АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1940/10
Номер провадження 22-ц/786/289/14
Головуючий у 1-й інстанції Кононенко
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді
Бутенко С.Б.

Суддів:
Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Приватної компанії з обмеженою
відповідальністю за законодавством
Англії та Уельсу «OCEANTRAIN LIMITED» Рибченка
А.О.

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 12 серпня 2010 року

по справі за позовом Приватного
підприємства «Джерело» до ОСОБА_2 про
визнання договорів дійсними та
визнання права власності.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2010 року ПП «Джерело»
звернулося до суду з вказаним позовом,
уточненим у ході розгляду справи, до
ОСОБА_2, в якому остаточно просили
зобов'язати ОСОБА_2 укласти з ПП
«Джерело» договір оренди нежитлового
приміщення загальною площею 220 м2,
розташованого в районі АДРЕСА_1;
визнати за ПП «Джерело» право
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 220 м2, розташоване в
районі АДРЕСА_1, без додаткових актів
введення в експлуатацію; зобов'язати
ОСОБА_2 укласти з ПП «Джерело» договір
оренди торгівельно-складських
павільйонів літ.А-1, поз.1-21 загальною
площею 127,4 м2, літ. Б-1 поз.1-5 загальною
площею 23,4 м2, вартова літ.В, які
розташовані по АДРЕСА_2; визнати за ПП
«Джерело» право власності на вказані
торгівельно-складські павільйони.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 12 серпня 2010 року позов
Приватного підприємства «Джерело» до
ОСОБА_2 про визнання договорів дійсними
та визнання права власності задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 укласти з Приватним
підприємством «Джерело» договір
оренди торгівельно-складських
павільйонів літ. А-1, поз.1-21 загальною
площею 127,4 м2, літ. Б-1 поз.1-5 загальною
площею 23,4 м2, вартова літ. В, які
розташовані по АДРЕСА_2

Визнано за Приватним підприємством
«Джерело» право власності на
торгівельно-складські павільйони літ.
А-1, поз.1-21 загальною площею 127,4 м2, літ.
Б-1 поз.1-5 загальною площею 23,4 м2, вартова
літ. В, які розташовані по АДРЕСА_2, без
додаткових актів введення в
експлуатацію.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 05 березня 2013
року апеляційну скаргу представника
Приватної компанії з обмеженою
відповідальністю за законодавством
Англії та Уельсу «OCEANTRAIN LIMITED» Рибченка
А.О. задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 12 серпня 2010 року в частині
задоволення позову скасовано, та
ухвалено нове рішення про відмову у цій
частині позовних вимог.

В іншій частині рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 12 серпня
2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 грудня 2013 року
частково задоволено касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
ливарно-промислова компанія» .

Рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 05 березня 2013 року скасовано
та передано справу на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В своїй апеляційній скарзі на
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 12 серпня 2010 року
представник Приватної компанії з
обмеженою відповідальністю за
законодавством Англії та Уельсу «OCEANTRAIN
LIMITED» Рибченко Антон Олександрович,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

Зазначає, що на підставі контракту №
01092000 від 01.09.2000 року про спільну участь
у будівництві, укладеного між ПП
«Джерело» та іранською компанією «MOHAMMAD
ALI MANSOUREAR», правонаступником якої за
договором уступки права вимоги від 01
листопада 2009 року є Приватна компанія
«OCEANTRAIN LIMITED», остання є співвласником
спірного об'єкту нерухомості, а, отже,
оскаржуване рішення впливає на права
та обов'язки особи, яка не була залучена
до участі у справі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання, приходить
до висновку про закриття апеляційного
провадження у справі з наступних
підстав.

Згідно ст. 292 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
а також особи, які не брали участь у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

У відповідності до п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24 жовтня 2008 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» при поданні
апеляційної скарги особою, яка не має
передбаченого статтею 292 ЦПК права на
апеляційне оскарження, у тому числі
особою, яка не брала участі у справі,
про права та обов'язки якої суд першої
інстанції питання не вирішував,
подання скарги на ухвалу суду, що не
підлягає апеляційному оскарженню,
суддя-доповідач відповідно до цієї
норми та частини третьої статті 297 ЦПК
постановляє ухвалу про відмову в
прийнятті апеляційної скарги. Якщо
зазначені обставини будуть
встановлені після прийняття
апеляційної скарги до розгляду,
апеляційний суд постановляє ухвалу про
закриття апеляційного провадження у
справі за такою скаргою.

В обґрунтування права на апеляційне
оскарження ухваленого по справі
судового рішення представник
Приватної компанії з обмеженою
відповідальністю за законодавством
Англії та Уельсу «OCEANTRAIN LIMITED» посилався
на те, що на підставі контракту № 01092000
від 01 вересня 2000 року між іранською
компанією «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR» та ПП
«Джерело» про спільну участь у
будівництві: ринку непродовольчих
товарів на 500 торгівельних місць площею
1250 кв.м. на земельній ділянці,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, та
торгівельного майданчика на 60
торгівельних місць площею 90 кв.м. на
земельній ділянці, розташованій по
АДРЕСА_2 з наступним виникненням у
сторін права спільної часткової
власності на об'єкти нерухомості у
визначених договором частках, 01
вересня 2000 року до каси ПП «Джерело»
було внесено грошові кошти в розмірі 3
480 640 грн., а, отже, спірне майно належить
спільно двом особам - ПП «Джерело» та
компанії «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR»,
правонаступником якої у спірних
правовідносинах є апелянт - компанія
«OCEANTRAIN LIMITED».

На підтвердження своїх доводів
апелянтом надано незасвідчені
належним чином фотокопії Контракту №
01092000 від 01.09.2000 р., квитанції до
прибуткового касового ордеру від 01.09.2000
р. про надходження готівки за даним
контрактом на суму 3 480 640 грн. та Угоди
про переуступку прав від 01.11.2009 р. (а.с.
64-67, 70-71, 72).

Проте, колегія суддів критично оцінює
надані апелянтом докази з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України
докази, надані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, повинні
відповідати вимогам закону щодо їх
належності та допустимості.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Допустимими - докази, одержані з
дотриманням встановленого законом
порядку, в іншому випадку суд не бере
такі докази до уваги. Обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Докази, надані апелянтом по справі,
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Учасниками цього договору можуть бути
як юридичні, так і фізичні особи, у тому
числі й іноземні інвестори (ст. 23 Закону
України «Про режим іноземного
інвестування» від 19.03.1996 р. № 93/96-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 1131 ЦК України до договору
про спільну діяльність пред'являється
вимога щодо його обов'язкової
письмової форми.

Договори (контракти) за участю
іноземного інвестора у відповідності
до вимог ст. 24 Закону України «Про
режим іноземного інвестування»
повинні бути зареєстровані у терміни
та в порядку, встановленому Положенням
про порядок державної реєстрації
договорів (контрактів) про спільну
інвестиційну діяльність за участю
іноземного інвестора, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.01.1997 р. № 112 (далі - Положення).

Державна реєстрація договорів
(контрактів) є підставою для здійснення
іноземної інвестиції за такими
договорами (контрактами).

Підтвердженням державної реєстрації
договору (контракту) є картка державної
реєстрації договору (контракту),
складена за формою і заповнена згідно з
порядком, що встановлює
Мінекономрозвитку, та спеціальна
відмітка про державну реєстрацію

на договорі (контракті).

Проте, апелянтом по справі - Приватною
компанією «OCEANTRAIN LIMITED», як
правонаступником фірми «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR»,
не надано належних та допустимих
доказів здійснення іноземної
інвестиції.

Надані суду фотокопія контракту № 01092000
від 01.09.2000 р. не містить спеціальної
відмітки про його державну реєстрацію
в Україні, а фотокопія квитанції до
прибуткового касового ордера від 01
вересня 2000 року № 0929 не відповідає
типовій формі прибуткового касового
ордера з обов'язковими для нього
реквізитами, що була встановлена
наказом Держкомстату України від 27
липня 1998 року № 263, чинним на час
виникнення вказаних апелянтом
правовідносин. Дана квитанція складена
на бланку Типової форми № КО-1, що є
Додатком 2 до Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, який доповнено Постановою
Правління Національного банку України
від 29 квітня 2009 року № 252,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 21 травня 2009 року за № 448/16464, -
значно пізніше від подій, що зазначені
у квитанції - надходження 01 вересня 2000
року до каси Приватного підприємства
«Джерело» готівки від «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR» в
сумі 3 480 640 грн. До того ж, вказана
квитанція не містить обов'язкового
реквізиту - відбитку печатки юридичної
особи, що її видала, що унеможливлює
ідентифікацію одержувача коштів.

Крім того, 11 серпня 2011 року ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області за заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 порушено
провадження у справі про банкрутство
ПП «Джерело», про що 09 вересня 2011 року
опубліковано оголошення в газеті
«Голос України».

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 14, ч. 15 ст. 11
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції,
чинній на час порушення провадження у
справі про банкрутство) протягом
тридцяти днів після опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство всі кредитори
незалежно від настання строку
виконання зобов'язань мають право
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення цього
строку, або не заявлені взагалі, - не
розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08
листопада 2011 року затверджено реєстр
вимог кредиторів у справі про
банкрутство ПП «Джерело», серед яких
фірма «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR» та приватна
компанія «OCEANTRAIN LIMITED» не значаться.

Належних доказів того, що фірма «MOHAMMAD ALI
MANSOUREAR» та приватна компанія «OCEANTRAIN
LIMITED» зверталися з вимогам до боржника
з метою включення до реєстру
кредиторів чи із вимогами про визнання
за ними права власності на частину
майна ПП «Джерело», матеріали справи не
містять і таких доказів апелянтом по
справі не надано.

З огляду на зазначені обставини
колегія суддів не приймає до уваги
надані апелянтом докази та не вважає
доведеним факт виникнення у Приватної
компанії «OCEANTRAIN LIMITED», як
правонаступника фірми «MOHAMMAD ALI MANSOUREAR»,
права на апеляційне оскарження
ухваленого по справі судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
закриття апеляційного провадження по
справі, оскільки оскаржуваним рішенням
питання про права та обов'язки
скаржника не вирішувались.

Керуючись ст.ст. 292, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною
скаргою представника Приватної
компанії з обмеженою відповідальністю
за законодавством Англії та Уельсу
«OCEANTRAIN LIMITED» Рибченка А.О. на рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 12 серпня 2010 року по справі за
позовом Приватного підприємства
«Джерело» до ОСОБА_2 про визнання
договорів дійсними та визнання права
власності - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий: /підпис/
С.Б.Бутенко

Судді: /підпис/
О.І. Обідіна

/підпис/
О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б.Бутенко