Справа № 259/9973/13-ц
Провадження № 2/259/184/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 р.
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд міста
Донецька у складі:

головуючого - судді Ларіної О.В.,

при секретарі - Сербіній К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача ОСОБА_2
в якій просить стягнути з останнього
заборгованість за Кредитним договором
від 07.07.2008 року у розмірі - 22015,63 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229,40 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник позивача вказав, що 07.07.2008
року між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір у розмірі 5000,00 грн., з
кінцевим терміном повернення 07.07.2009
року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Однак, відповідач не виконує взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором, порушує договір в частині
своєчасного виконання боргового
зобов'язання за Кредитним договором
від 07.07.2008 року.

Загальна сума заборгованості
грошового зобов'язання ОСОБА_2 за
кредитним договором від 07.07.2008 року
станом на 31.08.2013 року складає 22015,63 грн.,
з яких:

- 4994,90 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 15734,27 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 1036,46 грн. - штраф (процентна
складова).

Представник позивача, який діє на
підставі довіреності, в судове
засідання не з'явився, про час та дату
розгляду справи був повідомлений
належним чином згідно ст. 76 ЦПК України,
надав до суду заяву про можливість
розгляду справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 повторно до судового
засідання не з'явився, хоча і був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, жодних поважних
причин своєї неявки до суду не надав,
суд ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК
України, у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних в справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи. Суд, дослідивши
матеріали справи, перевірив їх
доказами, вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено факт
реорганізації Закритого акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» шляхом приєднання до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк».
Згідно рішення загальних зборів
акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку
змінено на Публічне акціонерне
товариство. ПАТ КБ «Приватбанк» є
правонаступником усього майна,
майнових прав та обов'язків ЗАТ КБ
«Приватбанк». Правонаступництво
підтверджено статутом ПАТ КБ
«Приватбанк», довідкою ЄДРПОУ.

З матеріалів справи встановлено, що
07.07.2008 року між Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №SAMDN9916 у
розмірі 5000,00 грн., з кінцевим терміном
повернення 07.07.2009 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с.7-12).

Згідно розрахунку заборгованості,
наданого позивачем, заборгованість
ОСОБА_2 за кредитним договором
№SAMDN9916 від 07.07.2008 року станом на
31.08.2013 року складає 22015,63 грн., з яких:

- 4994,90 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 15734,27 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 1036,46 грн. - штраф (процентна
складова) (а.с. 5-6).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Згідно зі ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не
зроблено заяву про застосування
позовної давності, суд не приймає до
уваги сплив позовної давності.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Керуючись ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Наслідки порушення договору
позичальником, встановлені ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, у відповідності до якої
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частками (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплатити
відсотки, належні йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На підставі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язань наступають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов`язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов`язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов`язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди, у
відповідності зі ст. 612 ЦК боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов`язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Таким чином, суд на підставі
викладеного вважає позовні вимоги є
доведеними та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» заборгованість за
Кредитним договором №SAMDN9916 від
07.07.2008 року в розмірі 22015,63 грн., з яких:

- 4994,90 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 15734,27 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 1036,46 грн. - штраф (процентна
складова).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» витрати по сплаті
судового збору у розмірі 229,40 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів після його
проголошення. Особами, які не були
присутні при оголошенні рішення - в той
же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набуває
чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна