Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/904/14-ц

Провадження №2/377/352/14

28 жовтня 2014 року Славутицький міський
суд Київської області у складі:
головуючої - судді Малишенко Т.О., при
секретарі Ахутіній А.А., за участі
сторін: позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення,

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1, з позовними
вимогами до ОСОБА_2, просила усунути
перешкоди у здійсненні прав власності
на житлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення із
зазначеної квартири ОСОБА_2, оскільки
вона є власником даного житлового
приміщення, яке потрібно їй для власних
потреб. Позовні вимоги
обґрунтовувались тим, що позивачка є
власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору
дарування від 21 травня 2014 року,
нотаріально посвідченого державним
нотаріусом Славутицької міської
державної нотаріальної контори
Київської області. Але до цього часу в
її квартирі проживає відповідач, який
був заселений в дане житлове
приміщення попереднім власником, на
даний час відповідач в добровільному
порядку не бажає звільніти приміщення,
це створює перешкоди у користуванні її
приватною власністю у повному обсязі
та реалізації прав на неї.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити, пославшись на
зазначені у позовній заяві обставини.
Суду пояснила, що позивачка за
договором дарування стала власником
квартири, здійсненню права власності
на яку перешкоджає відповідач,
оскільки до цього часу не звільнив
спірну квартиру, хоча вони домовилися,
що він в добровільному порядку
виселиться.

Відповідач у судовому засіданні,
позовні вимоги визнав, проте суду
повідомив, що на даний час зі згоди
колишньої дружини ОСОБА_4, яка була
власником спірного житлового
приміщення, заселився в квартиру і
проживав там після розірвання шлюбу.
Між ним і колишнім власником була
домовленість, що він мешкає в даній
квартирі, а вона з двома дочками, в тому
числі з позивачкою мешкають у
трьохкімнатній квартирі, яка
розташована в АДРЕСА_5, в даному
житловому приміщенні він є
співвласником і йому належить 1/3
частина даної квартири. Проте колишня
дружина і власниця житлового
приміщення подарувала, позивачці, яка є
їх спільною дочкою, квартиру АДРЕСА_1 На
даний час дочка вимагає щоб він
виселився з квартири, він розуміє, що це
необхідно зробити, але на даний час він
жонатий, має малолітню дитину, якій
виповнилося п,ять місяців, і він не може
піти із сім,єю у квартиру, де
співвласниками є не тільки він, а і
колишня дружина та позивачка. Тому він
згоден дане житлове приміщення
звільнити, але з травня 2015 року.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування, нотаріально
посвідченого державним нотаріусом
Славутицької міської державної
нотаріальної контори Київської
області 21 травня 2014 року за реєстровим
номером № 838, позивачка ОСОБА_3 отримала
у особисту приватну власність жиле
приміщення, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно виписки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з 21 травня 2014 року,
власником житлового приміщення, у виді
квартири, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. З того дня позивачка є
єдиним власником даного жилого
приміщення. На момент розгляду справи в
суді за цією адресою ніхто не
зареєстрований. Відповідно до
оглянутих паспортів, позивач і
відповідач зареєстровані за адресою
АДРЕСА_5.

Як вбачається з пояснень позивача і
відповідача, після отримання даної
квартири у власність, позивачка не
вступала в договірні відносини з
відповідачем щодо його вселення в
спірну квартиру та користування нею.

Відповідно до п.1 ст.8 Європейської
конвенції про захист прав людини та
основних свобод, кожній особі окрім
інших прав гарантується, право на
повагу до її житла.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають в приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися власністю на свій
розсуд.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім»ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 64 ЖК
України, відповідач ОСОБА_2, не
являється членом сім'ї позивачки
ОСОБА_1

Згідно із ст.346 ЦК України право
власності припиняється в результаті
відчуження власником майна.

Договором дарування квартири за
адресою: АДРЕСА_1, підтверджено, що
ОСОБА_4, подарувала спірну квартиру
позивачці ОСОБА_1, в зв'язку з чим її
право власності на спірну квартиру
припинилося, а отже і відповідач
ОСОБА_2, втратив в зв'язку з цим право
користування даною квартирою.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2, не
вступав з новим власником, позивачкою у
справі, в договірні відносини щодо
встановлення порядку користування
спірною квартирою, то доводи
відповідача є безпідставними та до
уваги судом не приймаються.

За таких обставин, суд вважає, що
необхідно усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_3 права власності на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом виселення із
зазначеної квартири відповідача
ОСОБА_2.

Керуючись ч.1 ст. 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3,
прав власності на житлове приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
виселення із зазначеної квартири
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Славутицький міський суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т. О. Малишенко