
теперішній час; зобов'язати
відповідача скасувати нараховану їй
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з 01 листопада 2012 року
по теперішній час в повному обсязі та
заборонити здійснювати нарахування за
житлово-комунальні послуги з утримання
будинку та прибудинкової території;
стягнути моральну шкоду у розмірі 10000
гривень.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
є власником квартири АДРЕСА_1.
Зареєстрована та проживає за вказаною
адресою.

Так як вона є вдовою двічі Героя
Радянського Союзу, то у відповідності
на неї поширюється дія п. 7 ст. 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від
22.10.1993 року №3551-XII, яким її звільнено від
квартирної плати незалежно від форми
власності житлового фонду та від
оплати комунальних послуг незалежно
від виду житлового фонду.

У грудні 2012 року відповідачем в
порушення значених вимог закону
розпочато нарахування за
житлово-комунальні послуги.

З приводу таких незаконних дій
позивачка звернулася до адміністрації
відповідача, проте їй повідомили, що
нарахування здійснюється у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Зокрема, їй надано копію
листа Міністерства регіонального
розвитку та житлово-комунального
господарства №7/2-14748 від 13.09.2012 року, в
якому йшлося про те, що пільги на оплату
житлово-комунальних послуг особам, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, повинні надаватись в
межах норм, передбачених положення
постанови КМУ «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати» від 01.08.1996 року
№879.

Вважає, що такі дії відповідача
порушують ст. 19 Конституції України,
якою закріплено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а також ст. 8 Конституці
України, яка в свою чергу встановлює, що
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. З
чого слідує, що Закон України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має вищу юридичну
силу ніж постанова КМУ від 01.08.1996 року
№879.

Враховуючи, що нарахування за
житлово-комунальні послуги проведені
неправомірно, без урахування пільг на
які вона має право відповідно до Закону
України №3551-XII, відповідно і
заборгованість перед відповідачем у
неї відсутня.

Внаслідок моральних і душевних
переживань, спричинених протиправними
діями відповідача, стан здоров'я
позивачки погіршився. У зв'язку з цим
вона просить стягнути з відповідача
моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10000
гривень.

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Комунального
підприємства «Чоколівське» про
зобов'язання вчинити певні дії,
заборону вчиняти певні дії та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачем ОСОБА_3 подано апеляційну
скаргу, в якій вона просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 підтримав
доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації ОСОБА_2 проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду.

Відповідач КП «Чоколівське» в
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи повідомлявся
належним чином (а.с.97), а тому колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу за його відсутності у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 7 ст. 16 Закону України
№3551-XII, встановлено, що за дружиною
(чоловіком), батьками померлих Героїв
Радянського Союзу, повних кавалерів
ордена Слави, осіб, нагороджених
чотирма і більше медалями «За відвагу»,
а також ГероївСоціалістичної Праці
незалежно від часу їх смерті
зберігаються право на звільнення їх і
членів їх сімей, які проживають разом з
ними, від квартирної плати незалежно
від форми власності житлового фонду,
від оплати комунальних послуг
(водопостачання, каналізація, газ,
електроенергія, гаряче водопостачання,
центральне опалення, а в будинках, що не
мають центрального опалення, - надання
палива, придбаного у межах норм,
установлених для продажу населенню, та
інші види комунальних послуг), від
оплати скрапленого балонного газу для
побутових потреб, від плати за
користування домашнім телефоном і
позавідомчою охоронною сигналізацією
житла незалежно від виду житлового
фонду.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації №33-08/28/15
ОСОБА_3 користується пільгами на
житлово-комунальні послуги в розмірі
100% згідно ст. 16 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як вдова особи з
особливими заслугами перед
Батьківщиною з 14.05.2008 року.

До листопада 2012 року позивачка
користувалась зазначеними пільгами в
повному обсязі.

Починаючи з листопада 2012 року КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації позивачці
проводиться нарахування за
житлово-комунальні послуги.

Підставою такого нарахування є
положення Законів України «Про
Державний бюджет України» на 2012-2013
роки.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та пунктом 4 прикінцевих
положень Закону України «Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що у 2012 та 2013 році норми і положення
статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012 рік та
2013 рік відповідно.

Такий порядок та розміри визначені
постановою Кабінету Міністрів України
від 16.02.1994 року №94 «Про порядок надання
пільг, передбачених Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та постановою
КМУ від 01.08.1996 року. №879 «Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати».

Аналізуючи наведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи,дійшов обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог, оскільки порушення Конституції
України відносно позивача
комунальними підприємствами не
допущено, нарахування комунальних
послуг здійснювалось у відповідності
до вимог Закону України «Про державний
бюджет» на 2012 - 2013 роки.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргупозивача ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: