Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2014 року
Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі:головуючого судді Казюка О.О.,

при секретарі Антофій О.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їхнього
представника ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6 -
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сторожинець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 третіх осіб без
самостійних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку, визнання недійсними
довіреностей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, зазначав, що
на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 24 грудня 2013 року
він є власником житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1. Це право власності за ним в цей
же день зареєстровано в державному
реєстрі прав на нерухоме майно.
Житловий будинок ним куплено у
відповідача ОСОБА_3 Після придбання
будинку позивач не може в нього
вселитися, оскільки в ньому залишились
проживати відповідачі ОСОБА_3 (колишній
власник) та ОСОБА_4 (член сім'ї
колишнього власника). Відповідачі
чинять йому перешкоди у користуванні
власністю - не бажають добровільно
виселитись з будинку, звільнити його
від своїх речей.

В зв'язку з тим, що колишній власник
житлового будинку ОСОБА_3 припинив своє
право власності на нього, відчуживши
будинок, а право користування ОСОБА_4,
як колишнього члена сім'ї є похідним
від прав власника цього будинку,
позивач на підставі ст.346 ч.1 п.1 та ст.405
ЦК України просив зобов'язати
відповідачів усунути перешкоди у
здійсненні права власності шляхом їх
виселення з житлового будинку в
АДРЕСА_1

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третіх осіб без самостійних
вимог ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання недійсними довіреностей,
зазначали, що ОСОБА_3 спірний житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.12.2013 року.
Вони вважають, що договір
купівлі-продажу та довіреності, на
підставі яких цей договір укладався,
слід визнати недійсними, оскільки
волевиявлення на відчуження будинку у
них не було. Оформляючи довіреність на
ім'я ОСОБА_8, він - ОСОБА_3, мав на увазі,
що ОСОБА_8 оформить від його імені заяву
про прийняття спадщини у нотаріуса та
буде займатися необхідним оформленням,
однак, як в подальшому виявилось,
ОСОБА_8 передовірив ОСОБА_9, а останній
продав від його імені ОСОБА_1 спірний
житловий будинок. В жодній із
довіреностей, оформлених приватними
нотаріусами ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не
йдеться про те, що він уповноважує
зазначених осіб відчужити житловий
будинок по АДРЕСА_1. Крім того,
приватний нотаріус ОСОБА_11 помилково
прийняла довіреність за доручення,
правова природа яких різна. Вони,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, не укладали ні з ОСОБА_8,
ні з ОСОБА_9 договорів доручення на
вчинення правочинів, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна. В
порушення вимог ст.238 ч.3 ЦК України,
якою представнику заборонено вчиняти
правочин від імені особи, яку він
представляє в своїх інтересах або в
інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, ОСОБА_9 діяв
одночасно як в інтересах продавця, так
і в інтересах покупця.

З цих підстав позивачі за зустрічним
позовом просили задовільнити його та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку від
24.12.2013 року, визнати недійсними
довіреності від 18.11.2013 року №2232 на ім'я
ОСОБА_8, від 20.11.2013 року №2095 на ім'я
ОСОБА_9

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги про
усунення перешкод у здійсненні права
власності підтримав, посилаючись на ці
ж обставини. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не визнав, пояснив, що
ОСОБА_3, оформляючи 18 листопада 2013 року
у приватного нотаріуса ОСОБА_6
довіреність на ім'я ОСОБА_8 з правом
передоручення, надав право ОСОБА_8
розпоряджатися усім належним йому
рухомим та нерухомим майном, укладати
правочини цивільно-правового
характеру. Він був попереджений про
наслідки вчинення правочину, його
волевиявлення на розпорядження своїм
майном було вільним, а тому ОСОБА_9,
діючи на підставі довіреності ОСОБА_8
на законних підставах продав ОСОБА_1
спірний житловий будинок. В зв'язку з
цим просить відмовити у задоволенні
зустрічного позову.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5
позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення не
визнали, а зустрічний позов підтримали,
пояснили, що наміру на продаж житлового
будинку по АДРЕСА_1 у них не було,
оскільки він є для них єдиним житловим
приміщенням. Оформляючи 18 листопада 2013
року у приватного нотаріуса ОСОБА_6
довіреність на ім'я ОСОБА_8, він, ОСОБА_3,
мав на увазі, що останній буде
займатися оформленням спадкових прав
після смерті батька в нотаріальній
конторі по місцю відкриття спадщини
(про це була розмова), але ніяк він не
мав наміру відчужити спадковий
будинок. Гроші за проданий будинок ні в
кого вони не отримували, з житлового
будинку вони нікуди не виселялись і
продовжують проживати в ньому до цих
пір. Про продаж будинку дізнались, коли
отримали позовну заяву до суду про їх
виселення. Тому просять зустрічний
позов задовільнити, а в позові про їх
виселення відмовити.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове
засідання не з'явилися, подали заяви
про розгляд цивільної справи у їх
відсутності, позовні вимоги не
визнають.

Представник третьої особи ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 вважає, що зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині
визнання недійсною довіреності
задоволенню не підлягають, оскільки 18
листопада 2013 року приватний нотаріус
ОСОБА_6 доступним чином роз'яснив
ОСОБА_3 наслідки правочину, який він
вчиняє і останній, прочитавши текст,
підписав його. Так само з текстом
ознайомився ОСОБА_8 та підписав його.
Нотаріус, пересвідчився у
волевиявленні ОСОБА_3 і тому посвідчив
довіреність.

Треті особи - приватні нотаріуси
ОСОБА_11 та ОСОБА_10.в судове засідання не
з»явилися, подавши заяви про розгляд
справи у їх відсутності.

Суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 24 грудня 2013 року,
укладеного між ним та ОСОБА_3, в
інтересах якого діяв ОСОБА_9 в порядку
передоручення від ОСОБА_8 став
власником житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1. З вказаного договору
купівлі-продажу вбачається, що
житловий будинок належав продавцю
(ОСОБА_3І.) на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Сторожинецької
державної нотаріальної контори 11
грудня 2013 року за реєстровим номером
2543.

З матеріалів спадкової справи №400/2013
щодо майна померлого ОСОБА_12
вбачається, що заяву про прийняття
спадщини від імені ОСОБА_3 подано 22
листопада 2013 року ОСОБА_9, який діяв
згідно довіреності від ОСОБА_8 З копії
довіреності від 18 листопада 2013
року,посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_8 управляти та
розпоряджатися усім належним йому
рухомим та нерухомим майном, укладати
правочини цивільно-правового
характеру з правом передоручення іншим
особам. З копії довіреності від 22
листопада 2013 року,посвідченої
приватним нотаріусом ОСОБА_10
вбачається, що ОСОБА_8, діючи від імені
ОСОБА_3, уповноважив ОСОБА_9 управляти
та розпоряджатися усім належним йому
рухомим та нерухомим майном, укладати
правочини цивільно-правового
характеру без права передоручення
іншим особам.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
обґрунтовуючи свої вимоги, зазначають,
що у них не було волевиявлення на
відчуження житлового будинку, а ОСОБА_3
оформляючи 18 листопада 2013 року у
приватного нотаріуса ОСОБА_6
довіреність на ім'я ОСОБА_8, мав на
увазі, що останній буде займатися
оформленням спадкових прав після
смерті батька в нотаріальній конторі
по місцю відкриття спадщини, оскільки
про це йшла розмова, а підписуючи
довіреність, він помилявся щодо
природи правочину.

Даючи оцінку цим доводам ОСОБА_3, суд
вважає їх такими, що відповідають
дійсності. Цей висновок суд
обґрунтовує наступним. Так, ОСОБА_9
подано заяву до нотаріальної контори
про прийняття спадщини від імені
ОСОБА_3 22 листопада 2013 року. Подачі цієї
заяви передувало оформлення
довіреностей на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
які датовані 18 та 20 листопада 2013 року
відповідно. Свідоцтво про право
власності на спадкове майно за законом
видано державним нотаріусом ОСОБА_13 11
грудня 2013 року. Отже, оформляючи
довіреність на ім'я ОСОБА_8 18 листопада
2013 року на право розпорядження майном,
позивач ОСОБА_3 не міг знати про
юридичне оформлення права власності за
законом на житловий будинок по АДРЕСА_1,
оскільки юридичним власником він став
тільки 11 грудня 2013 року після видачі
йому свідоцтва. З цих підстав суд
вважає, що волевиявлення на відчуження
саме спірного житлового будинку при
оформленні довіреності на ім'я ОСОБА_8 18
листопада 2013 року у ОСОБА_3 не було.
Оскільки такого волевиявлення у ОСОБА_3
не було, то і подальше розпорядження
житловим будинком у формі
купівлі-продажу, яке проведено
повіреною особою ОСОБА_9 є недійсним.

Згідно ст..1055 ЦК України повірений має
право передати виконання доручення
іншій особі(замісникові), якщо це
передбачено договором… Повірений,
який передав виконання доручення
замісникові, повинен негайно
повідомити про це довірителя. У цьому
разі повірений відповідає лише за
вибір замісника. Доказів повідомлення
ОСОБА_3 про заміну повіреного ОСОБА_8
іншою особою - ОСОБА_9 відповідачі
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду не надали, а
позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому
засіданні стверджували, що про
передачу виконання доручення іншій
особі ОСОБА_9 їм нічого не було відомо.

Згідно ст.229 ЦК України, якщо особа, яка
вчинила правочин помилялася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним.

Як вбачається з рішення
Сторожинецького районного суду від
22.08.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
Сторожинецької державної нотаріальної
контори, державного нотаріуса ОСОБА_13,
третьої особи ОСОБА_1 про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, посвідченого
11.12.2013 року, залишеного в силі ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 23 жовтня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено: свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 11 грудня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 в
частині 1/2 частки спадкового майна, яке
складається з житлового будинку з
надвірними будівлями по вул..Гастело,5
визнано недійсним.

Зважаючи на те, що вказане свідоцтво
було підставою для укладення договору
купівлі-продажу спірного житлового
будинку від 24 грудня 2013 року,
укладеного ОСОБА_9 з ОСОБА_1 продавець
розпорядився 1/2 часткою нерухомого
майна, на яке не мав права. Отже з цих
підстав також необхідно визнати
недійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зважаючи на задоволення зустрічних
позовних вимог та визнання недійсними
договору купівлі-продажу та
довіреностей суд відмовляє у
задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
за їх необґрунтованістю.

Оскільки сторонами не ставилися
вимоги про стягнення судових витрат,
судом таке стягнення не проводиться.

Керуючись ст.ст.209,229,1055 ЦК України,
ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права власності відмовити
за їх необґрунтованістю

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 третіх осіб без
самостійних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 про визнання недійсним
договору купівлі продажу житлового
будинку, визнання недійсними
довіреностей задовільнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, укладений
24.12.2013 року між ОСОБА_3, в інтересах
якого в порядку передоручення діяв
ОСОБА_9 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Сторожинецького
районного нотаріального округу
ОСОБА_11, реєстр №1856.

Визнати недійсною довіреність,
посвідчену 18.11.2013 року приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 від імені
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_8, реєстр №2232.

Визнати недійною довіреність,
посвідчену 20.11.2013 року, посвідчену
приватним нотаріусом Сторожинецького
районного нотаріального округу ОСОБА_10
від імені ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_9.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Сторожинецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання цього рішення.

Суддя