АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7694/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т. В. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів - Дерев`янка
О.Г., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 21 липня 2014 року
по справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, головне
управління державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, орган опіки та піклування
Бабушкінської районної в м.
Дніпропетровську ради про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
скасування реєстрації та виселення; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
про визнання договору іпотеки
недійсним, -

В С Т А Н
О В И Л А:

07 жовтня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду із зазначеним
позовом, за яким просив суд звернути
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки №014/3178/142236/82/47 від
24.12.2007 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 68,80 кв.м, житловою
площею 41,20 кв.м, що належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
Шостою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 14.10.1994 року за
реєстровим №3-12105 та зареєстрованого в
КП «ДМБТІ» 14.11.1994 року, записаного в
реєстрову книгу 7п за реєстровим №43 з
метою задоволення грошових вимог ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за кредитним
договором №014/3178/142236/82 від 24.12.2007 року в
сумі 682 673,53 грн., шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження, та зняти з реєстрації в
Головному управлінні державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області
зареєстровану в АДРЕСА_1 ОСОБА_4, та
виселити останню з квартири. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого на підставі п.
1.3 Статуту є позивач та ОСОБА_7 укладено
кредитний договір №014/3178/142236/82, за
умовами якого позичальнику надано
кредит в розмірі 71 400 доларів США,
строком на 120 місяців до 24.12.2017 року, зі
сплатою 14% річних. В подальшому, з метою
зменшення фінансового навантаження на
позичальника 21.07.2009 року між ними
укладено додаткову угоду №1 до
кредитного договору, якою збільшено
строк кредиту до 24.12.2027 року. В
порушення умов договору та чинного
законодавства позичальник ОСОБА_7
прийняті на себе зобов'язання не
виконав, у зв'язку з чим рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12.01.2012
року, яке частково скасовано рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.06.2013 року, з нього
присуджено до стягнення
заборгованість за кредитним договором
в суш 682 673,53 грн. Виконання зобов'язань
позичальником ОСОБА_7 забезпечувалось
договором іпотеки, укладеним банком
24.12.2007 року з ОСОБА_2 за №014/3178/142236/82/47, за
умовами якого в іпотеку передано
квартиру АДРЕСА_1, площею 41.20 кв.м.
Сторонами правочину заставна вартість
майна визначена на рівні 521 084 грн.,
відомості про обтяження квартири
внесені до Державному реєстру іпотек
24.12.2007 року за №16232750 та до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 27.12.2007 року за № 16231959.
На підставі Закону України «Про
іпотеку» банком надіслано на адресу
позичальника та іпотекодавця письмові
вимоги про виконання порушеного
зобов'язання в 60-ти денний строк, проте
зобов'язання виконані не були, тому на
адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 направлені
вимоги про зняття з реєстрації осіб,
які зареєстровані за адресою предмета
іпотеки, на яке звертається стягнення,
однак і ці вимоги залишились без
виконання. Посилаючись на п.5.4 договору
іпотеки, який передбачає можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням суду, на ст.ст.62-1, 57 Закону
України «Про виконавче провадження» та
на ст.41 Закону України «Про іпотеку»
звернулись до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 вказаних позовних вимог не
визнала, та звернулась до суду із
зустрічною позовною заявою, прийнятою
до провадження 10 грудня 2013 року,
відповідно до якої просила суд визнати
недійсним договір іпотеки
№014/3178/142236/82/47 від 24.12.2007 року, укладений
нею з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Свої
вимоги обґрунтувала тим, що договір
іпотеки від імені банку підписаний
ОСОБА_10, яка діяла на підставі
довіреності №366, посвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
від 09.08.2007 року за реєстровим №957 від
імені директора Дніпропетровської
обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_12, який також діяв на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
07.11.2006 року за реєстровим №4021 та
заступника директора з питань
операційної підтримки
Дніпропетровської обласної дирекції
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_14,
яка діяла на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 13.11.2006 року за реєстровим
№4118, та ОСОБА_15, яка діяла на підставі
довіреності №70, посвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_16
11.04.2007 року за реєстровим №1071 від імені
директора Дніпропетровської обласної
дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
ОСОБА_12, який також діяв на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_13 07.11.2006
року за реєстровим №4021 та заступника
директора з питань операційної
підтримки Дніпропетровської обласної
дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
ОСОБА_14, яка діяла на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_13 13.11.2006
року за реєстровим №4118. Вважає, що при
підписані договору іпотеки
представники банку не мали необхідних
повноважень і відповідного обсягу
цивільної дієздатності за ст.ст.92, 203, 215,
244 ЦК України.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014
року ухвалено: позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
задовольнити; в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№014/3178/142236/82 від 24.12.2007 року в сумі 682673
грн. 53 коп. звернути стягнення на
предмет іпотеки за Договором іпотеки
№014/3178/142236/82/47 від 24.12.2007 року, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,80
кв.м, житловою площею 41,20 кв.м, яка
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі Договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого Шостою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 14.10.1994 року за
реєстровим №3-12105 та зареєстрованого в
КП Дніпропетровське МБТІ" 14.11.1994 року
записаного в реєстрову книгу 7п за
реєстровим №43 шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження"; в задоволенні позовних
вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_4 про скасування реєстрації та
виселення - відмовити; стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ Райффайзен Банк
Аваль" судовий збір у розмірі 3441 грн.; в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити; судовий збір, сплачений
ОСОБА_2, не відшкодовувати.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду в частині задоволених
позовних вимог та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 в повному
обсязі, посилаючись на те, що суд
неповністю з'ясував обставини, які
мають значення для справи; висновки
суду, які наведені у рішенні, не
відповідають реальним обставинам
справи; рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати
рішення суду в частині задоволених
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки, постановити нове
рішення, яким відмовити ПАТ Райффайзен
Банк Аваль" в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг в
їх межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційні скарги
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
24.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», від імені якого діяла начальник
Катеринославського відділення ДОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_10 на
підставі довіреності від 09.08.2007 року за
реєстраційним номером 366, та заступник
начальника Катеринославського
відділення ДОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_15 на підставі довіреності
від 11.04.2007 року за реєстраційним
номером 1071 і ОСОБА_7 укладено кредитний
договір №014/3178/142236/82, за умовами якого
позичальнику надано кредит в розмірі 71
400 доларів США для оплати інших товарів
і послуг, зі строком користування до
24.12.2017 року та за умови сплати 14% річних.
Пунктом 1.1.3 визначено, що виконання
зобов'язань позичальником за цим
договором забезпечується іпотекою
нерухомості - квартирою, загальною
площею 66,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.
Даний кредитний договір підписано
сторонами, складено і підписано графік
його погашення. Додатковою угодою №1 до
кредитного договору №014/3178/142236/82 від
24.12.2007 року, яка укладена 21.07.2009 року ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7,
подовжено строк дії договору до 24.12.2027
року, при цьому встановлено, що ОСОБА_2
надано згоду на зміну умов кредитного
договору та збереження існуючої
іпотеки. 24.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль», від імені якого діяла
начальник Катеринославського
відділення ДОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_10 на підставі довіреності
№366 від 09.08.2007 року за реєстраційним
номером 957, посвідченої від імені
директора ДОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_12 (який також діяв на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
07.11.2006 року за реєстровим №4021)
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 та від
імені заступника директора з питань
операційної підтримки ДОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_14 (яка
діяла на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 13.11.2006 року за
реєстровим № 4118) та заступник
начальника Катеринославського
відділення ДОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_15, яка діяла на підставі
довіреності №70, посвідченої приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_16
від 11.04.2007 року за реєстровим №1071 від
імені директора ДОД ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» ОСОБА_12 (який також діяв на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_13
07.11.2006 року за реєстровим №4021) та від
імені заступника директора з питань
операційної підтримки ДОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_14 (яка
діяла на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 13.11.2006 року за реєстровим
№4118) та ОСОБА_2 укладено договір
іпотеки №014/3178/142236/82/47, предметом якого
є забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_7, що випливають з кредитного
договору 014/3178/142236/82 від 24.12.2007 року в
розмірі 71 400 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 360 570
грн., сплати процентів та пені, зі
строком повернення кредиту до 24.12.2017
року, шляхом передання в іпотеку
квартири АДРЕСА_1 в Дніпропетровську,
котра належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
Шостою Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою 14.10.1994 року за
реєстровим №3-12105 та зареєстрованого в
КП «ДМБТІ» 14.11.1994 року, записаного в
реєстрову книгу 7п за реєстровим
номером 43. Предмет іпотеки містить
технічний опис, саме: загальну площу -
68,80 кв.м, житлову площу - 41,20 кв.м,
складові: поз.1 - коридор, поз.2 -санвузол,
поз.3,4,6 - житлові, поз.5 - кухня, поз.7 -
шафа, поз.І - балкон. Загальна вартість
предмета іпотеки визначена сторонами
на рівні 521 084 грн. Право звернення
стягнення на предмет іпотеки у випадку
порушення основного зобов'язання чи на
підставах, визначених чинним
законодавством, не обмежено договором
ціною предмета іпотеки. Пунктом 2.1.4
договору іпотеки визначено, що предмет
іпотеки не знаходиться у спільній
частковій власності, не є часткою, паєм.
Згідно п.5.1 договору іпотеки, у разі
порушення основного зобов'язання або
умов цього договору, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю письмову вимогу
про усунення порушення, де
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо
протягом встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, останній вправі розпочати
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке згідно п.5.1.4 здійснюється,
в тому числі, за рішенням суду. Пунктом
5.2 встановлено, що реалізація предмета
іпотеки, на яке звертається стягнення
за рішенням суду проводиться шляхом
продажу на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження.
Пунктом 5.1.2 договору іпотеки
передбачено випадки звернення
стягнення на предмет іпотеки при
відсутності порушень основного
зобов'язання. Зазначений договір
іпотеки підписано сторонами, а банком -
з прикладенням печатки, посвідчено
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 21.07.2009 року
за реєстровим №3899 з перевіркою
дієздатності та правоздатності,
повноважень представників. 24.12.2007 року
до Державного реєстру іпотек внесено
запис про обтяження квартири АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_2 за реєстровим №6295287.
24.12.2007 року до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
внесено запис №6294950 про обтяження
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2
Право власності на квартиру АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2, що підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданим за №17104990 від
18.12.2007 року КП «ДМБТІ» ДОР, з якого
вбачається набуття квартири у
власність ОСОБА_2 14.10.1994 року на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Шостою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим №3-12105. Згідно технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, виготовлений КП
«ДМБТІ» станом на 06.12.2007 року, остання
складається з: поз.1 - коридор, площею 9,6
кв.м., поз.2 - санвузол, площею 5,5 кв.м.,
поз.3 - житлова, площею 9,5 кв.м., поз.4 -
житлова, площею 12,0 кв.м., поз.5 - кухня,
площею 8,0 кв.м., поз.7 - шафа, площею 1,6
кв.м., поз.І - балкон, площею 2,9 кв.м.,
загальною площею 68,8 кв.м., житловою
площею 41,2 кв.м. Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року задоволено
позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та стягнуто солідарно з ОСОБА_7
та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором №014/3178/142236/82 від 24.12.2007 року в
сумі 682 673,53 грн. Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
26.06.2013 року рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року в частині
солідарного стягнення суми
заборгованості з ОСОБА_2 скасовано, а у
позові до ОСОБА_2 - відмовлено. 03.07.2013
року на адреси іпотекодавця - ОСОБА_2
банком надіслано вимоги про усунення
порушення за кредитним договором, де
проінформовано про існування рішення
суду, яким стягнуто з позичальника
заборгованість в сумі 682 673,53 грн. та
доведено право задовольнити вимоги
кредитора за рахунок заставленого
майна. Поміж іншого, зазначено, що
протягом 60 днів іпотекодавець повинен
погасити заборгованість позичальника.
Крім того, даним листом на підставі
ч.ч.2,3 ст.40 Закону України «Про іпотеку»
запропоновано знятися з реєстрації та
звільнити житлове приміщення, у зв'язку
з початком процедури звернення
стягнення на майно. Дану вимогу вручено
16.07.2013 року, про що свідчить копія
поштового повідомлення з відміткою про
отримання родичем ОСОБА_7. Аналогічна
вимога була надіслана на адресу
позичальника ОСОБА_7 16.09.2013 року на
адресу відповідача ОСОБА_4 надіслано
вимогу про добровільне зняття з
реєстрації за адресою предмета іпотеки
та звільнення житлового приміщення,
яку отримано 02.10.2013 року адресатом.
Згідно паспортних даних відповідач
ОСОБА_4 зареєстрована з 08.06.2006 року за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно паспортних
даних, наданих позивачем до матеріалів
позову, відповідач ОСОБА_2
зареєстрована з 24.10.1995 року за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно даних
адресно-довідкового сектору ВГРІФО
України в Дніпропетровській області
станом на 27.05.2011 року, ОСОБА_2 з 23.12.2008
року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6.

Вирішуючи спір, районний суд виходив з
того, що договір іпотеки від імені
іпотекодержателя ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», який укладено 24.12.2007 року з
ОСОБА_2, укладено та підписано
представниками ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» ОСОБА_15 та ОСОБА_10 в межах
цивільної дієздатності та
правоздатності, з дотриманням форми та
змісту правочину, та обов'язкової
реєстрації в Державному реєстрі іпотек
та Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, отже
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, які
обґрунтовані виходом за межі
повноважень вказаних посадових осіб
позивача слід визнати безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню. Судом встановлено та не
потребує додаткового доведення в силу
визнання цієї обставини сторонами та в
силу набранням рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12.01.2012
року законної сили, факт порушення
прийнятих на себе позичальником ОСОБА_7
зобов'язань на суму 682 673,53 грн.
Незважаючи на обов'язковість для
виконання рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року, заборгованість
за кредитним договором від 24.12.2007 року,
з наступними змінами, залишилась не
погашеною позичальником ОСОБА_7, її
розмір додатковому доведенню не
потребує. Розв'язуючі позовні вимоги та
з огляду на встановлену правову
природу виниклих спірних відносин, суд
вважає, що позивачем вірно обрано
спосіб захисту порушеного права,
оскільки при наявності факту
невиконання позичальником основного
зобов'язання кредитор
іпотекодержатель набуває права
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмета іпотеки і заперечення
представників відповідачів щодо
відсутності порушень з боку
іпотекодавця ОСОБА_2 не мають правового
обґрунтування, оскільки таке порушення
могло б мати значення при вирішення
спору про дострокове звернення
стягнення на предмет іпотеки, без
наявного порушення основного
зобов'язання. Закон України «Про
охорону дитинства» та Закон України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб та безпритульних дітей»
гарантують право дітей на проживання у
житлових приміщеннях їх батьків (або
осіб, які у відсутності батьків
здійснюють їх повноваження).
Реалізація вказаного права
забезпечується одержанням згоди
органу опіки та піклування перед
відчуженням житла, яке є постійним
місцем проживання дитини. Дані закони
поширюють свою дію виключно на
відносини дітей та батьків і не
розповсюджують свою дію на відносини
бабки та онука. Іпотекодавець ОСОБА_2 не
є матір'ю неповнолітніх дітей, які б
проживали в предметі іпотеки, діти
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 можуть
проживати будь з-ким з батьків, при
цьому встановлено, що ОСОБА_4 не є
власником спірного предмета
нерухомості. За таких обставин,
заперечення і доводи представника
відповідача ОСОБА_5 стосовно порушення
охоронюваних державою інтересів трьох
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 при
зверненні стягнення на предмет іпотеки
відхиляються судом за
необґрунтованістю. Вирішуючи
клопотання представника відповідача
про застосування наслідків пропуску
строку позовної давності, суд виходить
з того, що діюче законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
наявністю судового рішення. Відтак,
після прийняття судом рішення по
справі N2-4551/11 про стягнення боргу за
кредитним договором зобов'язання
боржника не припинилось, оскільки
кредитор (позивач) грошові кошти не
отримав, а відтак він має право на
нарахування передбачених ст. 625 ЦК
України відсотків річних та
інфляційних втрат до моменту
фактичного виконання грошового
зобов'язання боржником. Відхиляються
судом доводи клопотання представника
відповідача стосовно пропуску строку
позовної давності та твердження про те,
що вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки могли бути заявлені
банком лише до липня 2013 року, оскільки в
липні 2010 року банку стало відомо про
перше порушення зобов'язання
позичальником, так як встановлено
судом переривання строку позовної
давності зі зверненням банку до суду з
вимогами про солідарне стягнення
заборгованості, що виникла станом на
03.02.2011 року з позичальника ОСОБА_7 та
ОСОБА_2, котра поєднує в одній особі як
майнового так і фінансового поручителя
(встановлено факт укладення договору
поруки рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року). Тому, слід
вважати, що між позивачем ПАТ
«Раййфайзен Банк Аваль» та
відповідачем ОСОБА_2 виниклі
правовідносини мали у своєму змісті як
права кредитора як щодо задоволення
майнових вимог за рахунок предмета
іпотеки, так і право солідарного
стягнення боргу, тому вдавшись
наприкінці 2010 року/на початку 2011 року
до судового захисту порушеного
невиконанням грошового зобов'язання
права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
вчинив лише часткову вимогу, на яку мав
право, тим самим перервавши перебіг
строку позовної давності. Іпотечний
договір терміном своєї дії не сплив,
відповідач ОСОБА_2 як майновий
поручитель була обізнана про порушення
зобов'язання позичальником, оскільки
банком на її адресу направлялась
досудова вимога про звільнення
житлового приміщення та зняття з
реєстрації, окрім того, вона
скористалась правом на апеляційне
оскарження рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року. Позичальник
ОСОБА_7 одержав кредит в іноземній
валюті, у забезпечення його виконання
відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку
квартиру, загальна площа якого не
перевищує 140 кв.м., однак це нерухоме
житлове майно не використовується ними
як місце постійного проживання
позичальниці та майнового поручителя,
оскільки судом встановлено їх
проживання за адресою: АДРЕСА_6. Такі
пояснення надані і представником
відповідача в судовому засіданні, який
наголошував на тому, що в квартирі
фактично проживає ОСОБА_4 з дітьми.
Окрім того, відповідачами та третьою
особою не доведено факту отримання
позичальником ОСОБА_7 споживчого
кредиту, заставне майно не придбано за
рахунок цільових коштів. При цьому
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12.01.2012 року заборгованість
стягнуто в гривні, тобто конвертовано
заборгованість, що виникла в іноземній
валюті в національну грошову одиницю, і
саме в межах цієї суми позивач просить
звернути стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи, що одностороннє порушення
позичальником договірних умов тягне за
собою негативні майнові наслідки для
позивача, при цьому позовні вимоги
обґрунтовані наведеним вище нормами
закону та підтверджені фактичними
обставинами з посиланнями на
дослідженні судом докази, приймаючи до
уваги, що Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року
за №1304-VII в даному випадку не
застосовний до спірних правовідносин,
позивач має право застави та має право
задовольнити свої вимоги, шляхом
звернення на предмет застави у разі
невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою, суд вважає за
доцільне захистити порушене майнове
право позивача та задовольнити позов в
частині звернення стягнення. Позовні
вимоги в частині виселення та зняття з
реєстрації відповідача ОСОБА_4 не
підлягають задоволенню, оскільки право
пред'явити такі вимоги в порядку ст. З
ЦПК України має право майбутній
власник предмета іпотеки.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Рішення суду оскаржується в частині
задоволеного позову ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Факт порушення кредитного зобов'язання
встановлений судом і не оспорюється
сторонами.

Банк відповідно до вимог ст.ст.3, 4 ЦПК
України та ст.20 ЦК України обрав
способом судового захисту вимоги про
стягнення заборгованості з
позичальника шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
іпотекодавцю.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про
іпотеку", - іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Стаття 577 ЦК України передбачає
нотаріальне посвідчення договору
застави та реєстрація застави, що
підлягає застосуванню і до договору
іпотеки.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1 Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" (набрав чинності 07.06.2014 року) не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
майно використовується як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя ...,
яке перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника ... у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна ... не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв.метрів для житлового будинку.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вказаний
закон регламентує правовідносини, які
склалися між сторонами в даній справі і
вірно застосував його до виниклих
правовідносин.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
задоволено позовні вимоги банку про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, зводяться до переоцінки
доказів у справі і незгоди з висновками
суду по їх оцінці, що не є підставою для
скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Л.А.
Черненкова

Судді
М.Ю.
Петешенкова

О.Г. Дерев’янко