Справа № 314/4800/13-ц
Провадження № 2/314/116/2014
Повне рішення суду, складено 17 січня 2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ
14 січня 2014 року

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
позбавлення батьківських прав та
встановлення опіки,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому
вимагає позбавити відповідачів
батьківських прав відносно їх доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити
опіку над дитиною, призначивши
позивачку опікуном.

Як зазначила позивачка у своїй
позовній заяві, вона є рідною бабусею
ОСОБА_4; починаючи з 2004 року онука
проживає разом з нею та знаходиться на
її повному утриманні, а батьки -
відповідачі у справі - самоусунулися
від виховання дитини, своїх
батьківських обов'язків не виконують;
враховуючи це, позивачка й звернулася
до суду із зазначеними вимогами.

У судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги, пояснила суду,
що ОСОБА_4 проживає разом із нею, матір
та батько грошей на утримання дитини не
дають, просить задовольнити свої
вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала,
пояснила суду, що дитина проживає з
бабусею згідно домовленості з нею, сама
відповідачка проживає у гуртожитку у
кімнаті; вона згідно своїх можливостей
надає гроші на утримання ОСОБА_4, також
спілкується з дитиною приблизно раз на
тиждень, донька приїжджає до неї у
гості. Відповідачка вважає, що не може
приділяти уваги дитині через складні
життєві обставини, що склалися, просить
відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
пояснив суду, що з матір'ю дитини
розлучився близько 15 років тому,
проживає окремо, з дитиною не
спілкується, оскільки довірився у
цьому питанню бабусі та матері; з
дитиною спілкується епізодично;
стверджує, що належним чином сплачував
аліменти на дитину; просить у позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши надані йому докази, підстав
для задоволення позову не знаходить.

Так, позивачка ОСОБА_1, підтримуючи свої
позовні вимоги, тим не менше визнала у
судовому засіданні, що ОСОБА_4
оселилася у ній за згодою з
відповідачкою ОСОБА_2, і що дитина
регулярно відвідувала матір в
м.Запоріжжі аж до моменту подання
позову, також не заперечувала факт
належного виконання батьком своїх
аліментних зобов'язань. У судових
дебатах позивачка вказала, що метою
звернення до суду є те, щоб
відповідачка ОСОБА_1 сплачувала гроші
на утримання доньки.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4
зазначила суду, що її батько сплачує
аліменти на її утримання, матір також
надавала гроші бабусі, але та вважала
їх кількість недостатньою, через що між
ними стався конфлікт. Дитина пояснила
суду, що декілька разів бачилася з
батьком, також пояснила, що з матір'ю
вона проживала до того часу, як пішла до
школи, зараз матір влаштувала її до
Запорізького авіаційного коледжу;
підтримує позов бабусі з тих причин, що
з матір'ю їй "нецікаво", а з батьком
взагалі не спілкується.

За клопотанням позивачки у судовому
засіданні в якості свідка був
допитаний її чоловік ОСОБА_5, який
стверджував, що батько та матір ніяких
обов'язків відносно доньки не несуть,
матеріально її не утримують, дитина
знаходиться на повному утриманні його
та позивачки. Разом з цим, свідок не
зміг відповісти на питання
відповідачки ОСОБА_2, хто саме придбав
одяг для доньки, в якому вона була під
час судового розгляду справи, а його
пояснення про те, що відповідачка не
спілкувалася з дитиною протягом всього
2013 року, суперечать твердженням самої
позивачки ОСОБА_1

Позивачкою також заявлялося
клопотання про допит в якості свідків
своїх сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
але оскільки встановлено, що
відповідачі постійно проживають в
інших населених пунктах, аніж
позивачка, самі відповідачі не
заперечують, що рідко відвідують
доньку в смт.Кам'яне, де проживає
ОСОБА_1, пояснення цих осіб щодо
взаємовідносин між батьками та донькою
є неінформативними, а тому відмовив у
задоволенні цього клопотання.

З письмових доказів заявлених позовних
вимог позивачкою подані суду довідки
про проживання ОСОБА_4 у позивачки в
смт.Кам'яному (а.с.5, 11), характеристики
дитини з місця навчання (а.с.8, 10),
характеристика самої позивачки (а.с.9),
документи щодо придбання позивачкою
для дитини особистих речей (а.с.25-29), які,
проте, не мають жодних відомостей щодо
виконання чи невиконання
відповідачами своїх батьківських
обов'язків відносно дитини. При цьому
також подана негативна характеристика
відповідачки ОСОБА_2 з місця проживання
(а.с.30), яка також таких даних не містить,
її зміст суперечить іншій
характеристиці відповідачки з місця
роботи (а.с.16).

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, при цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на явну неповноту та
суперечливість доказів, поданих
позивачкою, суд вважає, що вона не
довела належними доказами
обґрунтованість своїх позовних вимог.

При цьому відповідачкою ОСОБА_2 подані
докази, які свідчать про виконання нею
своїх батьківських обов'язків. Так,
жодною із сторін не заперечується, що
відповідачка регулярно бачиться із
донькою та надає певні грошові кошти на
її утримання, надала їй допомогу у
вступі до Запорізького авіаційного
коледжу, протягом 2005-2009 рр. отримувала
для неї путівки на оздоровлення (а.с.32);
допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 підтвердила, що відповідачка
придбала у неї одяг для ОСОБА_4, та у
подальшому ці речі були передані
доньці.

Прокурор та представник органу опіки
та піклування під час судового
розгляду справи також надали висновки
про відсутність підстав для
задоволення вимог позивачки, просять у
задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

За змістом ст.164 СК України, п.15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків.

Досліджені обставини справи не дають
суду підстав для застосування такого
крайнього заходу впливу відносно
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про позбавлення батьківських
прав та встановлення опіки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Запорізької області через
Вільнянський районний суд Запорізької
області.

Суддя
А.В. Кофанов

14.01.2014 року

17.01.2014