Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/295/14
Головуючий у 1 інстанції Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу з апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення
Бердянськогоміськрайого суду
Запорізької області від 26 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Аптека
№195» Бердянської міської ради, третя
особа: ОСОБА_4, про скасування наказу
про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до комунального
підприємства «Аптека №195» Бердянської
міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В позові зазначав, що наказом про
прийом на роботу №83-о від 06.08.2010 року
його було прийнято на роботу до
комунального підприємства «Аптека
№195» Бердянської міської ради на
посаду завідуючого аптечним пунктом
№7. Наказом №34-о від 23.07.2013 року його
було звільнено з займаної посади на
підставі п.2 ч.І ст.41 КЗпП України у
зв'язку з втратою довіри. Підставою для
винесення наказу стала проведена
інвентаризація в КП «Аптека №195»
Бердянської міської ради, під час якої
встановлені порушення, пов'язані з
недостачею товару та грошових коштів.
Проте ці порушення сталися не з його
вини. Крім цього його вина не була
встановлена в рамках
адміністративного чи іншого
провадження. Наказом №21 від 13.06.2013 року
його було відсторонено від виконання
посадових обов'язків на термін
проведення службового розслідування.
Вважає, що для винесення даного наказу
у адміністрації аптеки не було
законних підстав. За даним фактом він
звернувся до Бердянської міжрайонної
прокуратури із заявою про проведення
перевірки. Згідно з п.п.»а» п.9 Договору
про повну матеріальну
відповідальність від 10.08.2010 року
Керівник зобов'язаний створювати
Колективу умови, необхідні для
нормальної роботи і забезпечення
повного збереження дорученого майна.
Вважає, що керівник не приймав заходів
для повного збереження майна, а саме:
відсутня сигналізація на об'єкті, не
встановлено камер спостереження.
Працівникам були надані ключі від
аптечного пункту, проте про
місцезнаходження інших ключів йому
невідомо. Не виключається те, що в
приміщення аптечного пункту №7 було
скоєно проникнення невідомих осіб і
винесено (викрадено) товар на суму
недостачі. Він звертався до
керівництва аптеки з питання про
проведення перевірки та розслідування
даного випадку, проте йому було
відмовлено. За весь час вимушеного
прогулу з 24.07.2013 року по 03.10.2013 року
відповідач повинен виплатити йому 5035,00
грн. із розрахунку за 50 робочих днів
помножених на 100,70 грн. середньоденної
заробітної плати.

Просив суд скасувати наказ №34-о від
23.07.2013 року про звільнення його з
займаної посади на підставі п.2 ст.41
КЗпП України у зв'язку з втратою довіри;
поновити на посаді завідуючого
аптечним пунктом №7 у комунальному
підприємстві «Аптека №195» Бердянської
міської ради; стягнути з комунального
підприємства «Аптека №195» Бердянської
міської ради на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 5035,00 грн., а також понесені
витрати на правову допомогу в розмірі
2000,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайого
суду Запорізької області від 26
листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
не відповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що
розглядаючи спір, суд першої інстанції
у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України, повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, на які
посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

З матеріалів справи вбачається,
що наказом № 83-о від 06.08.2010 року ОСОБА_3,
було прийнято на роботу до
комунального підприємства «Аптека
№195» Бердянської міської ради на
посаду завідуючого(провізор) аптечним
пунктом №7(а/с 34). 27.09.2010року з ним
укладено договір про колективну
відповідальність(а/с 35-37).

Згідно з п. 1 постанови
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР з праці та соціальних питань і
Секретаріатом Всесоюзної центральної
ради професійних спілок від 28 грудня 1977
року № 447/24, якою затверджено вичерпний
перелік посад і робіт працівників, з
якими можуть укладатися договори про
повну матеріальну відповідальність -
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність може
бути укладений з працівниками, що
обіймають посади або виконують роботи
(додаток № 1 до даної постанови),
безпосередньо пов'язані зі
зберіганням, обробкою, продажем
(відпусткою), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

23 липня 2013року, ОСОБА_3, наказом
№ 34-0 завідуючого аптечним пунктом № 7,
звільнено із займаної посади у зв*язку
з втратою довір*я з боку керівника, по
п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України(а/с 9).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП
України крім підстав, передбачених
статтею 40 цього Кодексу, трудовий
договір з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадках:винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Посада завідуючого аптечним
пунктом входить до переліку посад і
робіт, що з якими підприємством,
установою, організацією можуть
укладатися письмові договори про
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження цінностей,
переданих їм для зберігання, обробки,
продажу (відпустки), перевезення або
застосування в процесі виробництва.

Таким чином, завідуючий аптечним
пунктом ОСОБА_3, належить до категорії
працівників, які можуть бути
звільненні на підставі втрати довіри
до них.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
підставами для втрати довір'я до
ОСОБА_3, з боку керівництва, стали
результати проведеної 31 травня 2013року
інвентаризації, згідно якої, Акт № 1 від
06.06.2013року, в аптечному пункті № 7
виявлені недоліки в роботі з
товаро-матеріальними цінностями та
недостача в розмірі 48300.44гр(а/с 39).

У п. 28 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" судам роз'яснено, що звільнення
з підстав втрати довір'я суд може
визнати обґрунтованим, якщо працівник,
який безпосередньо обслуговує грошові
або товарні цінності (зайнятий їх
прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом і т.п.)
вчинив умисно або необережно такі дії,
які дають власнику або уповноваженому
ним органу підстави для втрати до нього
довір'я (зокрема, порушення правил
проведення операцій з матеріальними
цінностями). При встановленні у
передбаченому законом порядку факту
вчинення працівниками розкрадання,
хабарництва і інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я
до них і у тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою.

Таким чином, утрата довір'я може
бути не тільки результатом скоєння
певних дій, а й такого проступку, який
дає підстави зробити висновок про те,
що подальше залишення такого
працівника на роботі з обслуговуванням
грошових і матеріальних цінностей може
призвести до утрати цих цінностей.

Отже, посилання позивача на те, що
його вина не була встановлена в рамках
адміністративного чи іншого
провадження не є обгрунтовані належним
чином.

Також судом першої інстанції
повно та всебічно з*ясовані доводи
позивача стосовно можливого
проникнення невідомих осіб у
приміщення аптечного пункту та
винесення, викрадення товару на суму
недостаачі. Таке припущеннм ОСОБА_3,
висунув лише після виявлення факту
недостачі, а до травня 2013 року він будь
яких заяв, щодо недоліків вхідних
дверей, відсутності сигналізації чи
порушень інших умов необхідних для
нормальної роботи і забезпечення
збереження дорученого йому майна -
позивачу не надавав.

Доводи апеляційної скарги, що Акт № 1
від 06.06.2013року про інвентаризацію в
аптечному пункті № 7 підроблений нічим
не підтверджені та спростовуються
самим актом, який був предметом
дослідження суду першої інстанції і
йому судом дана належна оцінка.

Інші доводи також не є
суттєвими та беззаперечними.

Згідно ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищенаведеного,
судова колегія вважає,що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайого суду
Запорізької області від 26 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: