Яготинський районний
суд Київської області
Справа № 382/2905/13-ц
Провадження № 2/382/46/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

10 січня 2014 року
Яготинський районний суд

Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготин справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль", м. Бориспіль Київської
області про визнання незаконним та
скасування наказу про переведення, про
поновлення на попередній роботі,
стягнення різниці заробітку та
моральної шкоди,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою до Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль", м. Бориспіль Київської
області про визнання незаконним та
скасування наказу про переведення, про
поновлення на попередній роботі,
стягнення різниці в заробітку та
моральної шкоди, в котрій зазначено, що
з 05.05.2004 року згідно наказу №11-07-275/п від
05.05.2004 року вона була прийнята
безстроково на посаду покоївки готелю
в Державний міжнародний аеропорт
"Бориспіль". 08.05.2013р. Генеральним
директором ДП МА "Бориспіль" був
виданий наказ № 01- 07- 339 "Про внесення
змін до організаційної структури та
штатного розпису департаменту
готельних послуг". 13.05. 2013 р. Генеральним
директором ДП МА "Бориспіль" був
виданий наказ № 01-07-348 "Про внесення
змін до наказу від 08.05.2013р №01-07-339 "Про
внесення змін до організаційної
структури та штатного розпису
департаменту готельних послуг" 15.05.2013р
в штатний розпис № 11.3-30-74 були внесені
зміни на підставі наказу від 08.05.2013
року № 01-07-339 "Про внесення змін до
організаційної структури та штатного
розпису департаменту готельних
послуг". 01.08.2013 року під тиском
керівництва нею була написана заява
"Прошу перевести мене з 01.08.2013 р на
посаду покоївка підрозділу готелю
ВОДГД тимчасово по 31 жовтня 2013 р. в зв
'язку із реорганізацією даного
підрозділу ".

01.08.2013 року генеральним директором ДП
МА "Бориспіль" був виданий наказ по
особовому складу № 11-07/1-944/п де
зазначалось: ОСОБА_1, покоївку готелю
відділу обслуговування департаменту
готельних послуг дирекції з управління
транспортною та готельною
інфраструктурою, 01 серпня 2013 року
перевезти на посаду покоївки групи
розміщення та надання готельних послуг
відділу обслуговування департаменту
готельних послуг дирекції з управління
транспортною та готельною
інфраструктурою тимчасово по 31 жовтня
2013 року, у зв'язку із змінами в
організаційній структурі та штатному
розпису департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою.
Підстава:заяваОСОБА_1Виходячи з
зазначених документів вважає
переведення незаконним, оскільки у
відповідності з ч. 1 ст. 32 КЗпП України
воно допускається тільки за згодою
працівника. Однак згоди на переведення
в групу розміщення та надання
готельних послуг вона не надавала. Про
що також свідчить відповідний запис
зроблений нею 24.10.2013 року в наказі
«Згоду по такому наказу на перевод
временно я не давала.» За весь час
роботи з моменту створення наказу з
01.08.2013 р. і до 16.10.2013 р. вона взагалі не
знала про існування наказу і вбачала,
що працює на попередній посаді.
Начальник відділу обслуговування
ОСОБА_2 повідомила їй про її
звільнення з 01.11.2013. На її запитання
остання повідомила що існує наказ №
11-07/1-944/п, в зв'язку з чим вона написала
заяву на ім'я генерального директора
про скасування відповідного наказу і
звернулась до відділу кадрів для
ознайомлення з наказом. Після
неодноразових звернень її ознайомили з
наказом лише 24.10.2013р. У відповіді на її
зверення від 15.11.2013 року за № 08-22/1-51
генеральний директор ДП МА "Бориспіль"
зазначив, що в зв'язку з її
переведенням з 31.10.2013 р на посаду
мийника літальних апаратів, її
прохання скасувати наказ № 11-07/1-944/п від
01.08.2013р, є таким, що не відповідає змісту
її подальшої письмової заяви про
переведення. Отже заява була надана
нею 16.10.2013року, а відповідь від 15.11.2013 р
була отримана 19.11.2013 року , тобто
керівництво навмисно не скасовувало
наказ, тому що часу для скасування
наказу було достатньо, і вже 28.10.2013 року
в неї не залишилось іншого виходу як
написати заяву на переведення на
посаду мийника летальних апаратів,
тобто керівництво не скасувало наказ
про переведення № 11-07/1-944/п від 01.08.2013р.,
а навпаки видало наказ про її
звільнення від 28.10.2013р № 11-07/7-1212/п.
Після написання нею заяви на
переведення на посаду мийника
літальних апаратів був виданий наказ
від 29.10.2013 року № 11-07/1-1217/п, в якому
зазначалось: скасувати пункти 2,4,7
наказу від 28.10.2013 року № 11-07/7-1212/п
стосовно її звільнення. Переведення з
посади покоївка на посаду мийника
літальних апаратів є погіршенням умов
праці і зменшення посадового окладу, на
попередній роботі був оклад 1950 грн. а на
новій 1720 грн. Згідно заяви від 01.08.2013 р.
вона просила перевести її на посаду
покоївка до підрозділу готелю ВОДГД, в
зв'язку з реорганізацією даного
підрозділу, а згідно наказу від 01.08.2013р
№ 11-07/1-944/п була переведена в групу
розміщення та надання готельних
послуг, у зв'язку із змінами в
організаційній структурі та штатному
розпису департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою. Взагалі
зазначений в її заяві про звільнення
підрозділ готель 01.08.2013 р. на підставі
наказу від 08.05.2013р № 01-07-339 був
виключений із організаційної
структури та скорочений в штатному
розписі відділу обслуговування, тобто
фактично вже не існував. Також на цій
заяві існує виправлення зроблене
керівником структурного підрозділу
ОСОБА_3 Такі виправлення може робити
тільки заявник тобто вона, а внесення
до заяви змін керівником структурного
підрозділу тягне за собою її
недійсність . Отже ця заява не може бути
використана в якості підстави для
створення наказу № 11-07/1-944/п, а тому
такий наказ про переведення повинен
бути визнаний як незаконний і
скасований судом. Згідно цього наказу
її також було переведено з
безстрокового на строковий трудовий
договір, але відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1
ст. 23 КЗпП України укладення такого
договору можливо лише за погодженням
сторін, на час виконання певної роботи.
У разі незаконного переведення на іншу
роботу працівник, згідно з ч. 1,2 ст. 235
КЗпП України повинен бути поновлений
на попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. Одночасно з
цим повинно бути вирішене питання про
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Відповідно до ст. 237-1
КЗпП України всі ці дії з боку
керівництва, тобто порушення її
законних прав призвели її до моральних
страждань, виразились у негативних
емоціях та переживаннях, нервових
потрясіннях які були пов'язані з її
незаконним переведенням, а також
порушенні звичного перебігу життя,
необхідності докладання додаткових
зусиль для його нормалізації у
фізичному болю, душевних стражданнях,
хвилюваннях. З врахуванням
вищевикладеного, просила визнати
переведення її на посаду покоївки
групи розміщення та надання готельних
послуг відділу обслуговування
департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою тимчасово
по 31 жовтня 2013 року з 01 серпня 2013 року
незаконним, визнати наказ «По
особовому складу» № 11-07/1-944/п від 01.08.2013
року незаконним та скасувати його,
поновити її на попередній роботі та
стягнути різницю заробітку за час
виконання нею нижче оплачуваної роботи
на посаді мийника літальних апаратів
та стягнути з відповідача моральну
шкоду у розмірі 25000 гривень.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти
позову заперечував з наступних
підстав. У зв'язку з виробничою
необхідністю, відповідно до п.2.1.1
Наказу № 01- 07-339, враховуючи зміни
внесені наказом «Про внесення змін до
наказу від 08.05.2013 № 01-07-339 «Про внесення
змін до організаційної структури та
штатного розпису департаменту
готельних послуг» від 13.05.2013 № 01-07-348, з
01.08.2013 року виключено із організаційної
структури та скорочено в штатному
розписі відділу обслуговування
підрозділ готель з посадами покоївка у
кількості 28 одиниць. На підставі заяви
ОСОБА_1 від 01.08.2013, яка була написана та
підписана нею особисто, підприємством
було видано наказ від 01.08.2013 №11- 07/1-944/п
про переведення ОСОБА_1 на посаду
покоївки групи розміщення та надання
готельних послуг відділу
обслуговування департаменту готельних
послуг дирекції з управління
транспортною та готельною
інфраструктурою тимчасово по 31 жовтня
2013 року, у зв'язку із змінами в
організаційній структурі та штатному
розписі департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою, та фактично
приступила до виконання своїх
посадових обов'язків. З
вищевикладеного вбачається, що дії
відповідача по переведенню п озивача
вчинялись в повній відповідності до
вимог Кодексу законів про працю
України, оскільки Позивач власними
вольовими діями (шляхом написання
відповідної заяви), продемонстрував
бажання бути переведеним на посаду
покоївки підрозділу готелю відділу
обслуговування департаменту готельних
послуг тимчасово по 31 жовтня 2013 року, а
тому наказ від 01.08.2013 №11-07/1- 944/п, є
цілком законним. Натомість, Позивачем
не надано доказів, яким саме чином
наказ від 01.08.2013 №11-07/1-944/п порушує її
права, свободи та законні інтереси.
Крім того, вказані обставини вже
досліджувались Яготинським районним
судом Київської області у справі
№382/2473/13-ц і щодо них прийнято
відповідне судове рішення. Так, в
рішенні Яготинського районного суду
від 27.11.2013 у справі №382/2473/13-ц зазначено,
що враховуючи, що ОСОБА_1 надала згоду
на переведення згідно заяви від 01
серпня 2013 року, фактично приступила до
роботи, наказ підписаний уповноваженою
особою - згідно наказу від 24 липня 2013
року (т. 1 а.с. 104) в.о. генерального
директора ДП МА «Бориспіль» Кочановим
О.І., а згідно наказу від 29 жовтня 2013
року Позивач з 31 жовтня 2013 року
переведена на постійну посаду мийника
літальних апаратів, підстав для
визнання недійсним наказу №11-07/1-944/п
від 01 серпня 2013 року про переведення
ОСОБА_1 і про зобов'язання ДП МА
«Бориспіль» укласти з нею безстроковий
трудовий договір, суд також не
знаходить, а відповідно
необгрунтованими є і позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині визнання недійсним
запису у трудовій книжці за наказом від
01 серпня 2013 року та внесення запису у
трудову книжку «наказ від 01 серпня 2013
року недійсний, поновлений на
попередній роботі з 01 серпня 2013 року»
та відшкодування завданої моральної
шкоди. Таким чином, вважаємо, що позовні
вимоги Позивача про визнання
переведення незаконним, визнання
незаконним та скасування наказу від
01.08.2013 № 11-07/1-944/п., поновлення на
попередній посаді, стягнення різниці в
заробітку, є безпідставними та не
підлягають задоволенню. Щодо вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача
моральної шкоди у розмірі 25000 грн.,
зазначаємо наступне. Виходячи з
положень ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України та інших норм чинного
законодавства України, при
відшкодуванні моральної шкоди
необхідно встановити винні дії
відповідача. Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності, обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння особи, що
її заподіяла, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями особи, що її заподіяла, та вини
останнього в її заподіянні. Зокрема,
з'ясуванню підлягає підтвердження
факту заподіяння позивачеві маральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин, чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору. Окрім
того, при визначені розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.
Натомість, грошова сума в 25000,00 грн., що
заявлена в позові як відшкодування
моральної шкоди є необгрунтованою та
жодним доказом не підтверджується.
Позивач вказав суму грошового
відшкодування моральної шкоди,
завданої йому нібито з вини
Відповідача, але не надав будь-яких
доказів, що обґрунтовували б вказані
позовні вимоги. Крім того, незрозумілим
залишається те, яка саме методика
розрахунку моральної шкоди була
застосована Позивачем при визначенні
її в розмірі 25000,00 грн., а тому можна
зробити висновок, що Позивач
зловживаючи невизначеністю такого
поняття як «моральна шкода», наповнює
його іншим змістом, який зовсім не
стосується емоційної та душевної
сфери. Зважаючи на зазначене,
Відповідач вважає, що позовна вимога
щодо відшкодування моральної шкоди у
розмірі 25000,00 грн. є необгрунтованою та
не підлягає задоволенню.Просив в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд вважає, що позов
до задоволення не підлягає.

В силу ст. 32 КЗпП України
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
а також переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою ,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу, та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженими ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За змістом ст. ст. 233, 234 КЗпП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права. У разі пропуску з поважних
причин строків, установлених ст. 233 КЗпП
України, суд може поновити ці строки.
Пункт 4 постанови Пленум Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснює , що оскільки при
пропуску, передбачених ст. 233 КЗпП
України, у позові може бути відмовлено
за безпідставністю вимог, тому суд
з'ясовує не лише причини пропуску
строку, а й усі обставини справи, права
та обов'язки сторін.

З заяви ОСОБА_1 від 01.08.2013 року (а.с.5)
вбачається, що остання просить
перевести її з 01.08.2013 року на посаду
покоївки підрозділу готелю ВОДГП
тимчасово по 31 жовтня 2013 року в зв"язку
з реорганізацією даного підрозділу.

З наказу ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" від 01.08.2013 року № 11-07/1-944/п
(а.с.6-7) вбачається, що на підставі заяви
ОСОБА_1, 01.08.2013 року її переведено на
посаду покоївки групи розміщення та
надання готельних послуг відділу
обслуговування департаменту готельних
послуг відшкодування дирекції з
управління транспортною та готельною
інфраструктурою тимчасово по 31 жовтня
2013 року у зв"язку із змінами в
організаційній структурі та штатному
розписі департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою.

З заяви ОСОБА_1 адресованої
Генеральному директору ДПМА Бориспіль
Кочанову О.І. від 16.10.2013 року (а.с.8-10)
вбачається, що остання просила
скасувати наказ № 01-07-339 від 08.05.2013 року
«Про внесення змін до організаційної
структури та штатного розпису
департаменту готельних послуг» та
наказ № 11-07/1-944/п від 01.08.2013 року
стосовно переведення її на тимчасову
посаду по 31.10.2013 року і виконати всі
заходи щодо повернення на свою
попередню постійну посаду.

З листа ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» від 15.11.2013 року,
адресованої ОСОБА_1 (а.с.11-12) вбачається,
що прохання ОСОБА_1 скасувати наказ №
11-07/1-944/п від 01.08.2013 року, викладене у
розглянутій заяві від 16.10.2013 року є
таким, що не відповідає змісту
подальшої письмової заяви про
переведення, таким чином у керівництва
відсутні правові підстави для
скасування зазначеного наказу.

З наказу ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» від 28.10.2013 року № 11-07/7-1212/п
(а.с.13-15) вбачається, що ОСОБА_1 покоївку
групи розміщення та надання готельних
послуг відділу обслуговування
департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою, звільнено з
роботи 31 жовтня 2013 року у зв'язку з
закінченням трудового договору на
підставі п.2 ст. 36 КЗпП України з
виплатою компенсації за 2 календарних
дні невикористаної щорічної відпустки.

З наказу ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» від 29.10.2013 року № 11-07/1-1217/п
по особовому складу (а.с.16) вбачається.
що у зв'язку з виробничою необхідністю
скасовано пункти 2,4, 7 наказу «По
особовому складу» № 11-07/7-1212/п від 298.10.2013
року.

З наказу ДП Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" від 08.05.2013 року № 01-07-339 "Про
внесення змін до організаційної
структури та штатного розпису
департаменту готельних послуг" та
штатного розпису (а.с.17-19, 21-22-а)
вбачається, що в зв'язку з виробничою
необхідністю з 15 травня 2013 року внесено
зміни до організаційної структури та
штатного розпису департаменту
готельних послуг дирекції з управління
транспортною та готельною
інфраструктурою, відповідно до п.2.1 з
01.08.2013 року виключено із організаційної
структури відділу обслуговування
підрозділ готель із посадами покоївок
в кількості 28 одиниць. Відповідно до
п.1.1 наказу з 15 травня 2013 року до
організаційної структури відділу
обслуговування був включений
підрозділ «група розміщення та надання
готельних послуг з посадами покоївки в
кількості 30 одиниць, покоївки
тимчасово по 31 жовтня 2013 року у
кількості 10 одиниць.

З наказу ДП Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" від 13.05.2013 року № 01-07-348 "Про
внесення змін до наказу від 08.05.2013 року
№ 01-07-339 "Про внесення змін до
організаційної структури та штатного
розпису департаменту готельних послуг
(а.с. 20) вбачається, що в зв'язку
виробничою необхідністю в наказ від
08.05.2013 року № 01-07-339 "Про внесення змін до
організаційної структури та штатного
розпису департаменту готельних послуг"
внесено наступні зміни: в пункті 2.1
вираз "виключити із організаційної
структури відділу обслуговування "
замінити на вираз "виключити із
організаційної структури та скоротити
в штатному розписі відділу
обслуговування", в пункті 2.2. вираз
"виключити із організаційної структури
відділу забезпечення" замінити на
вираз "виключити із організаційної
структури та скоротити в штатному
розписі відділу забезпечення".

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи у
трудових відносинах із ДП МА
«Бориспіль» працювала на посаді
покоївки. 08 травня 2013 року генеральним
директором ДП МА «Бориспіль» видано
наказ №01-07-339 від 08 травня 2013 року «Про
внесення змін до організаційної
структури та штатного розпису
департаменту готельних послуг», у
зв'язку з виробничою необхідністю, до
якого наказом № 01-07-348 від 13 травня 2013
року було внесено зміни. Згідно заяви
від 01 серпня 2013 року ОСОБА_1 наказом №
11-07/1-944/п від 01 серпня 2013 року
переведена за її згодою на посаду
покоївки групи розміщення та надання
готельних послуг відділу
обслуговування департаменту готельних
послуг дирекції з управління
транспортною та готельною
інфраструктурою тимчасово по 31 жовтня
2013 року, у зв'язку із змінами в
організаційній структурі та штатному
розписі департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою. Згідно
наказу від 29 жовтня 2013 року ОСОБА_1 з 31
жовтня 2013 року переведена за її згодою
на постійну посаду мийника літальних
апаратів. Підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Дійшовши такого висновку, суд
приймає до уваги наступне.

В підтвердження своїх доводів про
примусове написання заяви про
переведення на тимчасову посаду
покоївки позивачка не надала будь-яких
доказів. Ті обставини, що позивачка не
знала, що переведена на іншу посаду
згідно наказу від 1 серпня 2013 року
спростовується змістом її заяви від 16
січня 2013 року (а.с.8-10), де вона зазначає
про те, що вона написала заяву про її
переведення на тимчасову посаду, а
також в судовому засіданні представник
позивачки пояснив, що після
переведення позивачки на тимчасову
посаду для десяти покоївок були
створені незручні графіки роботи у
готелі. Остання приступила до роботи,
отримувала заробітну плату в іншому
розмірі, а тому не могла не знати, що
переведена до іншого підрозділу. Крім
цього, сторони в судовому засіданні не
заперечували ті обставини, що
переведення з тимчасової посади на
посаду мийника літальних апаратів
також було проведено на підставі заяви
позивачки. Також суд не може прийняти
до уваги доводи позивачки в тій
частині, що вона писала заяву про
переведення на тимчасову посаду до
підрозділу готель, а не на посаду
покоївки групи розміщення та надання
готельних послуг, оскільки з 1 серпня 2013
року (а.с.17) посади покоївок існували
лише у підрозділі «група розміщення та
надання готельних послуг». Про
існування наказу від 8 травня 2013 року та
про його зміст позивачки було відомо,
оскільки вона неодноразово зверталась
до керівництва з заявами (а.с.8) з
приводу скасування такого наказу. Тому,
суд вважає, що заява про її переведення
на тимчасову посаду могла служити
підставою для видачі відповідного
наказу. Зміни в організаційній
структурі та штатному розписі
департаменту готельних послуг
дирекції з управління транспортною та
готельною інфраструктурою мали місце,
що не опорюється сторонами по справі. В
заяві було внесено виправлення, яке не
могло вплинути на її права, так як
позивачка помилково написала назву
структурного підрозділу, зазначивши
абревіатуру «ВОДГД» замість «ВОДГП» ,
та назви зазначеного їй підрозділу
ніколи не існувало. Відповідно до ч. 3
ст. 64 ГК України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. За таких
обставин суд не знаходить підстав для
задоволення позову. Крім цього,
позивачка пропустила термін для
звернення до суду. Мотивів поважності
пропущеного терміну суду не навела, для
звернення до суду з даним позовом в неї
перешкод не було, та остання
неодноразово зверталась до суду з
різних підстав.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,213-215,218 ЦПК
України, ст. ст.32, 233,234,237-1 КЗпП України,
суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль", м. Бориспіль Київської
області про визнання незаконним та
скасування наказу про переведення, про
поновлення на попередній роботі,
стягнення різниці заробітку та
моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі через Яготинський
районний суд апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Литвин Л.І.