Справа № 505/4809/13-ц
Провадження № 2/505/53/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2014 року Котовський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при
секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної і шкоди

встановив:

Позивач громадянка України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована у
АДРЕСА_1, звернулась 10.10.2013 року в суду
з цим позовом до відповідача ОСОБА_2
вказуючи, що на початку лютого 2012 року у
зв'язку з від'їздом в будинок
пристарілих, в неї виникла
необхідність у передачі власних речей
на збереження. Для цього звернулась до
гр. ОСОБА_2, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_3, де залишила свої речі на
збереження. Під час обговорювання
питання укладання договору про
збереження майна, гр. ОСОБА_2 посилалася
на те, що у зв'язку з їх стосунками, що
засновані на довірі, немає
необхідності укладати ці відносини
письмово.

Під час перебування у будинку
престарілих постійно підтримувала
контакти з гр. ОСОБА_2

У червні 2012 року, маючи намір та
можливість забрати свої речі, як
домовлялись з гр. ОСОБА_2 вона
неодноразова намагалась вийти з нею на
зв'язок. Під час телефонної розмови
остання запевнила, що речі
зберігаються та з ними все добре.

Пізніше, у тому ж місяці поїхала з
водієм на автомобілі за вищевказаною
адресою.

На її прохання показали речі, серед
яких вона одразу помітила відсутні:
телевізор німецького виробництва
«Grudzzic», тумбу під телевізор та інші
особисті речі. Загальна вартість яких
за її оцінкою складає) 1500 (одна тисяча
п'ятсот) грн. У зв'язку з тим, що гр.
ОСОБА_2 незаконно заволоділа її майном
та порушила її право власності, чим
спричинила їй моральну шкоду, яку вона
оцінюю 500 (п'ятсот) грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на
користь її, ОСОБА_1, користь грошову
суму у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот)
грн. за майно, яким відповідач
безпідставно заволоділа, а саме:
телевізор «Grudzzic», тумбу під телевізор
та інші особисті речі, та стягнути
грошову суму у розмірі 500 (п'ятсот) грн.
за нанесену моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач на
позові наполягала у повному обсязі.

Додатково пояснювала, що речі свої
залишила у будинку матері відповідача
ОСОБА_3 в селі Борщі. Однак оскільки
відповідач фактично володіє цим
будинком і незаконно присвоїла її речі,
тому саме вона має нести
відповідальність за її вимогами.

Відповідач громадянка України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН:НОМЕР_1, яка
проживає у АДРЕСА_2, в ході судового
розгляду справи позов не визнала у
повному обсязі.

Суду пояснила, що позивач в кінці
2011 року переїхала з м.Ілічівська в
будинок її, відповідача, матері в селі
Борщі Котовського району Одеської
області де співмешкала з її братом
ОСОБА_4. Після смерті останнього, вони
позивачу допомогли влаштуватись в
будинок пристарілих в с.Ст.Кульна. На її
прохання забрати речі з будинку матері,
позивач сказала, що їй нічого не
потрібно та звеліла роздати їх людям.
Однак ні вона, відповідач, ні її матір
цього не зробили. Після цього вона,
відповідач, забрала свою стару та
практично сліпу матір із села Борщі у
свій будинок в селище Борщі. В 2012 році у
будинку матері в с.Борщі хтось зламав
двері і частково викрав речі. Однак з
цього приводу в міліцію вона не
зверталась.

На цей час біля будинку в селі
Борщі залишилась тумба під телевізор
та пральна машинка «Малютка» позивача,
які вона, позивач, має право забрати.
Інших речей не має. Ніякої угоди з
позивачем на збереження її речей вона
не укладала і зобов'язань по їх
збереженню не надавала. Тому просила у
позові відмовити повністю.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази у справі,
оглянувши Висновки №1016 від 18.03.2013 року,
№921 від 05.03.2013 року та №2751 від 17.06.2013
року про результати розгляду
звернення гр.ОСОБА_1 Котовським МВ
ГУМВС України в Одеській області щодо
незаконного заволодіння ОСОБА_2 її
речами, суд приходить до висновку про
наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.937 ЦК України договір договір
зберігання укладається у письмовій
формі у випадках, встановлених статтею
208 цього Кодексу. Договір зберігання, за
яким зберігач зобов'язується прийняти
річ на зберігання в майбутньому, має
бути укладений у письмовій формі,
незалежно від вартості речі, яка буде
передана на зберігання. Письмова форма
договору вважається дотриманою, якщо
прийняття речі на зберігання
посвідчене розпискою, квитанцією або
іншим документом, підписаним
зберігачем.

Згідно положення п.3 ч.1 ст.208 ЦК україни
у письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Тобто,
виходячи з встановленого законом
неоподаткованого мінімум доходів
громадян у розмірі 17 грн., правочин щодо
збереження майна на суму більше 340 грн.
має бути укладено в письмовій формі.

Як вбачається з ціни позову вартість
спірного майна позивач визначив у 1500
грн..

Відповідно за закону договір на
збереження цих речей має бути укладено
в письмовому вигляді.

У підтвердження цьому позивач не надав
такого договору.

Також матеріали справи не містять
письмових доказів на підтвердження
факту укладання сторонами договору
зберігання речей.

За умовами положення ч.2 ст.218 ЦК
України недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсності, крім випадків
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання його частин
може доводиться письмовими доказами,
засобами ауді- відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
ґрунтуватись на свідченнях свідків.

Належних доказів у підтвердження вимог
позову майнового характеру, які
визначено ч.2 ст.218 ЦК України,
позивачем не представлено.

Відповідно цьому суд не находить
підстав для задоволення позову в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 1500 грн., в порядку
грошового відшкодування за втрату
(привласнення) речей позивача.

Крім цього у зв'язку з відмовою у
задоволені позовних вимог майнового
характеру, не підлягає задоволенню
також вимога позову в частині
грошового відшкодування моральної
шкоди, оскільки ця вимога є у прямому
причинно-наслідковому зв'язку від
вирішення вимоги майнового характеру.

У зв'язку з відмовою у позові у
повному обсязі судові витрати по
справі суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.207, 208ч.3, 218ч.1, 316-321,
325, 386, 387, 936, 937, 942, 949, 951, 1167 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд, який його ухвалив протягом 10
днів з дня його проголошення.

С
у д д я-