Суддя: Тарасенко С.
Справа № 253/3893/13-ц
І м е н е м У к р а ї н и
09 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
головуючого судді
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Горлівка
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
Позивач звернулася до суду з
позовом, посилаючись на те, що 22.12.2009
року між нею та відповідачем був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Вважає, що
вищезазначений договір слід визнати
недійсним у зв'язку з тим, що цей
договір був укладений фіктивно та
зазначила, що вона продовжує мешкати в
цій квартирі, користуватися нею,
сплачує житлово-комунальні послуги.
Крім того, при укладанні цього
правочину відповідачем - покупцем не
було передано їй суми грошей, за яку
було здійснено продаж квартири.
Просить суд визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
22.12.2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Горлівського міського
нотаріального округу за реєстром №1415
Представник позивача ОСОБА_1, яка
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, у судовому
засіданні на позовних вимогах
наполягала мотивуючи аналогічно
викладеному у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання
не з'явився, причина суду невідома, про
розгляд справи був повідомлений
належним чином. За згодою позивача суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, відповідно до
Заслухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та надавши їм оцінку в їх сукупності,
суд встановив наступне.
Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною(сторонами)
вимог,які встановлені частинами
першою-третьою, п"ятою,шостою статті 203
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.
З матеріалів справи суд вбачає, що
22.12.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був
укладений договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. За довідкою КП
«Надія» від 11.10.2013 року ОСОБА_2
зареєстрована за вищезазаначеною
адресою та сплачує комунальні витрати
на зазначене житло, що підтверджено
відповідними квітанціями за 2010 рік з
урахуванням субсидії. Посилання
відповідача на ті обставини, що він теж
приймав участь в утриманні спірної
квартири разом із позивачем, не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні. Зтвердження відповідача
щодо сплати ним позивачу суми вартості
спірної квартири при укладанні
договору купівлі-продажу не
узгоджується з матеріалами справи, а
саме, з довідки № 494 від 15.10.2013 року
Горлівського професійого училища
вбачається, що ОСОБА_3 навчався з 01.09.2007
року по 30.06.2010 року, що на думку суду
спростовує певну матеріальну
спроможність відповідача на придбання
ним спірної квартири. Крім того, за
даними адресного бюро ГУДМС УДМС у
Донецькій області відповідач мешкає у
АДРЕСА_2 з 01.11.2007 року, що обумовлює
відсутність правовго інтересу
відповідача до спірної кватири.
За приписом ст.234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цим правочином. У
фіктивних правочинах внутрішня воля
сторін не відповідає зовнішньому її
прояву, тобто, сторони, укладаючи його,
знають зазделегідь, що він не буде
виконаний. Укладення фіктивного
правочину завжди відбувається з певною
метою і умисно. Судом встановлено, що
сторони не вчиняли жлдних дій для
здійснення фіктивного правочину. На
думку суду, позивач довів відсутність у
відповідача наміру створити юридичні
наслідки на момент вчинення правочину.
Частиною 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підтсаві доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 3 ст.10 ЦПК України
передбачено обовьязок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Таким чином, засада змагальності в
цивільному судочинстві є засадою
особистої автономії сторін у
цивільному процесі. Від волевиявлення
сторін повинні залежати дії суду в
доказовій діяльності. Активне
втручання суду в доказову діяльність
сторін без їх волі на те суперечить
суті і природі цивільних прав, які
особа здійснює вільно, на власний
розсуд.
З огляду на вищевикладене, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.ст.203,215 ЦК України,
керуючись ст.ст.213-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним - задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 22.12.2009 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Горлівського міського нотаріального
округу за реєстром №1415 недійсним.
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С. Б. Тарасенко