АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.< Головуючий суддя
/ По-батькові >.

суддів: Бреславського О.Г.,
Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипник С.В.

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 26 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, посилаючись на
те, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі із 12 лютого 2000
року по 25 жовтня 2013 року. В шлюбі в них
народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що відповідач матеріальної
допомоги на утримання дитини
добровільно не надає, офіційно не
працює, тому просила стягнути аліменти
на її утримання у розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 26 листопада
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, що мешкає в
АДРЕСА_2, на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30% встановленого
державою мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів за один місяць
звернуто до негайного виконання,
починаючи з 04 листопада 2013 року.
Вирішено питання судового збору.

___________________________________________________________________

22ц-90/ 2014 р.
Головуючий у 1 інстанції Маковійчук
Л.Р.

Категорія 48
доповідач Савчук М.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить змінити рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з відповідача на її
користь на утримання дитини аліменти в
твердій грошовій сумі по 1000 грн.
щомісяця до досягнення дитиною
повноліття.

Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування усіх фактичних
обставин справи, неналежну оцінку
доказів, наявних в матеріалах справи,
незаконність та необґрунтованість
рішення суду.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, оскільки є
законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ст. 309 ч. 1 ЦПК України передбачає,
що підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є: - неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; - недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;-
невідповідність висновків суду
обставинам справи; - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи аліменти на користь позивачки
на утримання доньки у розмірі 30%
встановленого державою мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
суд першої інстанції виходив із
матеріального становища платника
аліментів, відсутністю роботи у
відповідача та доказів про його доходи.

Такий висновок суду не відповідає
вимогам закону, що відповідно до ст.
309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,

сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. В шлюбі у сторін народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з матір'ю та знаходиться на її
утриманні.

Відповідач є батьком малолітньої
ОСОБА_3. Дитина потребує матеріальної
допомоги, однак відповідач добровільно
її не надає. Відповідач не працює.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
утриманців та інші обставини, що мають
істотне значення. Частиною 2 зазначеної
статті як обставини, які враховуються
судом при визначенні розміру
аліментів, крім зазначених вище,
передбачено, що мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених
статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 ч.1 СК України встановлено,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Суд першої інстанції, стягуючи
аліменти, не в повній мірі з'ясував
обставини, зазначені в ст. ст. 182, 184 СК
України та в порушення вимог Сімейного
кодексу України призначив аліменти у
розмірі 30% встановленого державою
мінімуму для дитини відповідного віку,
оскільки аліменти можуть бути
визначені у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини або у
твердій грошовій сумі. А обмеження щодо
мінімального розміру аліментів на одну
дитину, який не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу, є обставиною, що враховується
судом при визначенні розміру аліментів
у частці від заробітку (доходу) матері,
батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням обставин справи,
враховуючи стан здоров'я, матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду підлягає
зміні в частині стягнення аліментів,
стягнувши з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
малолітньої ОСОБА_3 в твердій грошовій
сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 26 листопада
2013 року змінити в частині стягнення
аліментів, стягнувши з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, що мешкає в
АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :