Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2014 р. Калінінський районний суд м.
Донецька

У складі: головуючого - судді Ушенка В.Ф.

при секретарі - Малаховій А.В.

за участю сторін: позивача
ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Восьмої донецької
державної нотаріальної контори про
визнання заповіту недійсним та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Восьмої Донецької державної
нотаріальної контори про усунення від
спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання заповіту
недійсним, вказуючи, що 08.12.2010 року за
реєстровим номером №1-1973 нотаріус
Восьмої донецької державної
нотаріальної контори посвідчив від
імені ОСОБА_5 заповіт, яка заповідала
все своє майно ОСОБА_3 ОСОБА_1 вказував,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 була
його тіткою та мешкала в квартирі
АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді вказаної
однокімнатної квартири. При зверненні
його до нотаріальної контори для
оформлення спадщини він дізнався про
те, що померла ОСОБА_5 склала заповіт на
користь ОСОБА_3, за яким остання
успадкувала вищевказану квартиру. Він
вважає, що заповіт недійсний у зв'язку з
тим, що ОСОБА_5 страждала на психічне
захворювання і не могла керувати
своїми діями при складанні заповіту.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнала та в свою чергу звернулась до
суду з зустрічним позовом про усунення
ОСОБА_1 від спадкування вказуючи, що
ОСОБА_1 ухилявся від надання допомоги
ОСОБА_5, яка через похилий вік та тяжку
хворобу була у безпорадному стані. У
зв'язку з цим вона пояснила, що померлу
ОСОБА_5 вона знала на протязі більше 40
років. Вони разом працювали, у них були
дружні стосунки і вони часто
спілкувалися. У 2000 році, вже коли ОСОБА_5
жила одна, так як її чоловік помер, вона
придбала однокімнатну квартиру за
вищевказаною адресою.

Через декілька років ОСОБА_5 їй
розповіла, що в неї є племінник на ім'я
ОСОБА_1, який попросився пожити в неї
доки не знайде собі житло. Зі слів
ОСОБА_5 їй стало відомо, що ОСОБА_1
раніше мешкав у Петровському районі м.
Донецька з родиною. У нього була
дружина та діти, але у зв'язку з тим, що
він побив дружину, він був засуджений
до кримінального покарання, дружина
його вигнала з дому. Свою квартиру
АДРЕСА_2 він продав. ОСОБА_5 стало його
шкода і вона пустила його пожити
тимчасово в свою квартиру. З цього часу
спокійного життя вона не знала. ОСОБА_1
ніде не працював, зловживав спиртними
напоями, приходив п'яний та влаштовував
скандали, постійно викрадав у неї
продукти харчування, відбирав гроші, а
коли ОСОБА_5 від цього знущання стала
його не пускати до оселі, став вибивати
шибки, ламати двері. На вимоги сусідів
не скандалити не реагував,
висловлювався на їх адресу лайкою. Від
такої його протиправної поведінки
ОСОБА_1 ОСОБА_5 після чергового скандалу
стало зле і в неї стався інсульт.
Лікування наслідків його були дуже
довгим. ОСОБА_5 на протязі тривалого
часу лікувалась у різних лікувальних
закладах. Вона, як хвора людина,
потребувала сторонньої допомоги. Таку
допомогу під час лікування надавала
вона. Носила до лікарні ліки, їжу,
допомагала їй виконувати гігієнічні
заходи. ОСОБА_1 знав про те, що ОСОБА_5
тяжко хворіє, але ніякої допомоги їй не
надавав. Більш того, він вирішив, що
вона померла, та намагався продати її
квартиру. Для виконання своїх намірів
звернувся до ЖЄУ для отримання
документів на квартиру, але
співробітники ЖЄУ не дали йому ніяких
документів. ОСОБА_1 вчинив там скандал,
ображав співробітників ЖЄУ.
Кульмінацією такої його протиправної
поведінки стало скоєння ним злочину
проти життя ОСОБА_5 18.07.2009 року він,
будучи напідпитку, вчинив скандал у
квартирі ОСОБА_5, став з неї знущатись а
потім наніс декілька ударів ножем у
життєво важливі органи потерпілої,
намагаючись вбити її. Тільки втручання
сусідів не дало довести його злочинні
наміри до кінця. ОСОБА_1 був
заарештований та за вироком
Калінінського районного суду м.
Донецька був засуджений за вчинення
злочину, передбаченого ст. 121
Кримінального кодексу України, до 5-ти
років позбавлення волі. Після цього
потерпіла потребувала сторонньої
допомоги і вона надавала їй таку
допомогу. Після виписки з лікарні стала
готувати їжу, робити закупівлю
продуктів, ліків. Через деякий час
ОСОБА_5 одужала та навіть вийшла
працювати. На той час вона працювала у
якості прибиральниці та нічного
чергового в магазині "Комп'ютер центр"
по пр. Ілліча. Крім того вона розносила
періодичні видання за адресами в
Калінінському районі м. Донецька. Вона
сумлінно ставилась до виконання
роботи. Ніяких зауважень до неї за
виконання роботи не було. У грудні 2010
року ОСОБА_5 склала заповіт на своє
майно на її користь. Після цього ОСОБА_5
ще працювала, але її стан здоров'я
погіршувався і у вересні 2011 року вона
вимушена була звернутись до органів
опіки та піклування з заявою про
встановлення опіки над нею, так як вона
вже не могла самостійно себе
обслуговувати, рідних та близьких, які
б могли допомагати їй, не було. Саме
вона допомагала ОСОБА_5 отримувати
пенсію, оплачувати комунальні послуги,
оформляти субсидію, а потім, коли
ОСОБА_5 зовсім стало зле та до часу її
смерті готувала їжу, прибирала,
купувала продукти та ліки, виконувала
гігієнічні заходи, купала її.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити та надав суду
аналогічні пояснення, викладені у
позовній заяві, зустрічний позов не
визнав та просив у його задоволенні
відмовити.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила їх
задовольнити, зустрічний позов не
визнала та надала суду аналогічні
пояснення.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1, зустрічний позов підтримала та
надала суду аналогічні пояснення,
викладені у зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1, зустрічний
позов підтримав та надав суду
аналогічні пояснення.

Представник Восьмої донецької
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
з проханням розглянути справу у
відсутність представника.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову про усунення від права на
спадкування та відмови в задоволенні
позову про визнання заповіту недійсним
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданого Відділом реєстрації актів
цивільного стану Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку (а.с.55)

Згідно заповіту від 08.12.2010 року,
посвідченого Восьмою донецькою
державною нотаріальною конторою 08.12.2010
року за реєстровим № 1-1973 ОСОБА_5
заповідала все її майно ОСОБА_3

Допитана у якості свідка ОСОБА_7
показала, що як працівник ЖЄУ вона була
знайома з ОСОБА_5 Зі слів останньої їй
відомо, що племінник забирав її пенсію,
вона голодувала, племінник бив її,
заподіяв тяжкі тілесні ушкодження,
після яких вона довго лікувалась. Зі
слів інших працівників ЖЄУ їй відомо,
що якась особа по імені ОСОБА_1 хотіла
продати квартиру ОСОБА_5 Сама ОСОБА_5
просила працівників ЖЄУ видавати
необхідні їй довідки лише ОСОБА_3
Яких-небудь психічних відхилень у її
поведінці вона не помічала.

Свідок ОСОБА_8 показав, що як сусід
ОСОБА_5 він знайомий з ОСОБА_1 Останній
постійно зловживав спиртними напоями,
коли приходив до ОСОБА_5 завжди вчиняв
скандали, а сусіди вимушені були
викликати працівників міліції. Зі слів
ОСОБА_5 йому відомо, що ОСОБА_1 забирав у
неї гроші, у зв'язку з чим вона вимушена
була голодувати. Яких-небудь психічних
відхилень у її поведінці він не
помічав.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона
працювала разом з ОСОБА_5 З її слів їй
відомо, що ОСОБА_1 забирав у неї гроші,
бив її, заподіяв тяжкі тілесні
ушкодження. Яких-небудь психічних
відхилень у її поведінці вона не
помічала.

Вироком Калінінського районного суду
м. Донецька від 27.10.2010 року ОСОБА_1
визнаний винним в тому, що 18.07.2009 року в
приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, на ґрунті неприязнених
відносин, умисно наніс ОСОБА_5 тяжкі
тілесні пошкодження, як небезпечні для
життя в момент заподіяння. Вказаним
вироком ОСОБА_1 засуджений за ст.121 ч.1 КК
України до 6 років позбавлення волі.
Ухвалою судової колегії палати по
кримінальним справам апеляційного
суду Донецької області від 29.07.2011 року
міра покарання знижена до 5 років.
Ухвалою колегії суддів палати по
кримінальним справам Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вирок Калінінського районного
суду м. Донецька та ухвала апеляційного
суду Донецької області залишена без
змін.

Таким чином, аналіз вищевказаних
доказів свідчить про те, що надані
ОСОБА_3 докази об'єктивно підтверджені
показаннями свідків та матеріалами
справи.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи, які умисно
позбавили життя спадкодавця чи
будь-кого з можливих спадкоємців або
вчинили замах на їхнє життя. Положення
абзацу першого цієї частини не
застосовується до особи, яка вчинила
такий замах, якщо спадкодавець, знаючи
про це, все ж призначив її своїм
спадкоємцем за заповітом. Диспозиція
ч.1ст. 121 КК України передбачає
кримінальну відповідальність за
вчинення навмисних дій „умисне тяжке
тілесне ушкодження, небезпечне для
життя в момент заподіяння". Таким чином,
законодавець, в Кримінальному кодексі
Україні використовує іншу
термінологію при визначенні складів
злочинів, які були вчиненні проти
життя, здоров'я особи. Логічне
співставлення та системний аналіз
вказаних норм призводить до висновку,
що ст. 1224 ЦК України використовує
поняття „навмисне позбавлення життя"
та "вчинення замаху на життя", яке
охоплює низьку навмисних дій, основною
ознакою якого є свідомі дії особи,
направлені саме на позбавлення життя,
оскільки б в іншому випадку
законодавець в межах ЦК України
перераховував би всі склади злочинів
відповідної групи, або вказав тільки
один склад - навмисне вбивство. На
користь такого висновку також свідчить
та обставина, що в абзаці другому ч. 1 ст.
1224 ЦК України вказано на єдиний
випадок, коли не застосовується ч. 1,
підкреслюючи, що спадкодавець, знаючи
про замах (тобто умисел не було
реалізовано по незалежним від
виконавця обставинам) все ж призначив
особу своїм спадкоємцем за заповітом
(тобто окремо необхідно вчинення
свідомих дії в межах певної процедури
скласти та посвідчити заповіт) в іншому
випадку (незалежно навіть від волі
потенційного спадкодавця
застосовується абз.1 ч. 1 ст. 1224 ЦК
України). ОСОБА_5 склала заповіт на
користь ОСОБА_3, тобто вона свідомо
вчинила дії направлені на усунення від
спадкування ОСОБА_1

Для складу злочину, скоєного
відповідачем, характерним є наявність
непрямого умислу на позбавлення життя
особи, оскільки тілесні ушкодження є
небезпечними для життя потерпілого в
момент заподіяння. Фактично ОСОБА_1
вчинив замах на життя спадкодавця -
ОСОБА_5, за що був засуджений вироком
суду. Обставини вчинення злочину
встановлені в судовому порядку, та
відповідно до 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили є обов'язковим для суду,
що розглядає цивільну справу.

У Постанові Вищого спеціалізованого
Суду з розгляду цивільних та
кримінальних справ України № 24-753/0/4-13,
від 16.05.2013 "Про практику розгляду судами
цивільних справ про спадкування"
вказано: "Усунення від права на
спадкування спадкоємців за законом та
за заповітом можливе виключно на
підставі рішення суду. За змістом ч. 1
ст. 1224 ЦК підставою для позбавлення
права на спадкування є умисне
позбавлення життя спадкодавця чи
будь-якого з можливих спадкоємців або
вчинення замаху на їхнє життя. Оскільки
діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є
кримінально караними, то вони повинні
бути підтверджені вироком суду,
постановою про закриття кримінальної
справи з не реабілітуючих підстав, які
є самостійною та достатньою підставою
для усунення від права на спадкування."

Крім того, допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 показали, що ОСОБА_5 мала похилий
вік, після заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень тяжко хворіла, а ОСОБА_1
ухилявся від надання їй допомоги та
своїми діями погіршував її стан.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також
стверджували про неприязненні
відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Вказане також підтверджується
відповіддю начальника Калінінського
РВ ДМУ УМВС України в Донецькій
області.(а.с.83).

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буду
встановлено, що вона ухилялась від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність усунення від права на
спадкування після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, і в необхідності
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 та Восьмої Донецької державної
нотаріальної контори про визнання
заповіту недійсним згідно ч.ч. 1,5 ст.1224
ЦК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вже після
прийняття вироку від 27.10.2010 року по
факту заподіяння їй 18.07.2009 року тяжких
тілесних ушкоджень ОСОБА_1 заповідала
своє майно 08.12.2010 року ОСОБА_3 та з
огляду на мотиви заявленого
зустрічного позову про усунення від
спадкування, суд прийшов до висновку
про відсутність необхідності
проведення по справі посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Керуючись ст.ст. 209 ч.3, 214-215, 218 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Восьмої донецької державної
нотаріальної контори про визнання
недійсним заповіту, посвідченого
Восьмою донецькою державною
нотаріальною конторою 08.12.2010 за
реєстровим номером № 1-1973, який
підписаний ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3,
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Восьмої Донецької державної
нотаріальної контори про усунення від
спадкування задовольнити. Усунути від
права на спадкування після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Калінінський районний суд м.
Донецька протягом 10 днів з моменту
виготовлення повного тексту рішення.

СУДДЯ:

05.02.2014