Справа № 758/6706/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Українське авіаційно-транспортне
підприємство "Хорів-АВІА" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що на підставі Наказу №42/ОС
від 01.07.2013 року директора ДП
«Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» був
призначений на посаду заступника
директора з якості, однак наказом від
13.05.2014 року №34/ОС директора ДП
«Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» його було
звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП
України - за прогул без поважних причин,
про що зроблено відповідний запис у
його трудовій книжці.

Вказує, що підставою для його
звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України
стали: акт про відсутність його на
робочому місці в період з 09 год. 50 хв. по
13 год. 00 хв. від 13.05.2014 року та акт про
відсутність його на робочому місці в
період з 16 год. 45 хв. по 18 год. 00 хв. від
13.05.2014 року, які були складені комісією
у складі: заступника директора з
фінансових питань-головного
бухгалтера підприємства Пятенко В.П.,
начальника юридичного відділу Дудко
О.В., техніка з обліку Семененко О.В.

Вказує, що 13.05.2014 року він дійсно певний
час не знаходився на своєму робочому
місці, однак, це було пов'язано з тим, що
з 10 години 50 хвилин 13.05.2014 року - він, як
заступник директора з якості
підприємства виконував свої основні
посадові функції

відповідно до посадової Інструкції
заступника директора з якості від
01.07.2013 року, затвердженої директором
Сіберцевим С.В. у Департаменті
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку МВС України, за
адресою м.Київ, вул.Богомольця,10.

Крім того, вказує, що 13.05.2014 року у
період часу з 16 години 45 хвилин по 18
годину він дійсно був відсутній на
своєму робочому місці, однак, це було
обумовлено поважною причиною, а саме -
різким погіршенням його самопочуття,
після розмови з директором
підприємства Сібірцевим С.В., приблизно
о 15 год. 00 хв., у зв'язку з чим він
терміново звернувся до лікаря.

Звертає увагу суду на те, що незважаючи
на те, що його відсутність на робочому
місці 13.05.2014 року у період часу з 09 год.
50 хв. по 13 год. 00 хв. та з 16 год. 45 хв. по 18
год. 00 хв. була обумовлена поважними
причинами, 13.05.2014 року на підставі
вищезазначених актів про відсутність
на робочому місці, директором ДП
«Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» Сібірцевим
С.В. було видано наказ №34/ОС, відповідно
до якого його було звільнено - за прогул
без поважних причин на підставі п.4 ст.40
КЗпП України, про що зроблено
відповідний запис у трудовій книжці.

В зв'язку з вищевикладеним, оскільки
позивач вважає наказ №34/ОС від 13.05.2014
року про його звільнення незаконним,
оскільки відповідачем було порушено
низку вимог законодавства, зокрема ст.
40 КЗпП України, яка не допускає
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності, а тому він змушений
був звернутись за захистом своїх
порушених прав та просить суд визнати
незаконним та скасувати
вищезазначений наказ, поновити його на
посаді заступника директора з якості
ДП «Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» з 13.05.2014 року,
стягнути з відповідача на його користь
видатки на ліки підчас стаціонарного
лікування у період вимушеного прогулу
з 13.05.2014 року по 23.05.2014 року у розмірі 580
гривень та судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його
представник - ОСОБА_1, підтримали
позовні вимоги та, з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог від
10.11.2014 року Вх.43251/Вх. (а.с.80-83), просили
визнати незаконним та скасувати наказ
34/ОС від 13.05.2014 року, поновити його на
посаді заступника директора з якості
ДП «Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» з 13.05.2014 року,
стягнути з відповідача на його користь
видатки на ліки під час стаціонарного
лікування у період вимушеного прогулу
з 13.05.2014 року по 23.05.2014 року у розмірі 580
гривень, моральну шкоду у розмірі 50 000
гривень та судові витрати на правову
допомогу у розмірі 15 300 гривень.

Представник відповідача Назаренко Є.О.
у судовому засіданні позов не визнав та
просив у його задоволенні відмовити
повністю, мотивуючи тим, що звільнення
позивача є законним та здійснений з
дотриманням усіх вимог трудового
законодавства України. Крім того,
зазначив, що підставою для звільнення
позивача став лише акт про відсутність
його на робочому місці в період з 09 год.
50 хв. по 13 год. 00 хв. від 13.05.2014 року без
поважних причин, оскільки останній
перебуваючи на посаді заступника
директора з якості, та відповідно до
посадової інструкції (п.3.1.) мав право
діяти від імені адміністрації ДП УАТП
«Хорів-Авіа» під час взаємовідносин з
іншими організаціями, представляти
інтереси підприємства перед іншими
організаціями з питань управління та
контролю якості, у разі отримання
доручення від директора, однак такого
доручення від діючого на той час
директора останній не отримував.

Крім того, зазначив, що відповідно до п.
1.1 статуту ДП УАТП «Хорів-Авіа»,
підприємство перебуває у сфері
управління МВС та оперативно
підпорядковане ГУ внутрішніх військ
МВС України, проте у відповідності до
п.6.1. статуту на МВС України не
покладено функції участі у
господарській діяльності
підприємства, безпосереднього
залучення до співробітництва
працівників підприємства.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом може бути визнання права, у тому
числі права власності на майно. Суд
також може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір.

Згідно зі ст.43 Конституції України
кожен громадянин має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Своє право
громадянин може реалізувати шляхом
укладення трудового договору або
договору цивільно-правового характеру.
При цьому, укладений договір, незалежно
від виду, має відповідати обов'язковим
для його сторін правилам, установленим
законом або іншими
нормативно-правовими актами, чинними
на момент його укладення. Укладення,
виконання і припинення трудових
договорів регулюється трудовим
законодавством, а договорів
цивільно-правового характеру,
відповідно, цивільно-правовим
законодавством.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ
№ 9 від 06.11.1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
діяльність судів по розгляду справ
цієї категорії повинна спрямовуватися
на охорону прав і законних інтересів
підприємств, установ, організацій, на
зміцнення трудової та виробничої
дисципліни, на виховання працівників у
дусі свідомого й сумлінного ставлення
до праці.

Відповідно до п. 18 даної Постанови при
розгляді справ про поновлення на
роботі судам необхідно з'ясувати, з
яких підстав проведено звільнення
працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевірити їх
відповідність законові.

Як вбачається з матеріалів справи
01.07.2013 року відповідно до наказу №42/ОС
позивача було прийнято на посаду
заступника директора з якості ДП УАТП
«Хорів-Авіа», що підтверджується
записом у трудовій книжці останнього
(а.с.14).

Крім того, слід зазначити, що 01.07.2013 року
позивач своїм підписом засвідчив
ознайомлення з посадовою інструкцією
заступника директора з якості ДП УАТП
«Хорів-Авіа», затверджену директором
Сібірцевим С.В. 01.07.2013 року (а.с.8-9),
відповідно до п.1.3 якої позивач у своїй
роботі зобов'язався керуватись,
зокрема, документами органів
управління підприємства, діючими
нормативними документами, правилами
внутрішнього трудового розпорядку та
письмовими розпорядженнями директора.

Відповідно до п.6.6 Статуту ДП УАТП
«Хорів-Авіа», затвердженого наказом
МВС України від 15.12.2005 року №1169 (а.с.98-111)
директор підприємства підписує від
імені органу управління майном
колективний договір, яким регулюються
виробничі, трудові та соціальні
відносини трудового колективу з
адміністрацією підприємства.

Згідно ст. 52 КЗпП України, для
працівників установлюється
п'ятиденний робочий тиждень з двома
вихідними днями. При п'ятиденному
робочому тижні тривалість щоденної
роботи (зміни) визначається правилами
внутрішнього трудового розпорядку або
графіками змінності, які затверджує
власник або уповноважений ним орган за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником)
підприємства, установи, організації з
додержанням установленої тривалості
робочого тижня (статті 50 і 51).

Відповідно до ст. 57 КЗпП України час
початку і закінчення щоденної роботи
(зміни) передбачається правилами
внутрішнього трудового розпорядку і
графіками змінності у відповідності з
законодавством.

Відповідно до п.12.3.1. колективного
договору ДП УАТП «Хорів-Авіа»,
схваленого на раді трудового
колективу, за підписами директора та
голови ради трудового колективу
підприємства (а.с.114-148) було встановлено
п'ятиденний робочий день, початок якого
о 09 годині 00 хвилин, закінчення о 18
годині 00 хвилин, з обідньою перервою з 13
години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин.

Як вбачається з акту про відсутність
працівника на робочому місці в період з
09 год. 50 хв. по 13 год. 00 хв. від 13.05.2014 року,
складеного комісією у складі директора
з фінансових питань-головного
бухгалтера підприємства Пятенко В.П.,
начальника юридичного відділу Дудко
О.В., техніка з обліку Семененко О.В. о 09
годині 50 хвилин було зафіксовано
відсутність на робочому місці позивача
- ОСОБА_8 (а.с.10).

Крім того, у зв'язку з вищевикладеним,
оскільки вищезазначеним актом від
13.05.2014 року було зафіксовано прогул
позивача без поважних причин, наказом
директора ДП «Українське
авіаційно-транспортне підприємство
«Хорів-АВІА» від 13.05.2014 року №34/ОС,
останнього було звільнено на підставі
п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.12), про що
зроблено запис у його трудовій книжці
(а.с.14).

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника бо
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Згідно абзацу 5 п.4.1. Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний видати
працівнику його трудову книжку в день
звільнення з внесеним до неї записом
про звільнення.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідно
до вищезазначеного наказу бухгалтерії
було доручено провести позивачу повний
розрахунок по виплаті грошового
утримання та начальнику юридичного
відділу - ознайомити останнього з
наказом та видати трудову книжку.

Як вбачається з листа відповідача від
13.05.2014 року №140.4-14 (а.с.13), позивачу було
запропоновано з'явитись до ДП УАТП
«Хорів-Авіа» для ознайомлення з
наказом, отримання трудової книжки та
грошового розрахунку, оскільки у
період часу 16 голини 45 хвилин до 18
години 00 хвилин він був відсутній на
робочому місці, що підтверджується
актом про відсутність останнього на
робочому місці від 13.05.2014 року,
складеним комісією у складі директора
з фінансових питань-головного
бухгалтера підприємства Пятенко В.П.,
начальника юридичного відділу Дудко
О.В., техніка з обліку Семененко О.В.
(а.с.11).

Судом встановлено і дана обставина не
заперечувалась сторонами в ході
судового розгляду те, що 26.05.2014 року
позивач, отримавши вищезазначений лист
відповідача від 13.05.2014 року №140.4-14
(а.с.13), з'явився до ДП УАТП «Хорів-Авіа»,
де ознайомився з вищезазначеними
актами про відсутність його на
робочому місці (а.с.10,11), наказом про
звільнення від 13.05.2014 року №34/ОС (а.с.12),
йому було вручено трудову книжку,
розрахунковий та обхідний лист. Крім
того, слід зазначити, що позивачем було
надано письмові пояснення на
примірниках вищезазначених актів.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є розірвання трудового
договору з ініціативи працівника
(статті 38, 39), з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

При цьому, відповідно до положень п. 4 ч.
1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до п.12.7.1. колективного
договору ДП УАТП «Хорів-Авіа» за
порушення внутрішнього трудового
розпорядку до працівників трудового
колективу може бути застосовано один з
видів стягнення, зокрема - звільнення з
роботи.

Відповідно до п.12.7.2. колективного
договору ДП УАТП «Хорів-Авіа»
стягнення накладається адміністрацією
безпосередньо за фактом проступку, але
не пізніше ніж за один місяць із дня
його виявлення.

Відповідно до п.12.7.5. колективного
договору ДП УАТП «Хорів-Авіа»
дисциплінарне стягнення оформлюється
в наказі, з яки працівника ознайомлюють
під розписку

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 22, 23 Постанови «Про
практику розгляду судами трудових
спорів»за № 9 від 06 листопада 1992р. у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст.41 КЗпП
України, чи додержані власником або
уповноваженим ним органом передбачені
статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і
порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
позовної заяви, позивач в
обґрунтування поважності відсутність
його на робочому місці 13.05.2014 року в
період часу з 09 год. 50 хв. по 13 год. 00 хв.
вказує, що він як заступник директора з
якості підприємства виконував свої
основні посадові функції згідно його
посадової Інструкції, а саме -
перебував у Департаменті фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку МВС України, за адресою м.Київ,
вул.Богомольця,10, оскільки
підприємство перебуває у сфері
оперативного управління та
підпорядковується МВС України.

В підтримання своїх позовних вимог
також вказує, що вказівка про термінове
представлення необхідних матеріалів
щодо діяльності відповідача строком на
13.05.2014 року надійшла від директора
Департаменту фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку МВС України,
напередодні, в усній формі о 14 годині
02.05.2014 року на нараді і була адресована
директору відповідача Сіберцеву С.В. У
подальшому, у зв'язку з неможливістю на
той час зв'язатися у телефонному режимі
з останнім, вищевказана вказівка
«З'явитися в першій половині дня 13.05.2014
року в Департамент фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку'1" МВС України за адресою м.Київ,
вул.Богомольця,10 та передати копії
необхідних для аналізу документів»
була переадресована на нього. У зв'язку
з чим, він о 10 год. 50 хв. відбув до
Департаменту фінансового забезпечення
та бухгалтерського обліку МВС України.

Також, слід зазначити, що посилання
позивача на ту обставину, що
вищезазначену вказівку про термінове
представлення необхідних матеріалів
щодо діяльності відповідача від
директора Департаменту фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку МВС України також було
повідомлено відповідних працівників
ДП УАТП «Хорів-Авіа», а тому причини
його неявки на роботу були поважними і
підстав для його звільнення за п. 4 ст. 40
КЗпП України у відповідача не було, не
можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки підтвердження письмового
розпорядження директора відповідача, у
відповідності до п.1.3 посадової
інструкції позивача, або довіреності
підприємства, у матеріалах справи
відсутнє.

Згідно з ч.3 ст. 237 ЦК України,
представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами вільного законодавства.

Крім того, слід також зазначити, що
відповідно до п.7.7. колективного
договору ДП УАТП «Хорів-Авіа»
працівникам надається робота
відповідно до їх професії,
кваліфікації, посад. Адміністрація
підприємства зобов'язується не
вимагати від працівників виконання
роботи, не обумовленої трудовим
договором та посадовою інструкцією.

, ? . 1.1 «-», , .6.1. ? ? ? ? , . ,
.3.8. .

За таких обставин, незважаючи на те, що
як підставу для винесення директором
ДП «Українське авіаційно-транспортне
підприємство «Хорів-АВІА» наказу №34/ОС
від 13.05.2014 року про звільнення позивача
зазначено лише Акт від 13.05.2014 року
(а.с.10), суд приходить до висновку, що
вказане стягнення було застосовано за
наявності на те задокументованих
підстав, оскільки протилежне позивачем
не доведено.

Стосовно посилань позивача на те, що
його звільнення відбулось із
порушенням положень ст.40 КЗпП України,
яка не допускає звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності,
відповідно до листка непрацездатності
Серії АГО №687041, виданого лікарем
Білоцерківської міської лікарні №2
(а.с.17), суд не може взяти до уваги,
оскільки зазначені обставини не
стосуються безпосередньо предмету
позову, яким є скасування наказу про
звільнення за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України,
який винесений на підставі Акту від
13.05.2014 року про відсутність без
поважних причин позивача на робочому
місці в період часу з 09 години 50 хвилин
по 13 годину 00 хвилин.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст.218 ЦК України рішення
суду не може ґрунтуватись на
свідченнях свідків.

З урахуванням вищевикладеного суд
також критично оцінює пояснення
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які
покладені в основу обґрунтування
позовних вимог позивача, оскільки вони
разом працювали, товаришували з ним
тривалий час, фактично являються його
приятелями, тому їх свідчення не є
об'єктивними та неупередженими.

Крім того, слід зазначити, що позовна
вимога про поновлення позивача про
поновлення його на посаді заступника
директора з якості ДП «Українське
авіаційно-транспортне підприємство
«Хорів-АВІА» з 13.05.2014 року, стягнення з
відповідача на його користь видатків
на ліки підчас стаціонарного лікування
у період вимушеного прогулу з 13.05.2014
року по 23.05.2014 року у розмірі 580 гривень,
моральної шкоди є похідними від
позовної вимоги про визнання
незаконним та скасування наказу №34/ОС
від 13.05.2014 року про його звільнення,
щодо якої суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для їх
задоволення, у зв'язку з чим вони також
не підлягають задоволенню.

У зв'язку з вищевикладеним,
проаналізувавши всі наявні докази, які
були долучені до матеріалів справи, суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
задоволенню не підлягають, оскільки
вони необґрунтовані та не знайшли своє
доведення в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, ст.ст. 40, 147-150,
221, 231-233, 235, 237-1 КЗпП України, Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992 року №9 та керуючись
ст.ст. 10, 11, 14, 27, 57-60, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства "Українське
авіаційно-транспортне підприємство
"Хорів-АВІА" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич