АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

15 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 21 листопада 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та виселення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 листопада 2013 року позов
задоволено частково та зобов'язано
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити перешкод
ОСОБА_2 у користуванні належною їй на
праві власності квартирою АДРЕСА_1.
Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із вказаної
квартири.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути
ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про
судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до
суду з апеляційною скаргою,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
процесуального права; судом не повно
встановлено обставини, що мають
значення для справи.

Як на підставу скасування рішення суду
вказав, що справу розглянуто за
відсутності відповідача ОСОБА_1, який
повідомив про поважну причину неявки в
судове засідання, чим порушено
процесуальні права відповідача, а саме
право брати особисту участь в судовому
засіданні, надавати свої докази, давати
пояснення та довести свої заперечення
по суті позову.

Просив рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 року
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі.

Позивачка в судовому засіданні просила
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
надіслав телеграму, в якій просив
відкласти розгляд справи, у зв'язку з
хворобою.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
надіслав телеграму, в якій просив
відкласти розгляд справи, у зв'язку з
доглядом за хворою матір'ю.

Враховуючи, що доказів на
підтвердження поважних причин неявки в
судове засідання відповідачі не
надали, колегія суддів визнає вказані
відповідачами причини неявки в судове
засідання неповажними та відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідачів, оскільки їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що
заявлялись у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 150 ЖК Української
РСР громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією квартирою на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК Української РСР
встановлено, що жилі будинки (квартири),
що є у приватній власності громадян, не
може бути в них вилучено, власника не
може бути позбавлено права
користуватися жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
яка належить їй на підставі договору
дарування від 07.09.1993.

В 2005 році ОСОБА_2 надала усуну згоду на
вселення у вищезазначену квартиру для
тимчасового проживання доньці ОСОБА_1

Відповідачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
не являються членами сім'ї ОСОБА_2

Позивачка згоди на вселення ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 до спірної квартири не надавала,
а проживання останніх, які не є
співвласниками, в квартирі створює
ОСОБА_2 перешкоди у користуванні та
розпорядженні жилим приміщенням, що
належить їй на праві власності.

Відповідно до статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Суд першої інстанції встановивши
відповідні правовідносини, в межах
позову повно і всебічного дослідивши
обставини спору, дав належну оцінку
зібраним по справі доказам, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх регулює
і у відповідності з вимогами закону
прийшов до висновку, що відповідачі,
проживаючи без правових підстав у
квартирі, яка на праві власності
належить позивачці, порушують право та
законні інтереси власника на свій
розсуд володіти, користуватися та
розпоряджатися власним майном.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки такий висновок є правильним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального права та узгоджується із
наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд неповно встановив обставини, які
мають значення для справи та надав
неналежну оцінку наявним у справі
доказам, що призвело до неправильного
вирішення справи, не можуть бути
прийняті судом апеляційної інстанції в
якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення враховуючи
наступне.

Суд першої інстанції повно з'ясував
обставини справи та дав належну оцінку
всім доказам, наданим сторонами згідно
зі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні
навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків, які
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом вимог, передбачених ст. 169 ЦПК
України, оскільки за змістом п. 2 ч. 1 ст.
169 ЦПК України суд відкладає розгляд
справи в межах строків, встановлених
статтею 157 цього Кодексу, у разі першої
неявки в судове засідання сторони або
будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, за
умови, що такі причини визнано судом
поважними.

Суд першої інстанції, в межах своїх
повноважень, не визнав поважною
причину неявки ОСОБА_1 в судове
засідання у зв'язку з хворобою матері,
за якою він здійснює догляд.

Інших доказів на підтвердження
поважної причини неявки в судове
засідання 21.11.2013 матеріали справи не
містять.

Також не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги, що суд першої
інстанції, ухваливши рішення за
відсутності відповідача ОСОБА_1
позбавив його особисто надавати свої
докази, давати пояснення та довести
свої заперечення по суті позову,
оскільки із поданих ОСОБА_1 до суду
першої інстанції письмових заперечень
вбачається, що останній був завчасно
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, в яких виклав свої
зауваження щодо позову.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, ОСОБА_1 просив скасувати
рішення суду та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
однак суд апеляційної інстанції не
наділений повноваженнями скасування
рішення суду з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/13384/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2111/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.