справа № 279/73/14-ц
Коростенський міськрайонний
суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді
розглянувши в м. Коростені
подання Головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Коростенського
міськрайонного управління юстиції
Назарчук Марії Степанівни про
тимчасове обмеження в праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа,
Головний державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Коростенського міськрайонного
управління юстиції Назарчук М.С.
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження в праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа.
При цьому зазначає, що у відділі
ДВС Коростенського міськрайонного
управління юстиції на примусовому
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2-1138 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини
всіх видів доходу щомісячно на
утримання неповнолітньої дитини.
Розмір заборгованості по аліментам
В порядку ст. 373 ЦПК України
просить вирішити питання про тимчасове
обмеження в праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа.
Дослідивши матеріали подання,
суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
За нормою п.18 ч. 3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачає,
що громадянинові України, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо діють
неврегульовані невиконані
зобов'язання, а також якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України
«Про державну прикордонну службу
України» на Державну прикордонну
службу України відповідно до
визначених законом завдань
покладається запобігання та
недопущення в'їзду в Україну або виїзду
з України осіб, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України.

Однак відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
території України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів
подання, державним виконавцем 21.07.2005
року винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх видів доходу
щомісячно на утримання неповнолітньої
дитини.

Разом з тим, зміст подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України обставин щодо вчинення
державним виконавцем всіх можливих
заходів щодо виявлення майна боржника
та їх результатів не містить.

Так, матеріали подання не містять
відомостей, що державним виконавцем
вживались усі можливі дії в межах
виконання виконавчого провадження, та
не містить жодних фактів та посилання
на докази на підтвердження того, що
боржником було вчинено дії щодо
ухилення його виконання, а також
здійснені будь-які перешкоди для
держаного виконавця примусово
виконувати виконавчий лист.

Тоді як на момент звернення до
суду з даним поданням факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
повинен бути об'єктивно наявним та
вбачатись з матеріалів виконавчого
провадження. Однак в матеріалах
провадження доказів, що боржником було
вчинено дії щодо свідомого ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, а також
здійснені будь-які перешкоди для
держаного виконавця примусово вчиняти
необхідні виконавчі дії, відсутні.

До того ж, державний виконавець,
заявляючи вимогу про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України, окрім посилання на
нормативні акти, не зазначив, в чому
проявляється ухилення останнього
від виконання зобов'язань та його
намагання виїхати за межі України, щоб
уникнути цивільно-правової
відповідальності.

Крім того, матеріали подання не містять
необхідних відомостей про ОСОБА_2
зокрема, громадянство, дані документа,
який дає право на виїзд з України та
посвідчують особу, що могло б дозволити
провести однозначну ідентифікацію її
особи для забезпечення чіткого
виконання ухвали суду.

Таким чином, виходячи з положень ст.33
Конституції України, ст.1 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», суд
вважає, що вжиття обмеження у праві
виїзду за межі України на даний час не є
єдиним можливим та необхідним способом
забезпечення примусового виконання
боржником вищезазначеного виконавчого
документу.

З огляду на наведене, проаналізувавши
зміст подання, в обґрунтування якого не
надано жодних доказів, суд приходить до
висновку, що викладені обставини та
матеріали справи не підтверджують
факт, що ОСОБА_2 ухиляється від
виконання судового рішення, а тому
подання Головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Коростенського
міськрайонного управління юстиції
Назарчук Марії Степанівни про
тимчасове обмеження в праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 без вилучення
паспортного документа є безпідставним
та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6-8 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4
ст. 20 Закону України «Про державну
прикордонну службу України», ЗУ «Про
виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Коростенського міськрайонного
управління юстиції Назарчук Марії
Степанівни про тимчасове обмеження в
праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без
вилучення паспортного документа
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом п"яти
днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя :