УХВАЛА 2/263/822/2014

10 червня 2014 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Ікорської Є.С. при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_4 про визнання рішення міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку незаконними та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

У ході розгляду зазначеної цивільної справи від представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона просить в порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії по встановленню будь-яких огороджень на спірній земельній ділянці, заборонити вчиняти дії щодо висадження рослин та дерев, зобовязати демонтувати вже встановлене загородження та пересадити саджанці дерев зі спірної земельної ділянки.

Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідачки ОСОБА_4 і відповідачка ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечували з тих підстав, що права позивачів відповідачкою не порушені, огородження встановлено відповідно до конфігурації і меж земельної ділянки, яка є власністю ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо існує очевидна небезпека спричинення шкоди їх правам, свободам та інтересам до прийняття рішення по справі, чи захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без прийняття таких заходів, чи для їх поновлення будуть необхідні значні зусилля та витрати.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 необхідність у задоволенні заяви про забезпечення позову обґрунтовує припущенням про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог представник позивачки суду не надала, а припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, є не обґрунтованим.

Згідно з розясненнями, які містяться у постанові Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з наведеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153, 209 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову у вигляді накладення заборони ОСОБА_4 вчиняти дії по встановленню будь-яких огороджень на спірній земельній ділянці, заборони ОСОБА_4 вчиняти дії щодо висадження рослин та дерев, зобовязання ОСОБА_4 демонтувати вже встановлене загородження та пересадити саджанці дерев зі спірної земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Ікорська Є.С.