Справа № 462/140/2011 Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2567/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду від 31 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_2, ЖБК №148 в якому згідно уточнених позовних вимог(т.2 а.с.29-34) просили зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні прихожою 1,5м Х 1,5м.; зобов'язати ОСОБА_2 та членів його сім'ї не порушувати і дотримуватись встановленого зборами уповноважених ЖБК-148 порядку користування прихожою по ? частині до квартири НОМЕР_1 і квартири НОМЕР_2 та зобов'язати їх закривати двері на ключ; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право користування нежитловим приміщенням розміром 4,08м. Х 3,75м. прилеглої до квартири НОМЕР_1, розташованої між 8-м і 9-м поверхом по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити нежитлове приміщення, повернути ключі від нежитлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4; стягнути з ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди.

В липні 2008р. ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому згідно уточнених позовних вимог(т.1 а.с.99-101) просив усунути перешкодив користуванні приміщенням загального користування в першому під`їзді будинку АДРЕСА_1, а саме: сходовою площадкою восьмого поверху, сходовим майданчиком та сушаркою, які розташовані між 8-м і 9-м поверхами; зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести підсобні приміщення в попередній стан, а саме: демонтувати стіну на сходовій площадці восьмого поверху та демонтувати стіну і двері на сходовому майданчику між 8-м і 9-м поверхами.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова 31 грудня 2013 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ЖБК №148 про усунення перешкод, визнання права користування та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право користування нежитловим приміщення, розміром 4,08м х 3,75 м., розташованим між восьмим та дев'ятим поверхом по АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ЖБК №148 про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні прихожою, розміром 1,5 м. х 1,5 м. та зобов'язання ОСОБА_2 та членів його сім'ї не порушувати і дотримуватись встановленого зборами уповноважених ЖБК №148 порядку користування прихожою то 1/2 частині до квартири НОМЕР_1 і НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 та зобов'язання їх закривати двері на ключ та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ЖБК №148, Залізнична районна адміністрація ЛМР, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні приміщенням загального користування в першому під'їзді будинку АДРЕСА_1, а саме: сходовою площадкою восьмого поверху, сходовим майданчиком та сушаркою, яка розташована між 8 і 9 поверхом відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідача(позивач за зустрічним позовом)ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі зазначає, що вказане рішення оскаржує в частині задоволення первісного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки вважає його не законним. Вказує на те, що суд фактично узаконив самочинно споруджену стіну на сходовій клітці між восьмим та дев'ятим поверхом першого під'їзду буд.АДРЕСА_1 та позбавив його права користуватися даним підсобним приміщенням. Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чинять йому перешкоди у користуванні приміщенням сушарки та незаконно встановили стіну на площадці 8-го поверху. На підставі викладеного, просить суд оскаржуване рішення в частині, в якій суд виділив ОСОБА_4, ОСОБА_3 в користування сушарку, розташовану на сходовій клітці між восьмим та дев'ятим поверхом першого під'їзду буд.АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і задовольнити його зустрічний позов в повному об'ємі.

В судове засідання представник відповідача ЖБК №148, представник третьої особи Залізничної районної адміністрації ЛМР та третя особа ОСОБА_5 не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.173-175), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представників - адвоката Арутюнової Н.Ф., ОСОБА_7 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і не оспорюються сторонами, що позивачка ОСОБА_3 є власником квартири НОМЕР_1, яка знаходиться на 8-му поверсі по АДРЕСА_1. Разом з нею у вказаній квартирі проживає і зареєстрована її матір - позивач ОСОБА_4 Власником квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, який проживає у вказані й квартирі разом із сім'єю. В 2000р. позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добудували тамбур до квартири НОМЕР_1 розміром 1,5м. Х 1,5м.. Крім того, зі згоди правління ЖБК №148 позивачам була надано у користування приміщення сушарки(сміттєзбірник) пл..3,77 кв.м., яке знаходиться між 8-м і 9-м поверхами і яке вони відремонтували(замурували стіну, поштукатурили, провели світло,встановили металеві двері і замки), збільшивши його площу до 7,6 кв.м..

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково первісний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнаючи за останніми право на користування спірним приміщенням, та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про усунення перешкод в користуванні таким, виходив з того, що спірне нежитлове приміщення пл.7,6 кв.м., яке знаходиться між 8-м і 9-м поверхами не використовується за призначенням, а фактично використовується позивачами з дозволу ЖБК №148 з 2000р., а відтак позивачі набули право на користування таким.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна так як він не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 319 ЦК України власник, володіючи, користуючись та розпоряджаючись своїм майном на власний розсуд, не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Зазначений обов'язок власника узгоджується і з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України відповідно до яких при здійсненні цивільних прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди іншим особам.

Такі положення щодо прав співвласників багатоквартирних будинків підтримані у рішенні Конституційного Суду України № 4/ 2004 від 2 березня 2004 року та в рішенні № № 4-рп/ 2011 від 9 листопада 2011 року.

За положеннями ст. 152 ЖК України переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянам на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Відповідно до пп. 1.4.1-1.4.2, 1.4.4, 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Як вбачається із технічного паспорту на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 до складу такої не входить приміщення тамбуру розміром 1,5м.кв. Х 1,5 м. кв.(а.с.9-10).

Матеріалами справи та судом встановлено, і не заперечується сторонами, що позивачі(відповідачі за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без дозволу органу місцевого самоврядування, без погодження проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт, самочинно, шляхом влаштування стіни, приєднали частину коридору загального користування(влаштували тамбур розміром 1,5м. Х 1,5м.) до квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та самовільно зайняли, переобладнали і перепланували приміщення позначене на поверховому плані 8-го поверху під літ. «ІІ», яке інвентаризоване як сміттєзбірник пл.7,6 м.кв..

Крім того, проведене самочинне приєднання частини коридору до квартири та самовільне перепланування приміщення позначене на поверховому плані 8-го поверху під літ. «ІІ» порушує права інших осіб, оскільки з приводу самочинно влаштованої перегородки мали місце численні скарги власника квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 - позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2. При цьому наявність згоди інших співвласників багатоквартирного будинку на приєднання до квартири відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 частини сходової клітки правового значення не має, так як у цьому разі необхідна згода всіх співвласників будинку.

Згідно зі ст. 382 ЦК України, власникам квартир на праві спільної сумісної власності належать приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у будинку. А тому проведеним відповідачами за зустрічним позовом самочинним приєднанням частини коридору загального користування до квартири порушено права та інтереси інших власників квартир у будинку АДРЕСА_1, які відповідно до ст. 382 ЦК України, ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) є співвласниками допоміжних приміщень будинку, в тому числі приміщень загального користування, до яких відноситься частина сходової клітки будинку.

Із врахуванням наведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції провів оцінку доказів по справі без дотримання вимог ст.212 ЦПК щодо всебічності, повноти, об'єктивності та безсторонності, не взяв до уваги належні докази та не відобразив результати оцінки в рішенні, а відтак висновки суду першої інстанції в частині визнання права на користування спірним приміщенням та відсутністю підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи, що є самостійною підставою скасування рішення суду, згідно п.3ч.1ст.309 ЦПК.

Згідно роз'яснень даних в п.17 Постанови ПВС України від 24.10.2008 № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції з'ясовує чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. В п. 19 вищезгаданої постанови за наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення або змінює його й не має права передавати із цих підстав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення в частині визнання права на користування приміщенням загального користування, через неповне з'ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання за останніми права користування приміщення загального користування та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, як таке, що ухвалене за невідповідністю висновків суду обставинам справи підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не оскаржували рішення суду, а відповідач ОСОБА_2 рішення суду від 31 грудня 2013р. оскаржив в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права на користування приміщенням загального користування та відмови у задоволенні його позовних вимог, тому, в силу приписів ч. 1 ст. 303 ЦПК України, оскаржуване рішення в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду від 31 грудня 2013 року скасувати частково і ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні приміщенням загального користування - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні приміщенням загального користування розміром 4,08 м. Х 3,75 м., яке розташоване між 8 і 9 поверхом та сходовою площадкою 8-го поверху.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 привести ці приміщення до попереднього стану шляхом демонтажу стіни і дверей на сходовому майданчику між 8 і 9 поверхом та демонтажу стіни на сходовій площадці 8-го поверху.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

С.А.Шашкіна