РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Мукачево
Справа № 303/8788/13-ц

2/303/331/14

Номер рядка стат.звіту - 40

Мукачівський
міськрайонний суд Закарпатської
області

в особі: головуючого -
судді Кость В.В.

при секретарі
Цульбі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мукачево цивільну
справу

за позовом ОСОБА_1

треті особи без самостійних вимог на
стороні позивача:

1) виконавчий комітет Мукачівської
міської ради

2) КП «Мукачівське міське бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки»

до відповідача ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області

про усунення перешкод у користуванні
майном та стягнення матеріальних
витрат,

За участю:

позивача - ОСОБА_1;

від третьої особи на стороні позивача -
ОСОБА_3

представників позивача - ОСОБА_4,
ОСОБА_5;

відповідача - ОСОБА_2;

представника відповідача - ОСОБА_6;

від третьої особи на стороні позивача
(1) - Бігунець Р.Р,;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
майном, шляхом демонтажу частини
балкону довжиною 0,49 м2, дахової
конструкції,

закріплених на зовнішній стіні
квартири та стягнення матеріальних
витрат за проведення експертного
дослідження в сумі 6743,60 грн..

Третьою особою без самостійних вимог
на стороні позивача зазначено
виконавчий комітет Мукачівської
міської ради.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20.01.2014
року, за клопотанням сторін, до участі у
розгляді справи залучено в якості
третіх осіб без самостійних вимог на
стороні позивача - КП «Мукачівське
міське бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки», а на стороні
відповідача - Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області.

Позовні вимоги обґрунтовуються
доводами про те, що позивач із
відповідачем є сусідами, проживають в
одному будинку АДРЕСА_1, однак є
власниками різних квартир. Не зважаючи
на те, що земельна ділянка, яка прилягає
до вказаного будинку є ділянкою
спільного користування, відповідач
чинить перешкоди у її користуванні.
Відповідач ОСОБА_2 без попередньої
згоди позивача, незаконно побудував
балкон і зовнішні сходи до своєї
квартири, який частково заступає
частину стіни позивача, що огороджує
квартиру на 0,49 м. Спорудження
відповідачем балкону та сходів порушує
нормальні умови проживання мешканців
квартири АДРЕСА_1.

Як на підставу для задоволення
поданого позову, позивач посилається
також на те, що неналежне спорудження
балкону створює реальну загрозу
безпеці проживання, здоров'ю і життю
сім'ї позивача. В зв'язку з цією
спорудою, у позивача виникло багато
проблем при встановленні газового
обладнання. Також, доступ до газового
лічильника небезпечний, оскільки
змонтований на стіні кватири позивача
під балконом відповідача.

Нормативно - правовою підставою для
задоволення позовних вимог вказані
приписи ст. 391 Цивільного кодексу
України.

В судовому засіданні позивач та його
представники позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з
посиланням на обставини викладені в
позовній заяві та додатково вказали на
те, що балкон відповідача, власника
квартири АДРЕСА_2 споруджено з
порушенням державних будівельних норм
та правил, що підтверджується
отриманим висновком експерта. Балкон
побудований без затвердженої
проектної документації, без згоди і
дозволу співвласників будинку, який
заступає на частину стіни його
квартири, а саме на 0,49 см., у зв»язку з
чим не має змогу вивести відвід димових
газів та немає змогу у вільному доступу
для ремонту, пофарбування фасаду стіни
його квартири. Також, доступ до
газового лічильника є небезпечним, так
як змонтований на стіні його квартири,
і знаходиться під даним балконом.

При цьому, навіс, змонтований
відповідачем над балконом створює
незручності в плані затінення
квартири. Великі незручності у нього
виникають тоді, коли відповідач
відпочиває на балконі, що розташований

прямо біля його кімнати, курить і
дивиться у вікно квартири, що є
втручанням в його особисте життя,
обмежує його права у власній квартирі.

В процесі судового розгляду справи
позивач зменшив розмір своєї майнової
вимоги в частині суми 3243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судових засіданнях по справі змінені
позовні вимоги не визнали, посилаючись
на те, що балкон та сходи були
побудовані батьком самого позивача,
Сходи, розташовані так, щоб можна було
зайти в гараж і нікому не заважають, а
балкон відповідача не перешкоджає у
вільному користуванні позивачем своєю
власністю. Крім того, балкон і сходи
зазначені у технічному паспорті,
оскільки побудовані забудовником.

Представник третьої особи КП
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
пояснила, що спірна конструкція не може
вважатися балконом, оскільки є
«сходовою площадкою», тому не повинна
відображатися у технічній
документації. На спорудження такої
конструкції не потрібно жодних
дозволів. При цьому вказала, що на
спорудження спірної частини «сходової
площадки», яка заступає на загальну
стіну, потрібно було одержати згоду
сусідів відповідача.

Представник виконавчого комітету
Мукачівської міської ради, прийнявши
участь у судовому засіданні 29.01.2014
фактичних пояснень по суті спору не
надав.

Належним чином уповноважений
представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області у судові
засідання не з'явилися, причин неявки
суду не повідомив.

Заслухавши доводи та заперечення
учасників судового розгляду,
дослідивши подані по справі доказові
матеріали, суд констатує наступне.

На підставі договору дарування
незавершеної будівництвом квартири,
посвідченого 16.08.2008 року приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу Закарпатської
області за реєстровим №4088 та Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 19.08.2008 року (а.с. 6, 7)
позивач є власником квартира АДРЕСА_1.

В свою чергу, з урахуванням договору
дарування квартири, посвідченого 06.12.2003
року державним нотаріусом
Мукачівської державної нотаріальної
контори за реєстровим №І-5600, та Витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 18.12.2003 року (а. 113-144
інвентарної справи), відповідач є
власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 36).

В контексті вимог позивача за
предметом позову, а також доводів та
заперечень учасників судового процесу
відносно них, суд при вирішенні позову
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту

порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За змістом п. 3 частини другої ст. 15
Цивільного кодексу України, одним із
способів захисту порушеного права є
припинення дії, яка порушує право.

За загальним правилом, у разі
порушення цивільного права чи
інтересу, у особи виникає право на
застосування конкретного способу
захисту, який залежить від виду
порушення та від наявності між
сторонами зобов'язальних
правовідносин. Тобто, особа обирає саме
той спосіб захисту, який відповідає
характеру порушення її права чи
інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

У ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV
передбачено, що «при розгляді справ
суди застосовують Конвенцію та
практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових
зобов'язань держави, положень ст. 8
Конституції та Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(далі - Конвенція), яка відповідно до
вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована
Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», дотримання принципу
верховенства права є однією з підвалин
демократичного суспільства.

Так, у частині першій ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції «Захист
власності» передбачено, що «Кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права».

З огляду на вказане, право власності
кожної фізичної і юридичної особи,
неурядової організації й групи
приватних осіб, повинне поважитися.

З положеннями частини першої ст. 1
Першого протоколу до Конвенції в
повній мірі кореспондуються і приписи
частин першої та другої ст. 321
Цивільного кодексу України, якими,
зокрема передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Приписами частини першої ст. 316
Цивільного кодексу України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою ст. 318
Цивільного кодексу України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу
України).

Таким чином, гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 Цивільного
кодексу України та передбачають
правомочності щодо використання житла
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України (частини
перша та сьома) передбачено, що кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян.

Згiдно iз ст. 152 Житлового кодексу
Української РСР переобладнання i
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадяниновi на
правi приватної власності, провадяться
з дозволу виконавчого комiтету мiсцевої
Ради народних депутатiв.

Вiдповiдно до п. 4 Правил користування
примiщеннями житлових будинкiв, в
редакції постанови Кабiнету Мiнiстрiв
України вiд 24.01.2006р. № 45 власники,
наймачi (орендарi) примiщень житлових
будинкiв мають право на переобладнання
i перепланування житлових i пiдсобних
примiщень, балконiв i лоджiй за
вiдповiдними проектами без обмеження
iнтересiв iнших громадян, якi проживають
у будинку, з дозволу власника будинку
(квартири) та органу мiсцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Приймаючи до уваги вищевказані норми
законодавства по відношенню до
фактичних обставин справи, суд
констатує, що учасниками судового
процесу не заперечується той факт, що
частина балкону та дахової конструкції
квартири АДРЕСА_2, яка належить
відповідачу, опирається на зовнішню
стіну квартири АДРЕСА_1, яка належить
позивачу.

В матеріалах справи міститься висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження від 02.09.2013 року №75/08-13 (а.с.
9-14), який був досліджений судом в
присутності учасників судового
процесу.

Резолютивна частина вищевказаного
висновку свідчить про те, що балкон на
ІІ-му поверсі квартири АДРЕСА_2, що
прибудований на тильній стороні фасаду
цього будинку, є таким, що споруджений
із порушенням вимог п.п.

2.15 та 9.12 ДБН, а також п.п. 1.4.1, 1.4.4 і 1.4.5
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, п.п. 4, 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.01.2006 №45.

Зазначений балкон споруджений без
розробленої, погодженої та
затвердженої проектної документації,
яка б пройшла комплексну державну
експертизу, без згоди і дозволу
співвласників (користувачів) інших
квартир, без дозволу виконавчого
комітету Мукачівської міської ради.

Спорудження цього балкону порушує
умови проживання громадян, обмежує
інтереси інших громадян, власників
квартир, які проживають у цьому
будинку, порушує нормальні умови
проживання громадян і призвело до
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасаду будинку АДРЕСА_1………..

Вищевказаний доказ, в силу правових
приписів ст.ст. 10, 11, 57-59 Цивільного
процесуального кодексу України судом
береться до уваги для з'ясування
підставності вимог та заперечень
учасників судового процесу.

Заперечення представника відповідача
щодо його неправильності жодним чином
не підтверджено, висновків експертизи
при цьому не спростовано. Сама лише
незгода з таким висновком та не
дозволяє суду дійти висновку про його
необ'єктивність.

За клопотанням представника позивача,
учасниками судового процесу та судом
були поставленні запитання для
роз'яснення висновків експертизи, на
які експерт дав однозначні та
стверджувальні відповіді, з
констатацією порушень при спорудженні
балкону та дахової конструкції над ним,
що порушує охоронювані законом права
власника квартири АДРЕСА_1 на вільне та
безперешкодне користування своїм
майном. По відношенню до цього експерт
зазначив, що на тильному фасаді на
рівні другого поверху квартири АДРЕСА_2
вказаного будинку, улаштовано площадку
відкритого типу, що виступає з площини
стіни фасаду і є обгородженою
конструкцією, тобто балконом. Вказана
конструкція переступає межу, яка
проходить по середині капітальної
стіни, що огороджує квартири АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1, на 0,49 м. Балкон квартири
АДРЕСА_2 є таким, що споруджений із
порушенням вимог ДБН всіх редакцій, а
також Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій, Правил
користування приміщеннями житлових
будинків.

Посилання відповідача та його
представника з цього приводу на те, що
спірна конструкція була в наявності ще
до того, коли він став власником
квартири АДРЕСА_2, а також відносно
того, що належний йому об'єкт
нерухомості був прийнятий в
експлуатацію на підставі акту від
24.07.1997 (копія в матеріалах справи) судом
не приймаються, оскільки в силу
вищевказаних положень чинного
законодавства право власника на
усунення перешкод у користуванні своєю
власністю не може бути поставлено у
залежність від часу спорудження
спірної конструкції та від того, хто її
збудував.

Відповідач як власник квартири АДРЕСА_2
також має право на вільне користування
своєю власністю, однак вказана
правомочність не позбавляє його
обов'язку використовувати свою
власність без завдання шкоди у вигляді
функціональних та естетичних
незручностей іншим особам.

Належність відповідачу спірної
балконної конструкції ним не
заперечується, як не спростовується і
той факт, що жодних дозволів та
погоджень ні від органів місцевого
самоврядування, ні від власника
кватири АДРЕСА_2 він отримував.

Відсутніми у матеріалах справи є також
проектно - технічна та дозвільна
документація, в якій було б
відображено (констатовано) факт
правомірності розташування частини
балконної конструкції на зовнішній
стіні квартири, яка належить позивачу.

Аргументи та доводи представника КП
«Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
відносно того, що спірний об'єкт не є
балконом, а вважається «сходовою
площадкою», а тому він не повинен
відображатися в технічних документах
не відповідають приписам ДБН, в різних
редакціях, в яких надається однакове
визначення балкону та відсутності
такого поняття як «сходова площадка»
та п. 2.1 Інструкції «Про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна»,
затвердженої наказ Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України 24.05.2001 №127
щодо необхідності відображення всіх
конструктивних елементів
багатоквартирних житлових будинків в
технічних документах.

Обставини по справі на предмет їх
відповідності вказаним вище
положенням чинного законодавства
свідчать про те, що розташування
балконної конструкції на зовнішній
стіні квартири позивача, за умови
документально підтвердженого права
власності позивача на квартиру
порушує його право на вільне володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, яке є абсолютним, непорушним та
гарантованим законом, та підлягає
захисту судом.

Також і вимоги позивача у повній мірі
відповідають законодавчо
встановленому способу захисту
порушеного права (ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України), яке не визнається
відповідачам.

Задоволенню підлягає також і вимога
позивача про стягнення з відповідача
суми 3500,00 грн. у відшкодування
матеріальних витрат (а.с. 38 «а»),
пов'язаних з проведенням експертного
дослідження для захисту свого права,
яке не визнавалося відповідачем.

Судові витрати по справі у сумі 1708,80
грн. (в т.ч.: 458,82 грн. - судовий збір (а.с. 1),
1250 грн. - витрати на правову допомогу
(а.с. 38 «б»)), підлягають віднесенню на
відповідача відповідно до частини
першої статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Змінений позов ОСОБА_1 задоволити.

2. Усунути перешкоди у користуванні
майном, шляхом зобов'язання ОСОБА_2
(АДРЕСА_3, власника квартири АДРЕСА_2)
демонтувати частину балкону довжиною
0,49 м., дахової конструкції, які
закріплені на зовнішній стіні квартири
АДРЕСА_1 - власником якої є ОСОБА_1
(АДРЕСА_2).

3. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) суму 3500,00 грн. (три
тисячі п'ятсот гривень 00 коп.) у
відшкодування матеріальних витрат,
пов'язаних з проведенням експертного
дослідження.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) суму 1708,80 грн. (одна
тисяча сімсот вісім гривень 80 коп.) (в
т.ч. 458,82 грн. - судовий збір, 1250,00 грн. -
витрати на правову допомогу) у
відшкодування судових витрат.

5. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
/підпис/ В.В. Кость

Згідно з оригіналом.

Оригінал рішення суду
знаходиться в матеріалах цивільної
справи №2/303/331/14, яка зберігається в
приміщенні Мукачівського
міськрайонного суду.

Суддя
В.В. Кость

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 28.02.2014.