РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/14369/13-ц

15.01.2014 р.
м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

при секретарі -
Горборуковій М.О,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні власністю,
вселення, визначення ідеальних часток
в спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися
до Московського районного суду м.
Харкова з позовом до ОСОБА_4, в якому
просили усунути перешкоди ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користуванні
власністю квартирою АДРЕСА_1, вселити
їх у зазначену квартиру, визначити
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1, визначити за співвласниками
право власності на 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1 за кожним. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивачі
посилалися на ті обставини, що на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна виконкому
Харківської міської ради від 29.05.1998 р.,
реєстраційний № 5-98-126004, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1. Загальна площа
квартири 71,7 кв.м, що складається з
чотирьох житлових кімнат, житловою
площею - 47,7 кв.м, одна кімната - 7,3 кв.м,
друга кімната - 9,1 кв.м, третя кімната
площею 18,6 кв.м, четверта кімната площею
12,7 кв.м, кухні - 6,6 кв.м, ванної кімнати -
2,1 кв.м, вбиральні (поєднаної) - 1,2 кв.м,
коридору - 9,8 кв.м, вбудованої шафи - 0,7
кв.м. З 1998 р. між співвласниками
квартири фактично встановився порядок
користування квартирою наступним
чином: позивачка ОСОБА_1 разом зі своєю
дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2 займали
кімнату літер « 2», площею 9,1 кв.м та
кімнату літ. « 3», площею 7,3 кв.м; її брат -
ОСОБА_4 разом з батьками - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 займали кімнату літ. « 7», площею
12,7 кв.м; усі інші приміщення, а також
кімната літ. « 4», площею 18,6 кв.м,
залишалася в спільному користуванні.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_7. За життя ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 було складено заповіти на ім'я
відповідача ОСОБА_4 щодо спадкування
належних їм у праві спільної сумісної
власності часток в квартирі АДРЕСА_1. Зі
слів ОСОБА_4 позивачам відомо, що він
прийняв спадщину після померлих
батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 29.08.2013 р.
позивачка ОСОБА_1 намагалася потрапити
до спірної квартири, однак, її брат -
відповідач ОСОБА_4 без її відома змінив
замки на вхідних дверях та до квартири
її не пустив. Також не пустив її дітей -
позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є
співвласниками квартири. Після чого,
позивачка викликала міліцію для
фіксації протиправних дій відповідача
по відношенню до власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 З вини відповідача
ОСОБА_4 позивачі позбавлені можливості
вільно користуватися своїми частками
квартири, реалізувати свої права
власника та виконувати обов'язки.
ОСОБА_4 їх до квартири не пускає, ключі
від квартири надати відмовляється.
Через невизначеність ідеальних часток
у спільній сумісній власності на
зазначену квартиру, позивачі не мають
можливості вільно розпоряджатися
своєю власністю. Враховуючи, що в
приватизації квартири приймало участь
6 осіб, відсутня домовленість між
співвласниками щодо перерозподілу
часток між ними, тому вважають, що
частки співвласників є рівними,
кожному із співвласників квартири
належало б по 1/6 частки спірної
квартири. Оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_7
заповіли свої частки у спірній
квартирі своєму синові - одному із
співвласників цієї квартири, за таким
обставин відповідач ОСОБА_4 на
теперішній час є власником ? частки
квартири АДРЕСА_1, а позивачам має
належати по 1/6 кожному.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_12, який діє на
підставі виданої довіреності,
підтримав позовні вимоги позивачки,
посилаючись на вищенаведене, та просив
позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 кожний
окремо направили суду заяви, в яких
свої позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, просили розглянути
справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 та його
представник про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
на неодноразові виклики в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
не повідомили, суд визнав їх неявку до
суду неповажною та розглянув справу на
підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи та
надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що спірною є
чотирикімнатна ізольована квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 71,7 кв.м,
житловою площею 47,7 кв.м (а.с. 14-15).

Згідно з Свідоцтвом на право
власності на житло, виданим
Харківським міським центром
приватизації державного житлового
фонду 29 травня 1998 року, реєстраційний
№ 5-98-126004, квартира за адресою АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 12, 13).

З вимог ст. 372 ЦК України вбачається,
що у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями Свідоцтва про
смерть (а.с. 18, 20, 21).

На підставі викладеного, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
та визначити частки співвласників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 1/6
частку квартири АДРЕСА_1 за кожним.

З листа начальника Московського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області від 09.09.2013 р., вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 звертала до
Московського РВ з заявою про
перешкоджання з боку ОСОБА_4 у
користуванні спірною квартирою (а.с.17).

Положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України
передбачено, що власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

З вимог ч.1 ст. 383 ЦК України
вбачається, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

На підставі викладеного, суд вважає
можливим позовні вимоги задовольнити
та усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у користуванні власністю
квартирою АДРЕСА_1 та вселити їх у
зазначену квартиру.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 321, 372, 383, 391 ЦК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у користуванні власністю
квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1.

Визначити частки співвласників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
право власності на 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1 за кожним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
Харченко
А.М.