КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/8129/13-ц
Провадження № 2/552/102/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2014 року Київський районний суд
м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко
О.П.

За участю адвоката - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтаві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
належним на праві власності житлом і
виселення, -

В С Т
А Н О В И В :

19 листопада 2013 року позивач
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні належним на
праві власності житлом і виселення,
мотивуючи свій позов тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 в терапевтичному
відділенні Диканської центральної
районної лікарні в умовах стаціонару
внаслідок гострої судинно-мозкової
недостатності, набряку, інфаркту мозку,
раннього церебрального атеросклерозу
помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя
ОСОБА_4 був зареєстрований в належній
йому на праві приватної власності
квартирі АДРЕСА_1. На протязі тривалого
часу і на день смерті ОСОБА_4 фактично
проживав в належному йому будинку в
селі Чернечий Яр Диканського району
Полтавської області, а квартирою в
місті Полтаві на умовах найму, без
реєстрації за вказаною адресою
користувалась ОСОБА_3

В позові позивач вказувала, що
вона на протязі тривалого часу була
знайома з ОСОБА_4, проживала по
сусідству з ним в селі Чернечий Яр,
перебувала з останнім в добрих
стосунках, надавала йому всіляку
допомогу. Спадкоємців за законом на
належне йому майно ОСОБА_4 не мав. 25.11.2010
року ОСОБА_4 особисто повідомив, що
склав на її ім»я нотаріально
посвідчений заповіт, відповідно до
якого розпорядився повністю на її
користь належною йому квартирою
АДРЕСА_1. 25.02.2013 року вона звернулась до
приватного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
померлого ОСОБА_4 Відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 12.11.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
вона отримала право власності на
спадкове майно, яке складається з
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що
належала померлому ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
09.11.2006 року, зареєстрованого в
Полтавському бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» в
реєстровій книзі №119 під реєстровим
№16409. Належне їй право власності на
зазначене нерухоме майно 12.11.2013 року
внесено до Державного реєстру речових
прав за №3340258. З огляду на вказане вона
неодноразово, як в усній формі, так і
шляхом листування, звернення до
райвідділу міліції, вимагала від
ОСОБА_3 звільнення належної їй квартири
АДРЕСА_1, передачі технічного паспорта
на житло, ключів від жилого приміщення,
але остання виконувати вимоги
відмовляється, продовжує незаконно
(самоправно) користуватись житлом,
перешкоджає їй в реалізації прав
власника нерухомого майна. Просила суд
усунути перешкоди в володінні,
користуванні і розпорядженні належною
їй, ОСОБА_2, квартирою АДРЕСА_1 з боку
ОСОБА_3 шляхом її виселення з квартири
без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_1 позов
підтримали. Просили суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, представник
відповідача ОСОБА_6 з позовом не згодні.
Просили суд в задоволенні позову
відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2,
адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_6,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
09.11.2006 року, зареєстрованого в
Полтавському бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» в
реєстровій книзі №119 під реєстровим
№16409 належала квартира АДРЕСА_1.

25 листопада 2010 року ОСОБА_4
складено заповіт, згідно якого на
випадок своєї смерті він зробив таке
розпорядження: належну йому на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1
заповів повністю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а.с.9).

12 листопада 2013 року позивачу
ОСОБА_2 на підставі заповіту ОСОБА_4 від
25.11.2010 року було видано Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом (а.с.5).
Спадщина, на яку видано це свідоцтво,
складається з: квартири АДРЕСА_1.

Технічний паспорт на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2
(а.с.11-12).

В судовому засіданні встановлено
і дану обставину не заперечувала
відповідач по справі, що на даний час
вона проживає в АДРЕСА_1. Вважає себе
членом сім»ї померлого ОСОБА_4. Але на
час розгляду справи доказів того, що
вона була членом сім»ї померлого
ОСОБА_4 суду не надала.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд приходить до висновку, що права
ОСОБА_2 порушені і потребують судового
захисту з наступних підстав.

Частинами 2, 3, 4 статті 13 ЦК України
встановлено, що при здійсненні своїх
прав особа зобов»язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди довкіллю або
культурній спадщині. Не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах. При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 317 ЦК України
визначено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2, 3, 5, 7 статті 319 ЦК України
встановлено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов»язків власник зобов»язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов»язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Частинами 1, 7 статтею 41 Конституції
України передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч.1, 7 ст.41 Конституції
України, ч.2, 3, 4 ст.13 ЦК України, ст.15 ЦК
України, ч.1 ст.317 ЦК України, ч.1, 2, 3, 5, 7
ст.319 ЦК України, ст.ст.4-14, 60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в володінні,
користуванні і розпорядженні належною
ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_3
шляхом її виселення з квартири без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий

Т.В.Турченко