Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 2/435/146/13
Провадження № 22ц/782/5325/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р. судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого судді: Пащенко Л.В.

суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Луганську
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 13 листопада 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та
визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя, припинення
права власності та визнання права
спільної сумісної власності, зазнаючи
що з 16.10.1999 року, вони з відповідачем
перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Проте, на час звернення до суду шлюбні
відносини між ними були фактично
припинені, оскільки спільного
господарства вони не ведуть та однією
сім'єю не проживають. Під час їхнього
шлюбу ними було придбано автомобіль Honda
Accord державний номер НОМЕР_3, який
зареєстрований на ім'я позивача та
автомобіль Ford Fiesta державний номер
НОМЕР_4, який зареєстрований на ім'я
відповідача, крім того за спільні кошти
було придбано нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 право власності на яке,
зареєстровано за відповідачем.
Посилаючись на ці обставини позивач
просив суд припинити право власності
ОСОБА_3 на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, визнати за ним право власності
на ? частку вказаного приміщення,
визнати за ним право власності на
автомобіль Honda Accord державний номер
НОМЕР_3, а за відповідачем право
власності на автомобіль Ford Fiesta
державний номер НОМЕР_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 13 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна та визнання
права власності було задоволено
частково, визнано автомобіль Honda Accord
державний номер НОМЕР_3 та автомобіль
Ford Fiesta державний номер НОМЕР_4 спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
розділено спільне майно : виділено та
визнано право власності на автомобіль
Honda Accord державний номер НОМЕР_3 за
ОСОБА_2, на автомобіль Ford Fiesta державний
номер НОМЕР_4 за ОСОБА_3 В задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційної скарзі ОСОБА_2 вважає, що
оскаржуване рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги про визнання його права
власності на 12 частину об'єкту
нерухомості задовольнити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, відповідно до вимог ст.
213 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходяться в
зареєстрованому шлюбі з 16.10.1999 року. За
час шлюбу вони придбали автомобіль Honda
Accord, державний номер НОМЕР_3,
зареєстрований за ОСОБА_2, та
автомобіль Ford Fiesta державний номер
НОМЕР_4, зареєстрований за ОСОБА_3 крім
того було придбано нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, право власності на
яке, зареєстроване на відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21
грудня 2007 року № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного введення господарства,
з"ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться
у третіх осіб.

Виходячи з наведеного об'єктом поділу
може бути тільки майно, придбане на ім"я
одного з подружжя.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України
якщо у придбання майна вкладені крім
спільних коштів і кошти, що належали
одному з подружжя, то частка у цьому
майні, відповідно до розміру внеску, є
його особистою приватною власністю.

Статтею 61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рішення Жовтневого
районного суду м.Луганська від 13 липня
2009 року право власності на
приміщення, яке розташовано за адресою:
АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 та
зареєстроване МКП БТІ м. Луганська, про
що свідчить витяг з реєстру права
власності на нерухоме майно № 25697521 (т.1
а.с.42)

Рішенням встановлено, що спірне
приміщення було збудовано за власні
кошти ОСОБА_3, які вона отримала на
підставі договору дарування від 25.05.2003
р., укладеного між нею та ОСОБА_4.

Суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку, що вказане рішення
суду на теперішній час набрало
законної сили, не скасовано,
відповідачем не оскаржувалось. Таким
чином, факт перебування спірного
приміщення у в особистій приватній
власності ОСОБА_3 доведений та не
підлягає повторному доведенню.

Доводи апеляційної скарги в
частині того, що спірний об'єкт
нерухомості збудований в період шлюбу,
що позивача не було залучено до
розгляду справи, містять в собі
підстави незгоди з рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 13 липня 2009 року, яке відповідачем до
теперішнього часу не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. При вирішенні
позовних вимог ОСОБА_2 судом править
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно
досліджено матеріали справи та надано
оцінку доводам сторін.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, та на підставі вимог ст.
308 ЦПК України повинно бути залишено
без змін.

Керуючись ст. 209,308 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Луганська від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: